pere/sami_parallel huggingface dataset:
Diskriminering er i tillegg assosiert med dårligere somatisk og mental helsestatus (K. L. Hansen, 2015;
Vealaheapmi lea dasa lassin čatnon heajut somáhtalaš- ja mentála dearvvašvuođastáhtusii (K. L. Hansen, 2015;
K. L. Hansen, Melhus, &amp; Lund, 2010;
K. L. Hansen, Melhus, &amp; Lund, 2010;
K. L. Hansen &amp; Sørlie, 2012).
K. L. Hansen &amp; Sørlie, 2012).
Samepolitikken fra midten av 1800-tallet og frem til etter andre verdenskrig i Norge var basert på assimilering. For samene betydde dette at deres kulturelle kjennetegn og språklige særtrekk skulle erstattes med tilsvarende trekk fra majoritetskulturen (Josefsen, 2006;
Sámepolitihka vuođđun Norggas 1800-logu rájes ja gitta maŋŋelii nuppi máilmmisoađi lei oktiisuddadeapmi (assimileren), sápmelaččaide mearkkašii dat ahte sin kultuvrralaš dovdomearkkat ja gielalaš iešvuohta galge lonuhuvvot vástideaddji osiiguin majoritehtakultuvrras (Josefsen, 2006;
Minde, 2005).
Minde, 2005).
Denne politikken hentet sin ideologiske forankring i Sosialdarwinisme, nasjonalisme og sikkerhetspolitikk (Jensen, 2005).
Dán politihka ideologiija čanastupmi lei sosiáladarwinismmas, nationalismmas ja sihkarvuođapolitihkas (Jensen, 2005).
Innenfor skoleverket gav dette seg for eksempel uttrykk i at all opplæring skulle skje på norsk, og at det var den norske kulturelle identiteten som skulle legges til grunn ved samhandling mellom samer og etniske nordmenn (Høgmo, 1986).
Skuvladoaimmahagas ovdamearka dihte bođii dát ovdan das go buot oahpahus galggai leat dárogillii ja norgga kultuvrralaš identitehta galggai leat vuođđun sápmelaččaid ja čearddalašnorgalaččaid ovttasdoaibmamis (Høgmo, 1986).
Imidlertid skiftet den norske stat retning for sin minoritetspolitikk overfor samene etter andre verdenskrig.
Norgga stáhta nuppástuhttigođii minoritehtapolitihkas sápmelaččaid ektui maŋŋil nuppi máilmmisoađi.
Dette skiftet ble tydelig i forbindelse med styring av samenes juridiske rettigheter på slutten av 1980-tallet og begynnelsen av 90-tallet (ILO-169 og formuleringer i grunnlovsparagraf 108) og opprettelsen av Sametinget.
Dát rievdadus bođii oidnosii sápmelaččaid juridihkalaš vuoigatvuođaid fievrrideamis 1980-logu loahpas ja álggus 90-logus (ILO-169 ja sátnádeamit vuođđolágaparagrafas 108) ja Sámedikki ásaheamis.
Selv om fornorskningspolitikken er et tilbakelagt stadium i det norske samfunnet og i norsk politikk, vil de negative følgene av denne politikken kaste skygger i lang tid.
Vaikko dáruiduhttinpolitihkka lea vássán áigodat Norgga servodagas ja politihkas, de dan politihka negatiiva čuvvosat vuhttojit guhká ovddosguvlui.
Det tar tid å endre de generelle rammeverkene i norsk politikk, lovverk og ordninger, samt myter og holdninger, slik at samisk kultur, språk, tradisjoner og det samiske samfunnets behov blir tatt tilstrekkelig hensyn til på ansvarsområder som omhandler blant annet utdanning, arbeidsliv og offentlige tjenester og ytelser.
Ádjána rievdadit Norgga obbalaš rámmadoaimmahaga politihkas, láhkaásahusaid ja ortnegiid, ja myhtaid ja guottuid, nu ahte sámi kultuvra, giella ja árbevierut ja sámi servodaga dárbbut váldojuvvojit doarvái vuhtii buot ovddasvástádussurggiin mat sisdollet nu go oahpahusa, bargoeallima ja almmolaš bálvalusaid ja addosiid.
Det er gjort lite forskning på langtidsvirkningene av fornorskningsprosessen og strukturell diskriminering.
Dáruiduhttinproseassa ja struktuvrralaš vealaheami guhkesáigge váikkuhusaid leat unnán dutkan.
En ting som er sikkert, er at fornorskningen hadde mange ofre.
Okta lea vissis, dáruiduhttin lea čuohcan oallugiidda.
Koloniseringen har frarøvet mange samer deres språk og kultur, selvfølelse og skapt personlige traumer (Nergård, 2011).
Koloniseren lea váldán ollu sápmelaččain giela ja kultuvrra, iešdovddu ja daguhan persovnnalaš traumaid (Nergård, 2011).
Flere forskere og politikere har tatt til orde for å opprette en sannhets- og forsoningskommisjon om de politiske og kulturelle overgrepene som samene ble utsatt for.
Máŋggat dutkit ja politihkkárat leat dáhtton ásahit duohtavuohta- ja soabadankommišuvnna, daid politihkalaš ja kultuvrralaš veahkaválddálašvuođaid ektui maid sápmelaččat šadde vásihit.
Fornorskning og diskriminering på grunn av etnisitet har medført store konsekvenser for levekår, livskvalitet og helse for mange samiske familier og enkeltindivider i en rekke lokalsamfunn i Norge, trolig flere enn man tidligere har antatt.
Ollu sápmelaš bearrašiidda ja ovttaskas indiviiddaide muhtun ráje báikkálašservodagain Norggas, lea dáruiduhttin ja vealaheapmi čearddalašvuođa dihte váikkuhan ollu sin eallindiliide, eallinkvalitehtii ja dearvvašvuhtii, árvvusge eanet go maid ovdal leat jáhkkán.
Vi trenger å vite mer om hvordan dette har berørt og den dag i dag berører den samiske befolkningen.
Mii dárbbašit diehtit eanet mo dat lea čuohcan ja mo ain čuohcá sámi álbmogii.
7.1.1 Målet med dette kapittelet
7.1.1 Kapihttala mihttu
For å fremme likestilling og hindre etnisk diskriminering av samer trengs det oppdatert kunnskap om diskrimineringsstatus hos denne etniske befolkningen, som igjen kan brukes som grunnlag for å utarbeide effektive tiltak for å kunne forebygge diskrimineringen.
Dásseárvvu ovddideamis ja čearddalašvealaheami eastadeamis sápmelaččaid dáfus dárbbašit ođastuvvon máhtu dán čearddalaš álbmoga vealahanstáhtusis, mii fas sáhttá geavahuvvot vuođđun beaktilis vealahaneastadeaddji doaibmabijuid ráhkadeamis.
Målet med dette kapittelet er å gi en oppdatert kunnskapsstatus om diskrimineringsutfordringer samer står overfor i Norge.
Mihttun dáinna kapihttaliin lea addit ođastuvvon diehtostáhtusa dain vealahanhástalusain maid sápmelaččat vásihit Norggas.
Hvilke utfordringer møter samer i arbeidslivet, i skole- og utdanningssystemet, i lokalsamfunnet – og i møte med det offentlige tjenesteapparatet?
Makkár hástalusaiguin deaividit sápmelaččat bargoeallimis, skuvllas- ja oahpahusvuogádagas, báikkálašservodagas – ja almmolaš bálvalusas?
Er likestillings- og diskrimineringsutfordringene de samme som majoritetsnordmenn møter?
Leat go dásseárvo- ja vealahanhástalusat seammát go majoritehtanorgalaččain?
Eller er det forskjeller mellom samer og ikke-samer i utfordringene?
Vai leat go erohusat sápmelaččaid ja ii-sápmelaččaid hástalusain?
7.1.2 Diskrimineringsbegrepet
7.1.2 Vealaheapmi-doaba
Denne artikkelen legger vekt på selvopplevd diskriminering av samer i Norge.
Dán artihkkala fokus lea sápmelaččaid ieš-vásihuvvon vealaheapmi Norggas.
Diskriminering blir i denne studien definert på følgende måte: «Diskriminering forekommer når en person eller gruppe av mennesker blir behandlet mindre fordelaktig enn andre på bakgrunn av for eksempel etnisk opprinnelse, religion, tro, funksjonshemning, alder eller seksuell legning.
Vealaheapmi (diskriminering) definerejuvvo dán dutkamis čuovvovaččat: “Vealaheapmi dáhpáhuvvá go ovtta olbmo dahje olmmoš joavkku ektui meannuduvvo unnit ovdamuniiguin go earáide ja go vuođđun dasa lea ovdamearka dihte čearddalaš duogáš, religiovdna, osku, doaimmashehttejupmi, ahki dahje seksuála luondu.
» «Diskrimineringen» er en form for forskjellsbehandling som ikke er saklig begrunnet, og som ikke er knyttet til positiv særbehandling.
“Vealaheapmi” lea dakkár vuohki go muhtumiid vuostá meannuduvvo eará ládje ja masa ii leat áššálaš vuođušteapmi ja mii ii čatnas positiiva sierrameannudeapmái.
Diskriminering kan defineres som handlinger og praksiser som fører til urettferdigheter og ulikheter i makt, ressurser og muligheter på tvers av mennesker og grupper i samfunnet og tjener til å støtte systemer av privilegier og undertrykkende strukturer (Ferdinand, Paradies, &amp; Kelaher, 2015).
Vealaheami sáhttá defineret dahkun ja praksisan mat daguhit vuoigatmeahttunvuođaid ja dássetmeahttunvuođa fámu, resurssaid ja vejolašvuođaid ektui servodaga olbmuide ja joavkkuide, dat doarju duolbmanstruktuvrraid ja vuogádagaid mat huksejit ovdamuniid ala (Ferdinand, Paradies, &amp; Kelaher, 2015).
Diskriminering kan manifestere seg fra subtile former for eksklusjon, verbale utsagn til fysiske voldshandlinger.
Vealaheapmi sáhttá julggaštuvvot sihke unnán oinnolaš vugiiguin nugo olgguštemiin, ja verbála cealkámušaiguin ja maiddái fysalaš veahkaválddálašvuođain.
Eksisterende data tyder på at diskriminering er et økende samfunnsproblem i mange land (Paradies et al., 2015).
Dáhtat mat leat čájehit ahte vealaheapmi lea lassáneaddji servodatváttisvuohta ollu riikkain (Paradies et al., 2015).
I denne studien har vi hatt en bred tilnærming til selvrapportert diskriminering, som omhandler blant annet etnisk, kjønnsbasert, aldersmessig og geografisk diskriminering, samt diskriminering på grunn av sykdom, lærevansker, religion eller tro, funksjonshemning, nasjonalitet, seksuell orientering og andre årsaker.
Dán dutkamis lea leamaš govda lahkoneapmi ieš-dieđihuvvon vealaheapmái, mii sisdoallá earret eará čearddalaš, sohkabealvuđot, ahkevuđot ja geográfalaš vealaheami, ja maiddái vealaheami buozalmasvuođa dihte, oahppanváttuid, religiovnna dahje oskku, doaimmashehttejumi, nationalitehta, seksuálalaš gullevašvuođa ja eará áššiid dihte.
Diskriminering kan skje på skolen, arbeidsplassen, i lokalsamfunnet i møte med det offentlige, eller i andre offentlige settinger, som når man går på butikken eller på restaurantbesøk, eller i familien.
Vealaheapmi sáhttá dáhpáhuvvat skuvllas, bargobáikkis, báikkálašservodagas almmolašvuođa deaivvadeamis, eará almmolašvuođa deaivvademiin nugo go manná gávppis dahje go lea restauráŋŋas dahje juo bearrašis.
Typer av diskriminering og settinger hvor de skjer, kan være overlappende og gjensidig forsterkende.
Iešguđetlágan vealaheamit ja iešguđetge dilálašvuođat gos dát dáhpáhuvvot sáhttet badjálagaid deaividit ja nu čuohcat eanet.
Det kan derfor hende at samer møter flere typer diskriminering, og at dette skjer i flere settinger samtidig.
Danne soitet sápmelaččat vásihit máŋggalágan vealaheami ja ahte dat dáhpáhuvvet máŋgga dilálašvuođas oktanaga.
Diskriminering kan skje på tre ulike plan: internalisert hos individet (for eksempel inkorporering av rasistiske holdninger, tro eller ideologier hos individet);
Vealaheapmi sáhttá dáhpáhuvvat golbma iešguđetlágan dásis: internaliserejuvvon indiviiddas (ovdamearka dihte go indiviida lea siskálastan rasisttalaš guottuid, oskku, dahje ideologiija);
mellommenneskelig (ansikt til ansikt i interaksjon mellom individer), og på strukturelt nivå, det vil si at det kjennetegnes av at det finnes innebygget diskriminerende effekter i strukturene i samfunnet (K. L. Hansen, 2015).
olbmuid gaskasaš (indiviiddaid gaskkas interakšuvdnan nuppis nubbái) ja struktuvrralaš dásis, mii mearkkaša ahte dovdomearkkat leat siskkilduvvon servodaga struktuvrraide vealaheaddji čuozahussan (K. L. Hansen, 2015).
I dette kapittelet studerer vi hovedsakelig selvrapportert mellommenneskelig diskriminering (ansikt til ansikt i interaksjon) blant voksne samer og ikke-samer.
Dán kapihttalis guorahallat eanas dušše ieš-dieđihuvvon olbmuidgaskasaš (ámadajus ámadadjui interakšuvnnas) vealaheami sápmelaččaid ja iisápmelaččaid gaskkas, geat leat rávis olbmuid agis.
7.1.3 Om studien
7.1.3 Dutkama birra
Tallmaterialet bygger på innsamlet data i 2012 fra 11 600 individer i alderen 18–69 år (både samer og majoritetsnordmenn), fra 25 kommuner i de fem nordligste fylkene i Norge.
Lohkomateriála vuođđun leat čohkkejuvvon dáhtat jagis 2012, 11 600 indiviiddas agis 18-69 jagi (sihke sápmelaččat ja majoritehtanorgalaččat), 25 suohkanis Norgga viđa davimus fylkkas.
Studien er en del av SAMINOR 2-undersøkelsen, som var en spørreskjemaundersøkelse som ble sendt ut til kommuner med samisk og norsk bosetting i Nord-Norge og Trøndelag.
Dutkan lea oassi SAMINOR 2 guorahallamis, mii lei skovvegažadaniskkus mii sáddejuvvui suohkaniidda main leat sámi ja dáčča ássit Davvi-Norggas ja Trøndelágas.
Se kart for undersøkelsesområdet (kart 7.1).
Geahča kárttas guorahallanguovllu (kárta 7.1).
Undersøkelsen er tidligere beskrevet i en annen publikasjon (Brustad, Hansen, Broderstad, Hansen, &amp; Melhus, 2014).
Guorahallan lea ovdal čilgejuvvon eará almmuhusas (Brustad, Hansen, Broderstad, Hansen, &amp; Melhus, 2014).
Studien er godkjent av Datatilsynet og REK nord.
Datatilsynet ja REK nord leat dohkkehan guorahallama.
Kart 7.1 Kommunene som inngikk i studien
Kárta 7.1 Suohkanat mat ledje mielde guorahallamis
7.1.4 Karakteristika for utvalget
7.1.4 Dutkanjoavkku dovdomearkkat
Demografiske karakteristika for utvalget er presentert i tabell 7.1. Flertallet i utvalget var kvinner.
Dutkanjoavkku demográfalaš dovdomearkkat bohtet ovdan tabeallas 7.1. Nissonolbmot ledje eanetlohkun dutkanjoavkkus.
Gjennomsnittsalderen for utvalget var 50 år, og majoriteten av deltakerne hadde middels inntekt, utdanning på høyskole/lavere grads universitetsnivå og bodde i DistriktsNorge.
Gaskamearálaš ahki dutkanjoavkkus lei 50 jagi, ja eanetlogus oasálastiin lei gaskadássásaš dienas, oahppu allaskuvllas/vuolit dási universitehtaoahppu ja ásse boaittobeale guovllus Norggas.
Studien er således mest representativ for individer med disse karakteristikaene.
Nu ahte dát dutkan lea eanemus ovddasteaddji indiviiddaide main leat dat dovdomearkkat.
En tredjedel av deltakerne hadde en samisk tilhørighet.
Goalmmádasoasis oasálastiin lei sápmelaš gullevašvuohta.
7.1.5 Definering av etnisitet
7.1.5 Čearddalašvuođa defineren
Med etnisitet menes en gruppe som har en felles identitet knyttet til et felles opphav, og som blir oppfattet av andre som en særpreget gruppe med blant annet felles språk, kultur, historie og så videre.
Čearddalašvuođain oaivvilduvvo joavku mas lea oktasaš identitehta čatnon dasa go lea oktasaš vuolgga, ja maid earát ipmirdit sierralágan joavkun geain earret eará lea oktasaš giella, kultuvra, historjá ja nu ain.
Begrepet har både et subjektivt og et objektivt innhold.
Doahpagis lea sihke subjektiiva ja objektiiva sisdoallu.
Samer som urfolk vil være omfattet av begrepet etnisitet.
Sápmelaččat álgoálbmogin, siskkilduvvot čearddalašvuođa doahpagii.
Siden man i Norge ikke har et register over hvem som er same, og siden denne informasjonen ikke samles inn ved folketellinger, stilte man personene i denne undersøkelsen 11 ulike spørsmål om etnisitet, for å kunne definere hvem som var samer, og hvem som var ikke-samer.
Go Norggas ii leat register dasa geat leat sápmelaččat, ja go dát diehtu ii čohkkejuvvo olmmošlohkamiin, de dán guorahallamis jerre olbmuin 11 iešguđetlágan čearddalašvuođa gažaldaga, vai sáhttá defineret geat leat sápmelaččat ja geat eai leat sápmelaččat.
I tillegg ønsket man i denne undersøkelsen å lage en differensiert etnisitetsvariabel som kategoriserte samiskhet.
Dasa lassin lei áigumuš dán guorahallamis ráhkadit differensierejuvvon čearddalašvuođavariábela mii kategorisere sámevuođa.
Figur 7.1 Figuren er hentet fra spørreskjemaet brukt ved SAMINOR 2studien.
Figuvra 7.1 Figuvra lea vižžon gažadanskovis mii geavahuvvui SAMINOR2 guorahallamis.
Figuren viser hvordan spørsmål om etnisitet er stilt
Figuvra čájeha makkár čearddalašvuođa gažaldagat ledje.
Første spørsmålsgruppe omhandler hvilket hjemmespråk du, dine foreldre og besteforeldre har/hadde.
Vuosttaš gažaldatčoahkki válddaha makkár ruovttugiella lea/lei dus, du váhnemiin ja áhkuin ja ádjáin.
Neste spørsmålsgruppe omhandlet din fars, mors og din etniske bakgrunn.
Čuovvovaš gažaldatčoahkki válddaha áhči, eatni ja iežas čearddalaš duogáža.
Siste spørsmål: Hva regner du deg selv som.
Maŋemus gažaldat: manin anát iežat.
For alle disse spørsmålene var svaralternativene: «Norsk», «Samisk», «Kvensk» eller «Annet». Man kunne sette ett eller flere kryss på hvert spørsmål.
Visot dáidda gažaldagaide ledje vástádussan molssaeavttut: “Norgalaš” “Sápmelaš”, “Kvena” dahje “Eará”, sáhtii bidjat ovtta dahje máŋga ruossa guhtege gažaldahkii.
Ut fra disse 11 spørsmålene er det mulig å lage ulike kategoriseringer av etnisitet.
Dan 11 gažaldaga vuođul lea vejolaš ráhkadit iešguđetlágan kategoriseremiid čearddalašvuhtii.
Vi valgte i denne sammenhengen å definere den samiske gruppen på følgende måte: Satte man minimum et kryss for «Samisk» på ett av de 11 spørsmålene, ble man kategorisert innenfor den samiske gruppen.
Mii válljiimet dán oktavuođas defineret sámi joavkku čuovvovaš vugiin: Jus lei bidjan unnimusat ovtta ruossa ahte lei “sápmelaš” ovtta 11 gažaldagas de kategoriserejuvvui sámi jovkui.
De andre i utvalget ble definert som ikke-samiske. (De hadde hovedsakelig krysset av for «Norsk» etnisitet, noen hadde også krysset av for «Kvensk» eller «Annen etnisitet».
Earát dutkanjoavkkus definerejuvvojedje ii-sápmelažžan (Dát ledje eanas russen “Norgalaš” čearddalašvuhtii, muhtumat ledje maiddái russen “Kvena” dahje “Eará” etnisitehta.
Disse ble i denne sammenhengen innlemmet i den norske gruppen.
Dat biddjojedje dás dáčča jovkui).
) Videre konstruerte vi tre samiske etnisitetskategorier:
Viidásit ráhkadeimmet golbma sámi čearddalašvuođakategoriija:
(i) Sterk samisk tilknytning (ii) Selv-rapportert samiskhet (iii) Samisk familiebakgrunn
1. ”Nanu sápmelaš gullevašvuohta” 2. ”Ieš-dieđihuvvon sápmelašvuohta” 3. ”Sápmelaš bearašduogáš”
Kategori 1: «Sterk samisk tilknytning» var de personene som svarte JA på alle de tre følgende spørsmål: «Jeg selv har samisk som hjemmespråk», «Min etniske bakgrunn er samisk» og «Jeg regner meg selv som samisk».
Kategoriija 1: ”Nanu sápmelaš gullevašvuohta” ledje dat olbmot geat vástidedje JUO buot čuovvovaš golmma gažaldahkii; “Mus alddán lea sámegiella ruovttugiellan”, “Mus lea sápmelaš čearddalaš duogáš” ja “ Mun anán iežan sápmelažžan”.
I figur 7.2 er denne gruppen merket som kategori 1 med fargen grønn.
Figuvrras 7.2 lea dat joavku merkejuvvon kategoriijan 1, ruoná ivnniin.
Kategori 2: «Selv-rapport samiskhet var de som svarte JA for samisk på ett eller to (men ikke alle tre spørsmålene) nevnt ovenfor i kategori 1. Denne gruppen er i figur 7.2 alle innenfor sirklene utenom den innerste sirkelen, som er kategori 1.
Kategoriija 2: ”Ieš-dieđihuvvon sápmelašvuohta” ledje sii geat vástidedje JUO sápmelašvuhtii okte dahje guktii (muhto eai buot golmma gažaldahkii) nugo namuhuvvon badjelis kategoriijas 1. Dát joavku lea figuvrras 7.2 buohkat geat leat siskkobealde gierdduid earret dan siskkimus gierddu siste, mii lea kategoriija 1.
Kategori 3: «Samisk familiebakgrunn» var definert som de som rapporterte samisk familiebakgrunn med enten språk eller etnisitet hos foreldre eller besteforeldre, men ikke definerte seg selv som samer.
Kategoriija 3: “Sápmelaš bearašduogáš” lei definerejuvvon olbmuide geat dieđihedje sápmelaš bearašduogáža juogo giela dahje čearddalašvuođa bokte, sin váhnemiin dahje áhkuin ja ádjáin, muhto geat eai ieža defineren iežaset sápmelažžan.
Helt konkret var det definert som de som rapporterte samisk som hjemmespråk hos enten foreldre eller besteforeldre og/eller at deres foreldre hadde samisk etnisk bakgrunn, men som ikke betraktet sin egen etnisitet som samisk, som heller ikke følte seg som samiske, og ikke selv snakket samisk som hjemmespråk.
Áibbas konkrehtalaččat dát lei definerejuvvon olbmuide geat dieđihedje sámegiela ruovttugiellan juogo váhnemiin dahje áhkuin ja ádjáin ja/dahje ahte sin váhnemiin lei sápmelaš čearddalaš duogáš, muhto sii eai atnán sápmelašvuođa iežaset čearddalaš duogážin, eai dovdan iežaset sápmelažžan eaige ieža hupman sámegiela ruovttus.
Denne gruppen er i figuren markert som det hvite feltet innenfor firkanten.
Dat joavku lea figuvrras merkejuvvon vilges oassin njealječiegaga siskkobealde.
Kategoriene er gjensidig utelukkende og viser en gradert etnisitetsvariabel, der kategori 1 må sies å være den variabelen som viser flest samiske markører og en sterk tilknytning til samisk bakgrunn, samisk selvoppfatning og hjemmespråk.
Kategoriijat sirrejit eret nubbi nuppi ja čájehit graderejuvvon čearddalašvuođavariábela, mas kategoriija 1 lea dat variábel mii čájeha eanemus sápmelašvuođa mihttomearkkaid ja nanu sápmelaš gullevašvuođa, sápmelaš iešipmárdusa ja sámegiela ruovttugiellan.
Det er 1372 personer som tilhører denne kategorien.
1372 olbmo gullet dan kategoriijai.
Kategori 2 er den største kategorien i antall personer (N = 1459).
Kategoriija 2 lea stuorimus kategoriija olmmošlogu ektui (N= 1459).
I denne kategorien har de fleste sagt at de både har samisk bakgrunn og føler seg som samer (55 %), men kun 8 % i denne kategorien har samisk som hjemmespråk.
Dan kategoriijas leat eatnasat cealkán ahte sis lea sihke sápmelaš duogáš ja atnet iežaset sápmelažžan (55 %), muhto dušše 8 % dán kategoriijas lea sámegiella ruovttugiellan.
I kategori 3 rapporterer 1097 samisk familiebakgrunn uten at de selv oppfatter seg som samiske, definerer sin bakgrunn som samisk eller snakker det samiske språket.
Kategoriijas 3 dieđihit 1097 olbmo sápmelaš bearašduogáža vaikko iežaset eai ane sápmelažžan, eaige definere duogáža sápmelažžan eaige huma sámegiela.
Figuren 7.2 viser en grafisk fremstilling av de ulike etnisitetskategoriene.
Figuvra 7.2 čájeha gráfalaččat dáid čearddalašvuođakategoriijaid.
7.1.6 Samisk bostedsområde
7.1.6 Sámi ássanguovlu
Vi definerte kommunene Kautokeino, Karasjok, Nesseby, Tana og Porsanger som Samisk majoritetsområde.
Mii defineriimet suohkaniid Guovdageaidnu, Kárášjohka, Unjárga, Deatnu ja Porsáŋgu, Sámi majoritehtaguovlun.
I disse områdene rapporterte over 50 % av befolkningen samisk tilknytning.
Diein guovlluin dieđihedje badjel 50 % álbmogis sápmelaš gullevašvuođa.
Kommunene Røros, Snåsa, Røyrvik, Namsskogan, Narvik, Alta, Grane, Hattfjelldal, Tysfjord, Evenes, Skånland, Lavangen, Lyngen, Storfjord, Kåfjord, Kvænangen, Loppa, Kvalsund, Lebesby og Sør-Varanger ble definert som Samisk minoritetsområde.
Suohkanat: Plassje, Snoasa, Raavrhvijhke, Namsskogan, Áhkkánjárga, Áltá, Grane, Aarporte, Divttasvuotna, Evenášši, Skánit, Loabát, Ivgu, Omasvuotna, Gáivuotna, Návuotna, Láhpi, Fálesnuorri, Davvesiida ja Mátta-Várjjat, definerejuvvojedje Sámi minoritehtaguovlun.
Begrunnelsen var at i disse kommunene lever samer i minoritetsposisjon vis-à-vis majoritetsbefolkningen.
Čilgehusain ahte dáin suohkaniin ásset sápmelaččat minoritehtasajádagas bálddalaga majoritehtaálbmogiin.
7.2 Karakteristika for dem som ble diskriminert
7.2 Dovdomearkkat sis geat vealahuvvojedje
I utvalget vårt har omtrent en av fem (21,5 %) opplevd diskriminering.
Dutkanjoavkkus lea sullii okta vihttasis (21,5 %) vásihan vealaheami.
Omtrent en tredjedel av dem som har blitt diskriminert, sier diskrimineringen har skjedd de siste to årene.
Sullii okta goalmmádasoassi sis geat leat vealahuvvon dadjet vealaheapmi lea dáhpáhuvvan guokte maŋemus jagis.
Alder, etnisitet, utdanning, inntekt og bosted var alle faktorer som var knyttet til forekomsten av diskriminering.
Ahki, etnisitehta, oahppu, dienas ja ássanbáiki ledje visot fáktorat mat čatnasedje vealaheami gávdnoštupmái.
Samer, personer i alderen 30–49 år, med 13–16 års utdanningslengde, familieinntekt mellom 301 000 og 600 000 kroner og/eller bosatt i samiske minoritetsområder rapporterte høyest forekomst av diskriminering (figur 7.3).
Sápmelaččat, olbmot; agis 30-49 jagi, oahppoguhkkodat 13-16 jagi, bearašdienas 301 000 – 600 000 ruvnno gaskkas ja/dahje ássanguovlu sápmelaš minoritehtaguovllus –sii dieđihedje alimus gávdnoštumi vealaheamis (figuvra 7.3).
Figur 7.3 Karakteristika for dem som rapporterte diskriminering
Figuvra 7.3 Dovdomearkkat sis geat dieđihedje vealaheami
7.2.1 Samer opplever mest diskriminering
7.2.1 Sápmelaččat vásihit eanemus vealaheami
Halvparten av samene (50%) med sterk samisk tilknytning rapporterte å ha blitt diskriminert, 34,3 % rapporterer at krenkelsen har skjedd før, og 16,5 % sier at dette har skjedd de siste to årene.
Bealli sápmelaččain (50 %) geain lea nanu sápmelaš gullevašvuohta dieđihit ahte leat vealahuvvon, 34,3 % dieđihit ahte duolbman lea dáhpáhuvvon ovdal, ja 16,5 % dieđihit dan dáhpáhuvvan maŋemus guovtti jagis.
Også samer med selv-rapport samiskhet (32,8% totalt, 24,5 før og 8,4% siste to årene) rapportert høy grad av diskriminering.
Maiddái ieš-dieđihuvvon sápmelaččat (32,8 % oktiibuot. 24,5 % ovdal ja 8,4 % maŋemus guokte jagi) dieđihedje ollu vealaheami.
Til sammenligning rapporterer ikke-samer totalt sett 14,3 % diskriminering, 9,9 % før og 4,4 % de siste to årene (det vil si i perioden 2010–2012).
Go buohtastahttá dan, de sii geat eai leat sápmelaččat dieđihit oktiibuot 14,3 % vealaheami, 9,9 % ovdal ja 4,4 % maŋemus guovtti jagis (dat mearkkaša áigodagas 2010-2012).
Samer med samisk familiebakgrunn rapportert høyest for diskriminering skjedd før, men hadde like tall som ikke-samer for krenkelser skjedd siste to-årene (tabell 7.2).
Sápmelaččat geain lea sápmelaš bearašduogáš dieđihedje eanemus vealaheami mii lea dáhpáhuvvon ovdal, muhto ledje maŋemus guovtti jahkái seamma logut go ii-sápmelaččain (tabealla 7.2).
Dette viser at samer med sterk samisk tilknytning rapporterer omtrent fire ganger så mye diskriminering som nordmenn (tabell 7.2).
Dat čájeha ahte sápmelaččat geain lea nanu sápmelaš gullevašvuohta dieđihit sullii njealje geardde nu ollu vealaheami go dáččat (tabealla 7.2).
Både samisk menn og kvinner med sterk samisk tilknytning rapporterer høy grad av diskriminering både i samiske majoritetsområder og - minoritetsområder.
Sihke sápmelaš nissonat ja dievddut geain lea nanu sápmelaš gullevašvuohta dieđihedje ollu vealaheami sihke sámi majoritehta- ja minoritehtaguovllus.
Rapporteringen er noe høyere i samiske minoritetsområder, men da bare betydningsfull for samisk kvinner med sterk samisk tilknytning.
Dieđiheamit leat veaháš eanet sámi minoritehtaguovlluin, muhto de dušše mearkkašahtti mađe sápmelaš nissoniid dáfus geain lea nanu sápmelaš gullevašvuohta.
Majoritetsbefolkningen (ikke-samer) rapporterer høyere grad av diskriminering hvor samer bor i majoritetsposisjon enn utenfor disse områdene (tabell 7.3).
Majoritehtaálbmot (eai-sápmelaččat) dieđihit eanet vealaheami doppe gos sápmelaččat ásset majoritehtasajádagas go olggobealde dakkár guovlluid (tabealla 7.3).
7.2.2 Typer av diskriminering
7.2.2 Vealaheami šlájat
Den vanligste formen for diskriminering som ble rapportert både blant samiske menn og kvinner med sterk samisk tilknytning (menn: 33,3 %, kvinner: 31,9 %) og med selvrapportert samiskhet (menn: 15,0 %, kvinner: 17,0 %), var etnisk diskriminering, etterfulgt av diskriminering på grunn av kjønn og geografisk tilhørighet.
Dábáleamos vealaheapmi maid dieđihedje sihke sápmelaš nissonat ja dievddut geain lea nanu sápmelaš gullevašvuohta (dievddut: 33,3 %, nissonat 31,9 %) ja sii geas lea ieš-dieđihuvvon sápmelašvuohta (dievddut: 15,0 %, nissonat: 17,0 %) lei čearddalaš vealaheapmi, ja čuovvovaččat vealaheapmi sohkabeali dihte ja geográfalaš gullevašvuođa dihte.
Kvinner rapporterte betydelig oftere kjønnsbasert diskriminering enn menn, og samiske menn og kvinner (med sterk samisk tilknytning) rapporterte mer enn ikke-samiske (samiske menn: 6,7 %;
Nissonat dieđihedje ollu dávjjibut vealaheami sohkabeale dihte go dievddut ja sápmelaš dievddut ja nissonat (nanu sápmelaš gullevašvuođain) dieđihedje eanet go sii geat eai leat sápmelaččat (sápmelaš dievddut: 6,7 %;
samiske kvinner: 11,9 % versus norske menn: 1,2 %;
sápmelaš nissonat: 11,9 % buohtastahtton norgalaš dievddut: 1,2 %;
norske kvinner: 2,9 %).
norgalaš nissonat: 2,9 %).
Samer rapporterte også oftere diskriminering på grunn av geografisk tilhørighet enn ikke-samer.
Sápmelaččat dieđihedje maiddái dávjjibut vealaheami geográfalaš gullevašvuođa dihte go sii geat eai leat sápmelaččat.
Samiske menn og kvinner rapporterte mer aldersdiskriminering enn majoritetsnordmenn.
Sápmelaš nissonat ja dievddut dieđihedje eanet ahkevealaheami go majoritehtanorgalaččat.
Samiske menn rapporterte noe høyere for diskriminering på grunn av lærevansker enn ikke-samer.
Sápmelaš dievddut dieđihedje veaháš alit logu vealaheapmái oahppanváttuid dihte go ii-sápmelaččat.
Samiske kvinner rapporterte litt høyere for diskriminering på grunnlag av sykdom enn ikke-samer (1,6-2,8 % versus 1,2 %) (se figur 7.4 og 7.5).
Sápmelaš nissonat dieđihedje veaháš alit logu vealaheami buozanvuođa dihte go ii-sápmelaččat (1,6-2,8 % versus 1,2 %) (geahča figuvrraid 7.4 ja 7.5).
I diskriminering på grunn av religion, funksjonshemning og seksuell orientering var det ingen betydelige forskjeller i rapportering blant samer og ikke-samer.
Vealaheamis religiovnna, doaimmashehttejumi ja seksuálalaš gullevašvuođa dihte ii lean mearkkašahtti erohus sápmelaččaid ja ii-sápmelaččaid dieđiheamis.
I den samiske befolkningen var cirka en prosent diskriminert på grunn av seksuell orientering, mens tallet for religion og funksjonshemning lå opp mot cirka to prosent blant samer.
Sápmelaš álbmogis lei sullii okta proseanta vealaheapmi seksuálalaš gullevašvuođa dihte. Religiovnna ja doaimmashehttejumi dihte lei lohku measta guokte proseantta sápmelaččain.
Andre årsaker for diskriminering var nasjonalitet.
Eará ágga vealaheapmái lei našunalitehta.
Her viste tallene ingen forskjell mellom samer og ikke-samer.
Dan ektui eai čájehan logut erohusa sápmelaččaid ja ii-sápmelaččaid gaskkas.
Samer rapporterte også betydelig høyere enn ikke-samer for andre typer av diskriminering som ikke ble fanget opp av de ti allerede omtalte kategoriene (figur 7.4 og 7.5).
Sápmelaččat dieđihedje maiddái ollu alit logu go ii-sápmelaččat eará vealahemiin, mat eai lean mielde logi namuhuvvon kategoriijas (figuvra 7.4 ja 7.5).
Deltakerne hadde mulighet til å spesifisere andre typer av diskriminering.
Oassálastiin lei vejolašvuohta dárkilit čilget earálágan vealahemiid.
Flere rapporterte diskriminering i tilknytning til arbeidslivet, deres samiske etnisitet (fordi de ikke snakket samisk språk, ikke var god nok same i andres øyne, eller for andre spørsmål knyttet til deres samiske herkomst), og noen poengterte at det var på grunn av deres homofile legning.
Máŋgasat dieđihedje vealaheami mii čatnasa bargoeallimii, sin sápmelaš čearddalašvuhtii (go eai hupman sámegiela, eai lean doarvái sápmelaččat earáid mielas dahje eará áššit mat čatnasedje sin sápmelaš duogážii) ja muhtumat aiddostahtte ahte dát lei sin homofiila luonddu dihte.
Totalt sett rapporterte 66 % å ha vært utsatt for en type av disse formene for diskriminering, 24 % sa de hadde opplevd to typer av diskriminering, og 7 % sa at de hadde opplevd tre typer av diskriminering.
Oktiibuot dieđihit 66 % vealahuvvon muhtun dáid ákkaid dihte, 24 % dieđihedje ahte ledje vásihan guovttelágan vealaheami ja 7 % dieđihedje vásihan golmmalágan vealaheami.
Det var ikke noen etniske forskjeller mellom samer og ikke-samer med hensyn til hvor mange typer diskriminering man hadde vært utsatt for.
Ii lean čearddalaš erohus sápmelaččaid ja daid gaskkas geat eai leat sápmelaččat, das man galle lágan vealaheami ledje vásihan.
7.2.2.1 Kommentarer til tallene
7.2.2.1 Kommentárat loguide
Norge har forpliktet seg gjennom ratifiseringen av FNs konvensjon om avskaffelse av alle former for rasediskriminering (6. august 1970) å forbyr diskriminering på grunn av rase, hudfarge, avstamning eller nasjonal eller etnisk opprinnelse.
Norga lea geatnegahtton ON konvenšuvnna ratifiserema bokte heaittihit buotlágán nállevealaheami (borgemánu 6. B. 1970), ja nu gieldit vealaheami náli, liikeivnni, soga dahje našuvnnalaš dahje čearddalaš duogáža dihte.
Konvensjonen er inkorporert i norsk lov gjennom diskrimineringsloven (lov 3. juni 2005 nr. 33) (Nystuen, 1991).
Konvenšuvdna lea siskkilduvvon norgga láhkii vealahanlága bokte (láhka geassemánu 3. b. 2005 nr. 33) (Nystuen, 1991).
Diskrimineringsloven forbyr direkte og indirekte diskriminering på grunn av etnisitet, nasjonal opprinnelse, avstamning, hudfarge, språk, religion og livssyn.
Vealahanláhka gieldá njuolggo ja eahpenjuolga vealaheami čearddalašvuođa, našunála duogáža, soga, liikeivnni, giela, religiovnna ja eallinoainnu dihte.
Lovens formål er å fremme likestilling, sikre like muligheter og rettigheter og å hindre diskriminering.
Lága ulbmil lea ovddidit dásseárvvu, sihkkarastit ovttadássásaš vejolašvuođaid ja vuoigatvuođaid ja eastadit vealaheami.
Loven gjelder på alle samfunnsområder, med unntak av familieliv og andre personlige forhold (Lovdata, 2013).
Láhka gusto buot servodatdásiide, earret bearašeallimii ja eará persovnnalaš oktavuođaide (Lovdata, 2013).
Mange samer opplever etnisk diskriminering i Norge.
Ollu sápmelaččat vásihit čearddalaš vealaheami Norggas.
Og mange opplever dette i typisk norskdominerte områder (tabell 7.3).
Oallugat vásihit dan dábálaš dáččaráđđejeaddji guovlluin (tabealla 7.3).
Dette er i tråd med tidligere forskning om selvopplevd diskriminering av samer i Norge (Ketil Lenert Hansen, 2011).
Dát lea nugo lea boahtán ovdan ovdalaš iešdieđihuvvon vealaheami dutkamiin sápmelaččain Norggas (Ketil Lenert Hansen, 2011).
Etnisk diskriminering er den mest vanlige formen for diskriminering som samer møter.
Čearddalaš vealaheapmi lea dábáleamos vealaheapmi maid sápmelaččat vásihit.
Tallene viser at omtrent en av tre samer med sterk samisk tilknytning har opplevd å bli diskriminert på grunn av sitt samiske opphav, sammenlignet med under tre prosent for majoritetsnordmenn.
Logut čájehit ahte sullii okta viđa sápmelaččas geain lea nanu sápmelaš gullevašvuohta leat vásihan vealahuvvot sápmelaš duogážeaset dihte. Go buohtastahttá dán majoritehtanorgalaččaid loguiguin de lea sin lohku vuollel golbma proseanta.
Dette viser at samer opplever ti ganger mer etnisk diskriminering enn ikke-samer.
Dát čájeha ahte sápmelaččat vásihit loge gearddi eanet čearddalaš vealaheami go sii geat eai leat sápmelaččat.
Forskningstallene våre fra 2003/2004 samsvarer med disse tallene, som tilsier at samer fortsatt i dag opplever en høy grad av etnisk diskriminering i det norske samfunnet.
Min dutkanlogut 2003/2004 rájes bohtet ovttaide dáiguin loguiguin, mat čájehit ahte sápmelaččat ain dál vásihit ollu čearddalaš vealaheami norgga servodagas.
I Norge har kjønnsdiskriminering vært høyt prioritert siden lovverket kom på plass i 1978. Likevel rapporteres kjønnsbasert diskriminering som den andre mest vanlige formen for diskriminering som da særlig samiske kvinner og menn utsettes for.
Norggas leat sohkabealvealaheami ektui vuoruhan ollu dan rájes go láhkaásahus bođii 1978. Goitge dieđihuvvojit vealaheamit sohkabeali dihte nubbin dábáleamos vealaheapmin, maid erenoamážit sápmelaš nissonat ja dievddut vásihit.
I Norge finnes det ingen studie som kan si noe om kjønnsdiskriminering i hele populasjonen (Skjeie, 2012).
Norggas eai leat guorahallamat mat sáhttet addit dieđuid sohkabealvealaheamis olles populašuvnnas (Skjeie, 2012).
Vi vet lite om kjønnbasert diskriminering i den samiske befolkningen.
Mis leat unnán dieđut sohkabealvuđot vealaheamis sámi álbmogis.
Det er samiske kvinner som rapporterer om høyest forekomst av kjønnsbasert diskriminering.
Sápmelaš nissonat dieđihit alimus gávdnoštumi vealaheami sohkabeali dihte.
Vi kan anta at likestilling i det samiske samfunnet har måttet vike oppmerksomheten for samenes kamp for å bli anerkjent som et urfolk, og at spørsmålet om likestilling derfor har vært nedprioritert helt opp til begynnelse av dette århundret (Josefsen, 2004).
Mii sáhttit árvalit ahte sámi servodagas dásseárvu lea ferten báhcit go eanet fuomášupmi lea leamaš sápmelaččaid rahčamušas dohkkehuvvot álgoálbmogin, danne lea gažaldat dásseárvvus vuoruhuvvon eret gitta dán jahkečuođi álggu geahčai (Josefsen, 2004).
Vi trenger mer kunnskap om hvorfor samer rapporterer høyere (og da særlig samiske kvinner) for kjønnsbasert diskriminering enn majoritetsbefolkningen.
Mii dárbbašit eanet dieđu manne sápmelaččat (erenoamážit sápmelaš nissonat) dieđihit alit logu sohkabealvealaheami go majoritehtaálbmot.
Mange samer sier også at de føler seg diskriminert grunnet geografisk tilhørighet, og dette kan være utslag av geografiske og institusjonelle variasjoner som gjør at situasjonen ikke er lik for alle samer.
Ollu sápmelaččat dadjet maiddái ahte sii dovdet vealahuvvon geográfalaš gullevašvuođa dihte, ja geográfalaš ja institušunála variašuvnnat sáhttet dagahan ahte dilálašvuohta ii leat seamma buot sápmelaččaide.
For eksempel peker Josefsen (2006) på at myndigheter hittil har differensiert geografisk i forhold til hvilke rettigheter den enkelte same har (Josefsen, 2006).
Ovdamearka dihte čujuha Josefsen (2006) ahte eiseválddit leat dássážii ovttaskas sápmelačča vuoigatvuođaid sirren geográfalaččat (Josefsen, 2006).
Tallene våre støtter dette, og viser at samer som bor i typisk samiske minoritetsområder, rapporterer om høyere grad av diskriminering enn samer som bor i områder som er definerte samiske områder, og som har sterke vern om samiske institusjoner, samisk språk, verdier og kultur (K. L. Hansen, 2012).
Min logut dorjot dan, ja čujuhit ahte sápmelaččat geat ásset dábálaš sámi minoritehtaguovlluin dieđihit alit logu vealaheami go sápmelaččat geat ásset guovlluin maid defineret sámi guovlun, gos lea nanu suodjalus sámi institušuvnnain, sámegielas, árvvuin ja kultuvrras (K. L. Hansen, 2012).
Samer rapporterte også høyere for aldersdiskriminering enn majoritetsnordmenn (3,4 % versus 1,3 %).
Sápmelaččat dieđihit maiddái eanet ahkevealaheami go majoritehtanorgalaččat (3,4 % buohtastahtton 1,3 %).
Forskjellen var ikke veldig stor, men likevel betydelig i statistisk sammenheng.
Erohus ii leat ollu, muhto goitge mearkkašahtti statistihka oktavuođas.
I Norge har debatten om aldersdiskriminering vært knyttet til arbeidslivet.
Norggas lea ahkevealaheami debáhtta čatnasan bargoeallimii.
Vernet mot aldersdiskriminering gjelder kun i arbeidslivet, men det er en debatt om aldersdiskriminering skal gjelde på alle samfunnsområder.
Suodjalus ahkevealaheapmái gusto dušše bargoeallimis, lea debáhtta galgá go ahkevealaheapmi gustot buot servodatdásiin.
Når det gjelder spørsmålet om diskriminering på grunn av seksuell legning, svarer 0,7– 1,2 % i den samiske populasjonen at de har opplevd dette, sammenlignet med 0,4 % i majoritetsbefolkningen.
Gažaldat vealaheamis seksuála luonddu dihte vástidit 0,7-1,2 % sápmelaš populašuvnnas ahte sii leat vásihan dan, buohtastahtton 0,4 % majoritehtaálbmogis.
Tallene mellom samer og ikke-samer er ikke forskjellige i statistisk forstand.
Sápmelaččaid ja iisápmelaččaid loguid gaskkas ii leat erohus statistihka bealis.
Men i tillegg svarer en del samer på det åpne spørsmålet at de har blitt diskriminert på grunn av sin homofile legning.
Muhto dasa lassin vástidit muhtun ráje sápmelaččat rabas gažaldahkii ahte sii leat vealahuvvon sin homofiila luonddu dihte.
Den siste tiden har det vært et søkelys på tabuer i det samiske samfunnet, og homofili har vært et av disse temaene.
Maŋemus áiggiid sámi servodagas lea leamaš fokus tabuin ja homofiilavuohta lea leamaš okta fáttáin.
I debatten har flere hevdet at det kan være vanskeligere å være homofil same enn homofil nordmann, grunnet dobbeltstigmaet ved både å være fra minoritetskulturen og homofil (NRK Sápmi, 2016).
Debáhtas leat muhtumat čuoččuhan váddáseabbon leat homofiila sápmelažžan go homofiila dáččan, danne go stigma duppalasto go lea sihke minoritehtakultuvrii gullevaš ja homofiila (NRK Sápmi, 2016).
Homofili som legning har dessuten vært svært tabu- og skambelagt i det tradisjonelle samiske samfunnet (NRK Sápmi, 2013).
Homofiila luondu lea leamaš hui tabu- ja heahpatvuođaášši árbevirolaš sámi servodagas (NRK Sápmi, 2013).
7.2.3 Hvor skjer diskrimineringen?
7.2.3 Gos dáhpáhuvvá vealaheapmi
De vanligste arenaene er skolen, arbeidslivet og lokalsamfunnet.
Dábáleamos arenat leat skuvla, bargoeallin ja báikkálašservodagat.
Omtrent én av fem samer med sterk samisk tilknytning har opplevd å bli diskriminert på skolen eller i utdanningssammenheng, sammenlignet med rundt 4 % for ikke-samer.
Sullii okta viđa sápmelaččas geain lea nanu sápmelaš gullevašvuohta leat vásihan vealahuvvot skuvllas dahje oahppooktavuođain, go dan buohtastahttá iisápmelaččaiguin de lea lohku sidjiide 4 %.
Også i arbeidslivet og i lokalsamfunnet rapporterer samer oftere å bli diskriminert enn nordmenn.
Maiddái bargoeallimis ja báikkálašservodagas dieđihit sápmelaččat dávjjibut vealahuvvon go norgalaččat.
Videre rapporterte mange samer å ha blitt møtt med krenkelser i møte med det offentlige, på internett og når de går i butikken eller på restaurantbesøk.
Viidásit dieđihit ollu sápmelaččat dulbmojuvvon oktavuođas almmolašvuođain, interneahtas, go leat fitnan gávppis dahje restauráŋŋas.
Flere samiske menn med sterk samisk tilknytning rapporterte krenkelser ved butikk-/restaurantbesøk enn samiske kvinner (med sterk samisk tilknytning) (9,3 % versus 5,2 %).
Eanet sápmelaš dievddut go nissonat geain lea nanu sápmelaš čatnašupmi dieđihit vásihan duolbmamiid gávppis/restauráŋŋas (9,3 % versus 5,2 %).
Digital diskriminering/krenkelser ble også rapportert langt oftere blant samer med sterk samisk tilknytning enn blant ikke-samer.
Digitála vealaheapmi/duolbman dieđihuvvui maiddái ollu dávjjibut sápmelaččain geain lea nanu sápmelaš gullevašvuohta go ii-sápmelaččain.
Samer opplevde oftere diskriminering i familie/slekt, i frivillig arbeid og ved medisinsk behandling enn ikkesamer.
Sápmelaččat vásihedje maiddái dávjjibut vealaheami bearrašis/sogas, eaktodáhtolaš barggus ja medisiinnalaš dálkkodeamis go sii geat eai leat sápmelaččat.
Imidlertid må det poengteres at det var få som opplevde diskriminering på disse tre siste omtalte arenaene.
Fertet goitge aiddostahttit ahte ledje unnán geat vásihedje vealaheami dien golbma maŋemus namuhuvvon arenas.
Når det gjaldt diskriminering ved jobbsøkning, kjøp av bolig, på leiemarkedet eller når man skulle søke om lån, var det få (mindre enn 3 %) (både blant samer og ikke-samer) som opplevde dette.
Ledje unnán geat vásihedje vealaheami bargoohcamis, ássanvisti oastimis/ láigomárkanis dahje loatna ohcamis, (vuollel 3 %) (sihke sápmelaččain ja ii-sápmelaččain).
Man kan derfor si at på disse områdene er diskriminering et minimalt problem i Norge.
Nu ahte sáhttá dadjat ahte diein áššiin lea vealaheapmi unna váttisvuođaš Norggas.
Imidlertid opplevde samer langt oftere diskriminering også på andre steder enn de 12 omtalte arenaene.
Muhto sápmelaččat vásihedje ollu dávjjibut vealaheami maiddái eará sajiin go dien 12 namuhuvvon arenas.
Når det gjelder hvor diskrimineringen skjer, er det ikke store forskjeller mellom menn og kvinner (figur 7.6 og 7.7).
Ii leat stuora erohus nissoniid ja dievdduid gaskkas das gos vealaheapmi dáhpáhuvvá (figuvra 7.6 ja 7.7).
7.2.3.1 Kommentarer til tallene
7.2.3.1 Kommentárat loguide
I NOU 2015: 2 – Å høre til – Virkemidler for et trygt psykososialt skolemiljø blir det poengtert at tall fra Elevundersøkelsen 2014/2015 og Folkehelseinstituttet viser at andelen elever som krenkes og mobbes i samiske områder, er høyere enn for resten av landet (Djupedal, 2015).
NAČ 2015: 2 – Å høre til – Virkemidler for et trygt psykososialt skolemiljø aiddostahttá ahte logut Ohppiidguorahallamis 2014/2015 ja Folkehelseinstituttetis čájehit ahte oassi man ollu oahppit dulbmojuvvojit ja givssiduvvojit sámi guovlluin lea stuorit go muđui riikkas (Djupedal, 2015).
At vi i vår undersøkelse viser til at skolen er den samfunnsarenaen der flest samer har opplevd diskriminering, støtter disse nylige funnene.
Go dán guorahallamis čájehit skuvlla leat servodatarenan gos eanemus sápmelaččat leat vásihan vealaheami, de dat doarju daid ođđa dieđuid.
Og det reiser seg et alvorlig spørsmål om kravene i opplæringslovens paragraf 9a (Lovdata, 2015) om et godt psykososialt miljø fritt for mobbing blir oppfylt i Norge for samiske barn og unge.
Nu čuožžila duođalaš gažaldat ollašuhttojit go Norggas gáibádusat sámi mánáide ja nuoraide Oahpahuslága paragráfa 9a (Lovdata, 2015) bokte ahte galgá leat buorre psykososiála biras mas eai givssiduvvo.
Selv om vi i dag satser hardt på forebygging av mobbing i skolen i Norge, med flere ulike antimobbeprogrammer (Olweus, 2009;
Vaikko mii dál bidjat návccaid eastadit givssideami Norgga skuvllain máŋggalágan anti-givssidan prográmmaiguin (Olweus, 2009;
Roland, 2014) som har pågått over de siste tre tiårene, har ingen av disse hatt særlig fokus på forebygging av fordommer blant majoriteten mot urfolk og minoriteter (Minton, 2014).
Roland, 2014), mat leat leamaš doaimmas maŋemus golbma logijagi, de ii leat dain ovttasge leamaš erenoamáš fokus eastadit ovdagáttuid majoritehta álbmogis álgoálbmogiid ja minoritehtaid ektui (Minton, 2014).
Disse mobbeprogrammene har heller ikke vært tilpasset samisk kultur og identitet.
Dát givssideami prográmmat eaige leat leamaš heivehuvvon sámi kultuvrra ja identitehta ektui.
Kultursensitiviteten er et viktig element som bør prioriteres sterkt i fremtidens antimobbeprogrammer og intervensjoner mot mobbing/diskriminering i skolen for samiske barn og ungdommer.
Kultursensitivitehta lea dehálaš elemeanta maid galggašii vuoruhit nannosit boahtteáiggi anti-givssideami prográmmain ja intervenšuvnnain givssideami/vealaheami ektui skuvllas sámi mánáid ja nuoraid várás.
Arbeidsplassen var den mest vanlige arenaen der ikke-samer opplever diskriminering, og den andre mest vanlige arenaen for samer, etter skole/utdanningssektoren.
Bargobáiki lei dábáleamos arena gos ii-sápmelaččat vásihedje vealaheami, ja nubbin dábáleamos arenan sápmelaččaide, maŋŋel skuvlla/oahpposektora.
Totalt sett opplever 7,5 % av utvalget å bli diskriminert eller krenket på jobben – 11,5 % av den samiske befolkningen (alle tre samiske gruppene sett under ett) og 5,6 % av den ikkesamiske befolkningen (uavhengig av kjønn).
Oktiibuot vásihit 7,5 % dutkanjoavkkus vealahuvvot dahje dulbmojuvvot barggus. 11,5 % sámi álbmogis (buot golbma sámi joavkku gehččon ovttas) ja 5,6 % ii-sápmelaš álbmogis (beroškeahttá sohkabeali).
Tidligere studier i Norge har vist at forekomsten av mobbing på arbeidsplassen ligget et sted mellom 2 til 14 % (Nielsen et al., 2009).
Ovdalaš guorahallamat Norggas leat čájehan givssideami bargobáikkis leamaš 2 ja 14 % gaskkas (Nielsen et al., 2009).
Våre tall ligger innenfor dette spennet, og viser at diskriminering på arbeidsplassen er et enda større problem for samer enn ikke-samer.
Min logut leat dáid loguid siskkobealde, ja čájehit ahte vealaheapmi bargobáikkis lea vel stuorit váttisvuohta sápmelaččaide go ii-sápmelaččaide.
Arbeidsgivere skal arbeide aktivt, målrettet og planmessig for å fremme likestilling og hindre diskriminering innenfor sin virksomhet.
Bargoaddit galget aktiivvalaččat, mihttomearálaččat ja plánaid mielde ovddidit dásseárvvu ja eastadit vealaheami iežaset bargobáikkis.
I tillegg skal de redegjøre for iverksatte og planlagte likestillingstiltak (aktivitets- og rapporteringsplikten).
Dasa lassin galget dat čielggadit makkár dásseárvodoaibmabijut leat biddjon johtui ja makkáriid leat plánen (aktivitehta- ja raporterengeatnegasvuohta).
Offentlige myndigheter har også aktivitetsplikt innenfor sine områder.
Almmolaš eiseválddiin lea maiddái aktivitehtageatnegasvuohta iežaset surggiin.
Likestillings- og diskrimineringsombudet skal føre tilsyn med og medvirke til at loven overholdes.
Dásseárvo- ja vealahanáittardeaddji galgá geahččat bearrái ja mieldeváikkuhit dasa ahte láhka čuvvojuvvo.
Videre opplever samer diskriminering i lokalsamfunnet, i møte med det offentlige, når de går på butikken eller ved restaurantbesøk, langt oftere enn ikke-samer.
Viidásit vásihit sápmelaččat vealaheami báikkálašservodagas, almmolašvuođa deaivvademiin, go mannet gávppis dahje restauráŋŋas, ollu dávjjibut go sii geat eai leat sápmelaččat.
Disse funnene antyder at samer møter flere fordommer, diskriminerende bemerkninger og krenkelser i det offentlige rom enn majoritetsnordmenn, noe som igjen kan begrense mulighetene deres for demokratisk deltakelse i velferdssamfunnet, med tanke på likeverdig tilgang til sosiale og offentlige tjenester og goder.
Dat gávdnoštumit čájehit ahte sápmelaččat deaividit eanet ovdagáttuiguin, vealaheaddji cealkámušaiguin ja duolbmamiiguin almmolaš lanjas go majoritehtanorgalaččat, mii fas sáhttá ráddjet vejolašvuođa demokráhtalaš oasálastimis čálgoservodagas, dainna jurdagiin ahte galgá leat ovttadássásaš vejolašvuohta olahit sosiála ja almmolaš bálvalusaid ja buriid.
7.2.4 Diskriminering gjennom sosiale medier
7.2.4 Vealaheapmi sosiála mediain
Forekomsten av digital mobbing økte i Norge mellom 2000 til 2010 (Roland, 2014).
Digitála givssideami gávdnoštupmi Norggas lassánii 2000 ja 2010 gaskkas (Roland, 2014).
I en undersøkelse utført av Læringsmiljøsenteret i Stavanger i 2008 ble det konkludert med at tradisjonell mobbing rammer om lag dobbelt så mange mennesker som det digital mobbing gjør (Auestad, 2011).
Muhtun guorahallamis maid Læringsmiljøsenteret Stavangeris čađahii jagi 2008, konkluderejedje ahte árbevirolaš givssideapmi dáhpáhuvvá sullii duppalit nu ollu olbmuide go digitála givssideapmi (Auestad, 2011).
Internasjonale studier har funnet en svak tendens til at jenter, mer enn gutter, blir utsatt for digital mobbing (Parker-Jenkins, 2011).
Riikkaidgaskasaš guorahallamat leat gávnnahan ahte veaháš eanet nieiddat go bártnit orrot vásiheame digitála givssideami (Parker-Jenkins, 2011).