pere/sami_parallel huggingface dataset:
Mølja og POPs Undersøkelser der nivåer av POPs er målt, har vist at en gjennomsnittlig møljeporsjon gir i tillegg til en rekke essensielle næringsstoffer også totalt 24 µg PCB.
Mullju ja POPs Guorahallamat main POPs dásiid leat mihtidan, leat čájehan ahte gaskamearálaš mulljuvitku addá, lassin ollu essensiála biebmoávdnasiidda, maiddái oktiibuot 24 µg PCB.
Nivåene er målt i lever og leverfettet.
Dásiid leat iskan vuoivasis ja vuoivvasbuoiddis.
Videre undersøkelser har vist at personer som har et høyt inntak av fiskelever og leverfett, ikke har forhøyede nivåer i blod av POPs sammenliknet med personer som har lavt eller ikke noe inntak.
Joatkevaš guorahallamat leat čájehan ahte olbmuin, geat ollu borret guollevuoivasa ja vuoivvasbuoiddi, eai leat lassánan POPs árvvut varas, go buohtastahttá olbmuiguin geat unnán dahje eai obanassiige bora daid.
Det har vært diskutert hvorvidt møljespising bør frarådes grunnet dets innhold av miljøgifter.
Leat leamaš digaštallamat das galgágo ávžžuhit heaitit mulju borramis daningo das leat birasmirkkot.
Vitenskapskomiteen for mattrygghet (VKM) behandlet dette spørsmålet i forbindelse med utarbeidelsen av en rapport kalt «Et helhetssyn på fisk og annen sjømat i norsk kosthold» fra 2006. Her nevnes blant annet at fiskelever i hovedsak spises i Nord-Norge, og at målinger fra fiskelever i fisk fra Barentshavet viser betraktelig lavere nivåer av miljøgifter enn fisk lenger sørfra.
Vitenskapskomiteen for mattrygghet (VKM) meannudii jearaldaga ”Et helhetssyn på fisk og annen sjømat i norsk kosthold” nammasaš rapporta olis 2006:s. Das namuhit earet eará ahte guollevuoivasa váldonjuolggaduslaččat borret Davvi-Norggas ja ahte iskosat Barentsábi guliid vuoivasiin čájehit mealgat unnit birasmirkodásiid go guliin máddelis.
I VKMs risikoanalysen ble det valgt ikke å ta med bidrag fra fiskelever, fordi det allmenne konsumet er lavt, og fordi høykonsumentene bor i områder der lokal fisk har lavere nivå av disse miljøgiftene.
VKM:a risikoguorahallamis válljejedje guođđit guollevuoivvasoasi, daningo obbalaš geavahus lea unnán ja bárisgeavaheaddjit ásset guovlluin gos báikkálaš guliin leat vuollegeappot dásit dain birasmirkkuin.
Det bør nevnes at Mattilsynet fraråder den generelle befolkningen å spise fiskelever av torsk fra selvfiske, bortsett fra torsk som befinner seg på åpent hav.
Namuhan veara lea ahte Biebmobearráigeahčču váruha olbmuid borramis guollevuoivasa dorskiin maid ieža leat bivdán, earet dorskiin maid bivdá fávlelis ábis.
Advarselen gis på bakgrunn av en ny undersøkelse av torskelever fra 15 havner og fjorder, og at det er fastsatt grenseverdi for summen av dioksiner og dioksinliknede PCB i fiskelever.
Várrehus boahtá daningo leat ođđa guorahallama dahkan 15 hápmana ja vuonaid dorskevuoivasiid vuođul, ja go guollevuoivasii lea bidjon rádjemearri dioksiinnaid ja dikosinsullásaš PCB supmis.
Studiene fra Nord-Norge derimot viste at nivåer av miljøgifter hos mennesker er lite påvirket av fiskeleverinntak.
Guorahallamat maid dahke Davvi-Norggas čájehedje baicca ahte guollevuoivvasborramis leat unnán váikkuhusat olbmuid birasmirkodásiide.
Matbåren miljøgifteksponering i samisk befolkning Det er ikke gjort befolkningsbaserte studier blant den samiske befolkningen som etnisk gruppe på nivåer av miljøgifter (organiske og tungmetaller).
Birasmirkoeksponeren biepmu bokte sámi álbmogis Eai leat dahkon álbmotbaserejuvvon guorahallamat sámi álbmogis čearddalaš joavkun birasmirkkuid (orgánalaš ja lossametállat) dásiid dáfus.
Ut fra kunnskap om nivåer av miljøgifter i naturen i Sápmi vil man forvente lave nivåer av flere av disse forbindelsene i menneskene.
Dieđuin, mat leat Sámeguovllu luonddu birasmirkkuid dásiin, vuordit olbmuin leat vuollegis árvvuid ollu dain ovttastusain.
Sett i lys av kunnskapen om lave nivåer av miljøgifter i rein ville det derfor være svært interessant å se om høykonsumenter av reinkjøtt har lavere nivå av miljøgifter sammenliknet med resten av befolkningen, og om det er lokale variasjoner.
Go geahččá dieđuid mat muitalit ahte bohccobierggus leat vuollegis birasmirkoárvvut, de livččii hui gelddolaš geahččat leat go bohccobierggu bárisgeavaheddjiin vuollegeappot birasmirkoárvvut go muđui álbmogis, ja leatgo báikkohagaid erohusat.
I debatten rundt matvaresikkerhet og forurensing av nordområdene er en mer detaljert kartlegging av nivåer i reinen og menneskene som spiser den, svært viktig, og særlig sett i sammenheng med den høye næringsverdien i de samme organene og delene av dyret.
Ságaškuššamis mii guoská davviguovlluid biebmodorvvolašvuhtii ja nuoskideapmái, lea bohccuid, ja olbmuid mat daid borret, dásiid bienalaččabut kárten hui dehálaš, ja áinnas vel go čatná dan daidda alla biebmoávnnasárvvuide mat leat dain seamma orgánain ja osiin dán eallis.
Risikoperspektiv og risikokommunikasjon En utfordring i de tilfeller der det har vært aktuelt for myndigheter å gå inn og advare mot enkelte mattyper grunnet for høyt innhold av miljøgifter, er at alternativ mat ikke nødvendigvis er positiv for helsa.
Risikoperspektiiva ja risikogaskkusteapmi Okta hástalus dain dilálašvuođain go eiseválddiide lea leamaš áigeguovdil váruhit olbmuid dihto biepmuin beare alla birasmirkodásiid dihte, lea ahte biebmu mii lea molssaeaktun ii leat leamaš buorre dearvvašvuhtii.
For noen urfolksgrupper i arktiske områder med begrenset mattilgang vil kostråd som for eksempel fraråder inntak av ulike marine pattedyr, kunne få negative konsekvenser i befolkninger der dette utgjør til dels hovedkosten, fordi god alternativ kost i liten grad er tilgjengelig.
Soames eamiálbmotjoavkkuide árktalaš guovlluin main lea ráddjejuvvon biebmoválljenvárri, dáidet borranrávvagiin, mat ovdamearkka dihte váruhit borramis iešguđetlágán mearranjiččehasaid, leat heajos váikkuhusat jus álbmogis dat leat goasii váldobiebmun, daningo buorit molssaevttolaš biepmut eai leat bálljo olámuttus.
Selv i befolkninger med rik tilgang på variert mat, slik situasjonen er i Norge, vil man også kunne se for seg at kostråd som advarer mot lokal mat eller oppfordrer til begrenset inntak, kan medføre høyere inntak av andre mer usunne matvarer, med de helsekonsekvenser det kan gi.
Vel dain nai álbmogiin main stuora biebmoválljenvárri, nugo Norggas lea dilli, de sáhttá govahallat ahte doppe maiddái borranrávvagat mat váruhit báikkálaš biepmuid borramis dahje daid borrama unnidit, sáhttet dagahit ahte eanebut borret biepmuid mat eai leat dearvvašlaččat ja nu čuvvot maid dat dearvvašvuođaváikkuhusat maid dat addet.
En bevegelse i kostvaner for eksempel bort fra mat fra havet og over på mer prosessert mat eller feite kjøttprodukter vil ikke gagne folkehelsen.
Borrandábiid gáidan ovdamearkka dihte mearrabiepmus eanet prosseserejuvvon dahje buoiddes biergobuktagiidda ii leat ávkin álbmotdearvvašvuhtii.
I vitenskapelig litteratur rundt dette temaet har det vært fremhold som ønskelig at man tilstreber informasjon til befolkningen som er balansert i forhold til risikoforståelse.
Dán fáddái gullevaš dieđalaš girjjálašvuođas lea leamaš sávahahtti nagodit juohkit álbmogii dieđuid mat leat balanserejuvvon risikoipmárdusa ektui.
Fagtradisjoner knyttet til miljøgiftsgrenser og toksikologi har tradisjonelt relatert til såkalt «null-toleranse» og «føre-var-prinsipp».
Fágavierut čadnon birasmirkorájiide ja toksikologiijai leat dábálaččat leamaš čadnon nu gohčoduvvon “nolla-gierdilvuhtii” ja “ovddalgihtii váruhit -prinsihppii”.
Dette kan ses i sammenheng med at mye forskning og utredning på dette feltet har vært relatert til forebyggende arbeid knyttet til yrkeseksponering av miljøgifter.
Dan sáhttá čatnat dasa go ollu dutkan ja guorahallan dán fáttás lea leamaš gullevaš eastadanbargui čadnon birasmirkkuid eksponeremii bargodilálašvuođain.
De nivåer av miljøgifter som finnes i maten, er ofte i så lave konsentrasjoner at mulige helseeffekter ikke er målbare.
Birasmirkodásit mat leat biepmuin leat dávjá nu vuollegaččat ahte vejolaš dearvvašvuođaváikkuhusaid ii sáhte mihtidit.
Derimot er det mye dokumentasjon som viser at å bevege kostholdsvanene bort fra magre produkter og over til mer fete, gjerne prosesserte matvarer, kan gi tydelig målbare negative helseeffekter.
Nuppe dáfus leat ollu duođaštusat mat čájehit ahte rievdadit biebmodoallodábiid silis buktagiin buoiddibut, áinnas prosesserejuvvon, biebmogálvvuide, sáhttá dagahit čielga vahága dearvvašvuhtii, maid sáhttá mihtidit.
Dersom man i frykt for miljøgifter bytter ut tradisjonskost fra nord, slik som reinkjøtt eller skreimølja, med andre matvarer med lavere næringsrettet og mer mettet fett, vil den totale helseeffekten kunne være mer ufordelaktig enn det den mulige helsetrusselen miljøgiftene representerer.
Jus birasmirkkuin ballamis lonuha davviguovllu árbevirolaš biepmuid, nugo bohccobierggu dahje mulju, eará biebmogálvvuiguin main lea unnit biebmoávnnaslaš ja eanet dielgŋá buoidi, de obbalaš dearvvašvuođabeaktu sáhttá leat unnit ávkkálaš go vejolaš dearvvašvuođaáitta maid birasmirkkot ovddastit.
6.5 Behov for videre forskning
6.5 Dárbbašlaš eanet dutkat
Det er ikke publisert tall på nivåer av miljøgifter målt i blodprøver fra den samiske befolkningen i Norge.
Logut birasmirkodásiin maid leat Norgga sámeálbmoga varraiskosiin mihtidan eai leat almmuhuvvon.
Den pågående Helse- og livsstilsundersøkelsen i regi av Senter for samisk helseforskning har miljøgifteksponering i befolkningen som et av temaene i studien.
Dearvvašvuođa- ja eallinlágidutkamis, maid Sámi dearvvašvuođadutkama guovddáš dál lea jođiheame, lea birasmirkoeksponeren álbmogis okta fáddán dutkamušas.
Det er å anta at denne undersøkelsen vil kunne bidra med kunnskap om nivåer av miljøgifter i samisk befolkning.
Doaivumis dat guorahallan bukte dieđuid sámi álbmoga birasmirkodásiin.
Radioaktiv forurensning som følge av Tsjernobyl-ulykken rammet sørsamisk befolkning i Midt-Norge spesielt.
Radioaktiiva nuoskkideapmi Tjernobyllihkuhisvuođa geažil lea čuohcan erenoamáš garrasit lullisámi álbmogii Gaska-Norggas.
Kunnskaper om helseeffekter av denne ulykken i Norge er svært mangelfull.
Dieđut lihkuhisvuođa dearvvašvuođabeavttuin Norggas leat hui váilevaččat.
Radioaktiv eksponering var i stor grad matbåren;
Radioaktiiva eksponeren lei eanemusat biepmu bokte;
spesielt saue- og reinkjøttproduksjonen i noen kommuner ble hardt rammet.
dat váikkuhii erenomážit muhtin gielddaid sávza- ja bohccobiergobuvttadeapmái.
Det har aldri vært gjort befolkningsbaserte undersøkelser på kreftforekomst i forhold til stråleeksponering i etterkant av denne ulykken i sørsamisk område i Norge.
Lihkuhisvuođa maŋŋel eai leat goassege dahkan álbmotbaserejuvvon guorahallamiid borasdávdagávdnoštumis suonjareksponerema ektui Norgga lullisámi guovllus.
Forskning på andre helseutfall som psykososiale tilstander og egenvurdert helse hos befolkningen bosatt i sørsamisk område, og personer knyttet til reindriften spesielt, er ønskelig for å kunne få mer kunnskap om i hvilken grad denne gruppen ble rammet og fortsatt er preget av denne hendelsen.
Dutkamušat eará dearvvašvuođadilálašvuođain, nugo psykososiála dilis ja olbmuid, geat ásset lullisámi guovllus ja erenoamážit geat leat čadnon boazodollui, iežaset árvvoštallon dearvvašvuođas, lea sávahahtti vai galgá sáhttit háhkat eanet dieđuid das man muddui dán álbmogii lea váikkuhan ja ain váikkuha dat dáhpáhus.
Undersøkelser fra urfolksgrupper blant annet fra arktisk Canada har problematisert miljøgiftsrelaterte kostråd og dets effekt på tradisjonelle kostvaner og endringer av disse.
Dutkamušat eamiálbmotjoavkkuin earet eará arktalaš Kanadas leat problematiseren birasmirkkuide gullevaš borranrávvagiid ja movt dat čuhcet árbevirolaš borrandábiide ja daid rievdamii.
I hvilken grad usikkerhet knyttet til mattrygghetsspørsmål i relasjon til tradisjonskost har påvirket den samiske befolkningens valg av mat og matvaner er ikke kjent.
Man muddui eahpesihkarvuohta čadnon biebmodorvvolašvuođagažaldahkii árbevirolaš biepmuid dáfus lea váikkuhan sámi álbmoga biebmo- ja borrandábiid válljemii ii leat dovddus.
6 Samisk filmbølge baner vei
6 Sámi filbmabárru láidesta
Monica Mecsei, stipendiat/universitetslektor ved Institutt for kunst- og medievitenskap, NTNU
Monica Mecsei, stipendiáhtta/ universitehtalektor Dáidda- ja mediadiehtaga instituhtas, NTNU
Samisk film har de siste årene hatt en bemerkelsesverdig vekst, særlig etter opprettelsen av et samisk filmsenter i Kautokeino i 2007. Veksten omfatter en markant økning i antall filmproduksjoner og kvinnelige regissører.
Sámi filbma lea daid maŋemus jagiid mearkkašahtti ovdánan, earenoamážiid maŋŋil go Sámi filbmaguovddáš ásahuvvui Guovdageidnui 2007. Leat earenoamážiid filbmabuvttadeamit ja nisson rešissevrrat mat leat lassánan.
Det økte produksjonsvolumet har gitt variasjon i filmfortellingene.
Go buvttadeami lohku lea nu ollu lassánan, de lea maid šaddan variašuvdna filbmamuitalusain.
Filmmediets popularitet, utbredelse og evne til å engasjere publikum gjør at fortellinger på film har en særlig styrke til å skape, vedlikeholde og endre forestillinger om kulturell identitet.
Filbmamedia beaggin, leavvan ja nákca mainna fátmmasta gehččiid, dagaha ahte filbmamuitalusain lea earenoamáš fápmu ráhkadit, bisuhit ja rievdadit kultuvrralaš identitehta čájáhusaid.
Samisk film er derfor en mangefasettert kraft som forener, dokumenterer, styrker og skaper ny mening i samisk kultur og identitet.
Sámi filbma lea dan dihte máŋgga bealát fápmu mii čatná, dokumentere, nanne ja ráhkada ođđa oaivila sámi kultuvrras ja identitehtas.
Som tema dekker samisk film mange ulike dimensjoner: samisk filmkultur, samisk kultur og samisk identitet.
Sámi filbma nugo temán gokčá máŋga iešguđetlágan dimenšuvnna; sámi kultuvrra ja sámi identitehta.
Kulturell flyt og samspillet mellom lokal kultur (samisk) og globalisering (filmmediet, urfolksnettverk) er særlig relevant.
Kultuvrralaš jođu ja ovttasdoaibman gaskal báikkálaš kultuvrra (sámi) ja globaliseren (filbmamedia, eamiálbmotfierpmádat) lea earenoamáš relevánta.
Å gi en fullstendig oversikt over temaet samisk film er ikke mulig.
Ii leat vejolaš ovdanbuktit ollislaš gova sámi filmma ektui.
I denne artikkelen gir jeg en skisse over samiske filmer i Norge, med særlig vekt på perioden etter Veiviseren (Nils Gaup, 1987).
Dán artihkkalis guorahalan sámi filmmaid Norggas, mas earenoamážiid čujuhan áigodahkii maŋŋil Ofelačča (Nils Gaup, 1987).
Jeg undersøker antall produksjoner pr. år og tiår, hvilke format filmene fordeler seg på, og kjønnsfordelingen i regissørrollen.
Guorahalan man ollu leat buvttaduvvon jahkásaččat ja juohke logi jagi áigodagas, makkár formáhtaide filmmat juohkásit ja makkár sohkabealjuohkáseapmi lea rešissevrarollas.
Artikkelen tar utgangspunkt i grunnlagstall om samisk film fra Nasjonalbiblioteket fra 1988 til 2017. Det totale antallet registrerte filmer i perioden er 76 filmer, hvorav over halvparten befinner seg i perioden 2010–2017. Internasjonalt Samisk Filminstitutt (ISFI) viser seg som en bemerkelsesverdig driftig, nyskapende og slagkraftig aktør i utviklingen av en samisk filmkultur, ikke bare regionalt, men også i nasjonal, internasjonal og global forstand.
Artihkkala vuođđuda loguide sámi filmmaid birra mat leat Nationálabibliotehkas 1988 rájes gitta 2017 rádjái. Oktiibuot leat 76 filmma ráhkaduvvon áigodagas, mas badjel bealli lea ráhkaduvvon áigodagas 2010-2017. Internašunála Sámi Filbmainstituhtta (ISFI) čájeha mearkkašahtti doaimmalašvuođa, ođasmáhtti ja árjjalaš aktevrra go guoská sámi filbmakultuvrra ovdánahttimii, ii dušše guovllu ektui, muhto maiddái sisriikkalaččat, riikkaidgaskasaččat ja máilmmi viidosaččat.
Med sitt søkelys på regionen Nord-Norge komplementerer og utvider Nordnorsk filmsenter (NNFS) produksjonen av samisk film, for eksempel ved at det ikke er et krav om at språket er samisk.
Go fokus lea Davvi-Norga, de deavdá ja viiddida Nordnorsk filmsenter dahje Davvi-Norgga filbmaguovddáš (DNFG) maid sámi filmmaid buvttadeami, ovdamearkka dihte go ii leat gáibádus ahte giella lea sámegiella.
Funnene viser at samisk film er i vekst, og at samisk filmkultur er dynamisk, nyskapende og kulturelt bærekraftig.
Čájehuvvo ahte sámi filbma lea ovdáneame ja sámi filbmakultuvra lea dynámalaš, ođasmáhtti ja kultuvrralaččat ceavzil.
Samisk film engasjerer, har påvirkningskraft og åpner for dyptgripende menneskelige erfaringer og innsikter fordi filmene handler om en av de store samfunnsutfordringene i vår tid, særlig når det gjelder integrasjon og endringer i klima/miljø.
Sámi filbma geasuha, das lea váikkuhanfápmu ja rahpá čiekŋalis olmmošlaš vásáhusaid ja ipmárdusa danne go filmmat leat daid stuora servodathástalusaid birra min áiggis, earenoamážiid go guoská ovttaiduhttimii ja dálkkádat/biras rievdamiidda.
Tilrådingen vektlegger derfor stabilitet, videreutvikling og vekst av samisk film og filmkultur på bakgrunn av demokratiske, strategiske og kunnskapsutviklende prinsipper og rettigheter.
Rávven deattuha dan dihte sámi filmmaid ja filbmakultuvrra dássedisvuođa, ovdánahttima ja lassáneami demokráhtalaš, strategalaš ja máhttoovdánahttima prinsihpaid ja rivttiid vuođul
6.1 Hva er samisk film?
6.1 Mii lea sámi filbma?
Samisk film er oftest definert som filmer med overveiende samisk tilknytning når det gjelder sentrale roller som regissør, manusforfatter, skuespillere, samt den enkelte filmens inspirasjonskilde, tematikk, opptakssted og språk.
Sámi filmmat leat dávjjimusat definerejuvvon leat filmmat main leat čielga sámi čanastagat go guoská guovddáš rollaide nugo rešissevrraide, mánusčálliide, neavttáriidda, ja maiddái dan ovttaskas filmma inspirašuvdnagáldui, fáddái, filbmenbáikái ja gillii.
Samisk film produseres i Sápmi, det samiske området som strekker seg mellom Norge, Sverige, Finland og Russland.
Sámi filbma buvttaduvvo Sámis, mii lea sámi guovllus nugo Norggas, Ruoŧas, Suomas ja Ruoššas.
Definisjon og avgrensning av hva som er en samisk film, er likevel ikke lett.
Lea váttis defineret ja ráddjet dan mii lea sámi filbma.
Samisk kultur og samiske filmer, filmarbeidere og skuespillere krysser nasjonale grenser i omfattende grad.
Sámi kultuvra ja sámi filmmat, filbmabargit ja neavttárat rasttidit riikarájiid viidát.
Finansiering av samiske filmer skjer fra mange land og transnasjonale samarbeidsavtaler.
Sámi filmmaid ruhtadeapmi dáhpáhuvvá máŋgga riikkas ja leat transnašunála ovttasbargošiehtadusat.
Registrering av samisk film er verken systematisk eller konsekvent.
Sámi filmmaid registreren ii leat systemáhtalaš dahje konsekveanta.
Det gjør tilgangen på samisk film uoversiktlig og vanskelig.
Dat dagaha ahte sámi filmmaid lea váttis diehtit mii lea gávdnamis ja daid lea váttis gávdnat.
Temaet samisk film er derfor både komplekst og transnasjonalt.
Danne lea sámi filbma fáddán sihke váttis ja transnašunálalaš.
To konsekvenser er:
Dasa váikkuhit guokte ášši:
1) Ingen enhetlig eller samordnet oversikt over samiske filmer.
1) Ii makkár ge oktasaš dahje oktiiheivehuvvon listtu sámi filmmain.
Samiske filmer er registrert hos mange forskjellige instanser i alle de fire nasjonene, for eksempel Nasjonalbiblioteket, NRK Sápmi, NRK, TV 2, Nordnorsk filmsenter, Internasjonalt Samisk Filminstitutt, nasjonale, regionale og lokale museum.
Sámi filmmat leat registrerejuvvon máŋgga iešguđetlágan ásahusaide buot njealji riikkas, ovdamearkka dihte Nationálabibliotehkii, NRK Sápmái, NRK, TV2, Davvi-Norgga filbmaguovddážii, Internašunála Sámi filbmainstituhtta, našuvnnalaš, regionála ja báikkálaš museat.
Noen filmer er registrert i flere arkiv.
Muhtin filmmat leat registrerejuvvon máŋgga arkiivii.
Noen filmer er registrert som norske.
Muhtin filmmat ges leat registrerejuvvon Norgga filbman.
2) Finansieringen er fragmentert.
2) Ruhtadeapmi lea hágganan.
Infrastrukturen for samisk film er uklar og følger ulike nasjonale retningslinjer samtidig.
Sámi filmmaid infrastruktuvra lea eahpečielggas ja čuovvu iešguđet lágan našuvnnalaš njuolggadusaid oktanaga.
 Bázo (Lars-Göran Pettersson, 2003) er et svensk-norsk-dansk samarbeid som er registrert i Sverige, Norge og Danmark.
 Bázo (Lars-Göran Pettersson, 2003) lea Ruoŧa-Norgga-Dánska ovttasbargu, mii lea registrerejuvvon Ruoŧas, Norggas ja Dánmárkkus.
Selv om Danmark er utenfor Sápmi, er filmen registrert i det danske filmarkivet på grunn av finansieringsbidraget fra Lars von Triers produksjonsselskap Zentropa.
Vaikko Dánmárku lea olggobealde Sámi, de lea filbma registrerejuvvon dánska filbmaarkiivii, danne go Lars von Triers buvttadanfitnodat Zentropa lea ruhtadan dan.
 Sameblod (2017) er registrert som svensk og er ikke i Nasjonalbibliotekets arkiv.
 Sameblod (2017) lea registrerejuvvon Ruoŧa filbman ja ii leat Nationálabibliotehka arkiivvas.
Årsaken er at regissøren Amanda Kernell er svensk-samiske.
Sivvan dasa lea go rešissevra Amanda Kernell lea Ruoŧabeale sápmelaš.
Likevel omtales filmen også som norsk-samisk på grunn av den norsk-samiske hovedrolleinnehaveren Lene Cecilia Sparrok.
Goitge daddjo filbma leat maiddái Norgga beale sámi, go váldoneavttár lea Norgga beale sápmelaš, Lene Cecilia Sparrok.
 Filmer av regissører med en blandet kulturbakgrunn blir ofte definert med ulik nasjonalitet, som kanadisk-Blackfoot-samiske Elle-Máijá Tailfeathers filmer.
 Filmmat main rešissevrras lea seaguhuvvon kultuvrralaš duogáš dávjá definerejuvvo iešguđet čearddalašvuođain, nugo Kanadalaš-Blackfoot-sápmelaš Elle-Máijá Tailfeathera filmmat
 Registreringspraksisen for fjernsynsproduksjoner er usystematisk og tilfeldig.
 TV buvttademiid registreren dáhpáhuvvá eahpesystemáhtalaččat ja soaittáhagas.
NRK Sápmis arkiv er vanskelig tilgjengelig og uoversiktlig.
NRK Sámi arkiiva lea hui váddása duohken ja doppe ii leat álki gávdnat.
 NRK Sápmi, NRK, TV 2 og Nasjonalbiblioteket er ikke samordnet.
 NRK Sápmi, NRK, TV2 ja Nationálabibliotehka eai leat oktiiheivehuvvon.
 Noen filmer/produksjoner og regissører som ikke er med i oversikten: Ella fiskerjente (Stine Sand Eira / NRK, 2007), Åtte årstid er (Eva Laukøy / NRK Trøndelag, 2012), Laara &amp; Leisa (Bjørn Tore Hallem / NRK, 2014), Bergtatt (Sverre Krüger / NRK, 2015) og ikke minst journalist Johs/Johannes Kalvemos mange produksjoner for NRK Sápmi.
 Muhtin filmmat/buvttadeamit ja rešissevrrat mat eai leat mielde listtus: Ella fiskerjente (Stine Sand Eira/NRK, 2007), Åtte årstid er (Eva Laukøy/NRK Trøndelag, 2012), Laara &amp; Leisa (Bjørn Tore Hallem/NRK, 2014), Bergtatt (Sverre Krüger/NRK, 2015) ja ii unnimusat journalista Johs/Johannes Kalvemo oallut buvttadeamit NRK Sámi ovddas.
6.2 Empiri og metode
6.2 Vásáhusvuođđu ja vuohki
Den mangelfulle oversikten over samiske filmer skyldes ujevn og til dels tilfeldig registreringspraksis.
Sámi filmmaid váilevaš listu lea dan sivas go registreren dáhpáhuvvá soaittáhagas ja dušše duollet dálle.
Det fører til at innsamling av tallmateriale for samiske filmer krever en systematisk gjennomgang av hver enkelt film i flere arkiv, samt koordinering av årsrapporter fra flere instanser.
Dat mielddisbuktá ahte go sámi filmmaid logu galgá čohkket, de gáibida systemáhtalaččat guorahallat juohke áidna filmma máŋgga arkiivvas, seammás go koordinere jahkeraporttaid máŋgga ásahusas.
Et slikt arbeid er omfattende når det gjelder tid og ressurser.
Dat lea áddjás bargu ja gáibida ollu resurssaid.
I artikkelen har jeg derfor konsentrert meg om de filmene som er registrert som samiske i det norske Nasjonalbibliotekets arkiv etter 1987. Disse filmene har en uttalt samisk tilknytning gjennom regissør, manusforfatter, skuespillere, språk, opptakssted eller tematikk.
Danne lean dán artihkkalis guorahallan dušše filmmaid mat leat registrerejuvvon sámi filbman Norgga Nationálabibliotehka arkiivii maŋŋil 1987. Dain filmmain lea sámi gullevašvuohta rešissevrraid, mánusčálliid, neavttáriid, giela, filbmenbáikkiid dahje fáttá dihte.
Et historisk tilbakeblikk på perioden før Veiviseren (Nils Gaup, 1987) er likevel nyttig fordi det illustrerer den markante endringen som har funnet sted.
Historjjálaš ruovttoluottageahčastagas áigodagas ovdal Ofelačča (Nils Gaup, 1987) lea goitge ávkkálaš, go dat čájeha mearkkašahtti rievdama mii lea dáhpáhuvvan.
6.3 Samisk filmhistorie, 1917–1989
6.3 Sámi filbmahistorjá, 1917-1989
Et historisk tilbakeblikk på filmer om eller med samer viser en gradvis endring fra et utenfraperspektiv til et innenfraperspektiv.
Historjjálaš ruovttoluottageahčastagas filmmain, mat leat sápmelaččaid birra dahje main leat sápmelaččat mielde, čájeha ahte lea veahážiid mielde rievdan olggobealperspektiivvas siskkobealperspektiivii.
Det innebærer en gradvis økende deltagelse av samiske aktører i produksjonsforberedelsene, i tematikk og foran og bak kamera.
Dat mielddisbuktá ahte sámi aktevrrat leat dađistaga lassanan buvttadanráhkkanemiin, fáttáin ja ovddabealde ja maŋábealde kámera.
Skiftet i perspektiv finner gjenklang i kulturhistorien og den offentlige bevisstheten om statens ansvar for minoriteter og samene som et eget folkeslag med en egen kulturhistorie, markert med konflikten om utbyggingen av Alta-Kautokeino-vassdraget på 1970-tallet.
Perspektiiva molsašupmi gávdná šuoŋa kulturhistorjjás ja almmolaš diđolašvuođas, mas stádas lea ovddasvástádus unnitlogučearddain ja sápmelaččain nugo sierra álbmogiin, geain lea sierra kulturhistorjá, mii fas vuhtto bures Álttá-Guovdageainnu eanu dulvadeami riiddus 1970-logus.
I norsk sammenheng finner vi 20 lange kinofilmer som berører samisk kultur fra 1917 til 1989. Det betyr at filmene har samiske karakterer i hoved- eller biroller og/eller tematiserer samiske forhold.
Norgga oktavuođas gávdnojit 20 guhkes kinofilmma mat guoskkahit sámi kultuvrra 1917 gitta 1989 rádjái. Dat mearkkaša ahte filmmain leat sápmelaččat váldoneavttáriin dahje eará neavttáriin ja/dahje dain lea sámi dilálašvuođat fáddán.
Det betyr ikke at filmene nødvendigvis gjenspeiler samisk kultur, men at de visuelt eller gjennom filmfortellingen viser forestillinger om samisk kultur og identitet.
Dat ii mearkkaš ahte filmmat dárbbašit speadjalastit sámi kultuvrra, muhto ahte čájehit sámi kultuvrra ja identitehta visuálalaččat dahje filbmamuitalusa bokte.
En grov inndeling av filmene i perioden 1917–1989 skisserer tre hovedtendenser som langt på vei følger linjene i den samiske diskursen:
Go 1917-1989 áigodaga filmmaid juohká roavvát, de čájehit dat golbma váldotendeanssa mat eai čuovo sámi diskurssa bálgáid:
1) fornorskning/assimilering (1917–1949) 2) samfunnsaktualitet og paradigmeskifte (1950–1980) 3) revitaliserende og institusjonell etableringsfase (1980–1990)
2) Servodatáigeguovdilvuohta ja paradigmarievdan (1950-1980). 3) Ođasmahttin ja ásahuslaš ásahanmuddu (1980-1990).
Det må bemerkes at filmene i seg selv viser en større og langt mer nyansert fremstilling av samisk kultur enn en slik grovinndeling kan vise.
Ferte vel namuhuvvot ahte filmmat iešalddis čájehit viidát ja eambbo máŋggabeallásaš ovdanbuktima sámi kultuvrras go dakkár roavvasit juohkin sáhttá čájehit.
6.3.2 Ante som vendepunkt
6.3.2 Ante jorgalahtii
Med den dokumentariske filmen Same Jakki (Per Høst, 1957) blir en ny periode innledet.
Per Høst Same Jakki (1957) dokumentára filmmain álggahuvvo ođđa áigodat.
Samiske aktører blir stadig mer fremtredende.
Sámi aktevrrat leat eambbo oidnosis.
Selv om både Laila (Rolf Husberg, 1958) og Operasjon sjøsprøyt (Knut Bohwim, 1964) har en klar ikke-samisk dominans, er det ikke lenger uproblematisk å overse samisk medvirkning foran og bak kamera.
Vaikko sihke Laila (Rolf Husberg, 1958) ja Operasjon sjøsprøyt (Knut Bohwim, 1964) filmmain lei čielga dominánsa mii ii gullan sámevuhtii, de ii lean šat nu álki hilgut sápmelaš oasálastima ovddabealde ja maŋábealde kámera.
Det virkelige vendepunktet skjer med fjernsynsserien og spillefilmen Ante (Arvid Skauge, NRK 1975 / Arvid Skauge 1977).
Duohta rievdan dáhpáhuvai Ante TV-ráidduin ja guhkesfilmmain (Arvid Skauge, NRK 1975 / Arvid Skauge 1977).
Omfattende samarbeid med samiske konsulenter ble benyttet i forkant av og underveis i produksjonen.
Lei dárkilis ovttasbargu sámi konsuleanttaiguin sihke ovdal buvttadeami ja buvttadettiin.
I tillegg var skuespillerne samiske, samisk språk ble benyttet, undertekstene oversatte både samisk og norsk dialog, og samiske samfunnsforhold ble tematisert.
Dasa lassin ledje neavttárat sápmelaččat, sámegiella hubmojuvvui, teaksta jorgaluvvui sihke sámegiela ja dárogiela ságastallama mielde ja sámi servodatdilálašvuođat čuvgejuvvojedje.
Ante s popularitet gjorde en hel generasjon barn (og foreldre) i Norge oppmerksomme på samisk kultur, parallelt med den pågående politiske konflikten om Altasaken.
Ante dovddusvuohta fuomášuhtti olles buolvva mánáid (ja váhnemiid) Norggas sámi kultuvrii, seammás go lei politihkalaš riidu Álttá ášši dihte.
6.3.3 Veiviseren som gjennombrudd
6.3.3 Ofelaš rievdadii
Nils Gaups spillefilm Veiviseren (1987) markerer et vannskille i norsk og samisk filmhistorie, og er i dag å regne som en klassiker.
Nils Gaupa filbma Ofelaš (1987) ráhkadii čielga ráji Norgga ja Sámi filbmahistorjjás, mii dál rehkenasto leat klassihkkárin.
I kjølvannet av det sterke samfunnsengasjementet på 1970-tallet og utfallet av Alta-saken bidro Veiviseren sterkt til å styrke samisk kultur.
Seammás go lei garra servodatáŋgiruššan 1970-logus ja boađus Álttá áššis, de lei Ofelaš nanu veahkkin nannet sámi kultuvrra.
Veiviseren s brede suksess, nasjonalt og internasjonalt, demonstrerte at samisk kultur var en ressurs, noe å være stolt av og noe å bygge fremtiden på.
Ofelačča viiddis lihkostuvvan sihke sisriikkalaččat ja riikkaidgaskasaččat, čájehii ahte sámi kultuvra lea resursa, mainna sáhttá leat rámis ja mainna sáhttá hukset boahtteáiggi.
Samtidig var den norske politikken rettet mot samene i endring.
Seammás lei Norgga politihkka sápmelaččaid vuostá rievdame.
Det institusjonelle og organisatoriske grunnarbeidet som ble etablert i løpet av 1980-årene, bidro på mange måter til å markere samisk kultur som både forskjellig fra og likeverdig med norsk kultur.
Ásahuslaš ja organisašuvnnaid vuođđobargu mii álggahuvvui 1980-logu jagiin lei máŋgga ládje veahkkin fuomášuhttime ahte sápmelaččain ja sámi kultuvrras lea sihke erohus ja ovttadássásašvuohta dáčča kultuvrrain.
En rekke utredninger var vesentlige bidrag til å skape et offentlig samisk fellesskap, deriblant artikkel 27 i FNs konvensjon om sivile og politiske rettigheter, sameloven, ny grunnlovsparagraf § 110a og Sametinget.
Máŋggat čielggadeamit ledje dárbbašlaš veahkkin ásahit almmolaš sámi oktasašvuođa, nugo earret eará ON konvenšuvnna artihkal 27, mii lea siviila ja politihkalaš rivttiid birra, Sámeláhka, ođđa vuođđolágaparagráfa §110a ja Sámediggi.
Norges ratifisering av ILO 169 bidro ytterligere til å forsterke samenes medborgerskap.
Norgga ratifiseren ILO 169 veahkehii vel eambbo nannet sápmelaččaid borgárvuođa.
Veiviseren har blitt et samlende symbol for den samiske nasjonen.
Ofelaš lea šaddan čohkkejeaddji mearkan sámi našuvdnii.
De mange visningene av filmen i forbindelse med Samejubileet Tråante 2017 viste nettopp filmens høye anseelse.
Dat máŋga filbmačájálmasa Tråante Sámeávvudeami oktavuođas 2017, čájehii man alla árvvus lea filbma.
Diagrammet nedenfor viser fordelingen av samiske og norske kinofilmer de første 72 årene av samisk filmhistorie.
Diagrámma vuollelis čájeha movt sámi ja dáru kinofilmmat leat juohkásan dan vuosttaš 72 jagi sámi filbmahistorjjás.
Oversikten viser at hvert eneste tiår har filmer med samiske karakterer eller samisk-relatert tematikk.
Listu čájeha ahte juohke logijahki lea filmmain sámi rolla dahje sámi gullevaš fáddá.
Kortfilmer er ikke tatt med på grunn av den vanskelige tilgjengeligheten.
Oanehisfilmmat eai leat váldon mielde go lea leamaš váttis gávdnat daid.
Å fremskaffe en slik oversikt ville krevd en fysisk og systematisk gjennomgang av flere arkiv.
Ráhkadit dakkár listu gáibidivčče fysalaš ja systemáhtalaš guorahallama máŋgga arkiivvas.
Som oversikten viser, startet samisk filmpolitikk allerede i 1979 med Nordnorsk filmsenter (NNFS), landets eldste regionale filmsenter.
Nugo listtu čájeha, de álggahuvvui sámi filbmapolitihkka juo 1979 Davvi-Norgga filbmaguovddážiin (DNFG) (Nordnorsk filmsenter), riikka boarráseamos regionála filbmaguovddáš.
Etter en prøveperiode på to år kom senteret i ordinær drift i 1981. NNFS skulle være et kompetansesenter for film og filmarbeidere i NordNorge og ha et særskilt ansvar for samisk film.
Maŋŋil 2 jagi geahččalanáigodaga, de álggahuvvui guovddáš ollásit 1981. DNFG galggai leat gelbbolašvuođaguovddáš filmmaide ja filbmabargiide Davvi-Norggas ja das lei earenoamáš ovddasvástádus sámi filmmaide.
Det innebar å produsere minimum én samisk film per år.
Dat mielddisbuvttii ahte galggai buvttaduvvot unnimusat 1 sámi filbma jahkái.
NNFS hadde dette ansvaret frem til 2009, da det Internasjonale samiske filmsenteret (ISF) i Kautokeino tok over.
DNFG lei diet ovddasvástádus gitta 2009 rádjái, go Internašunála Sámi Filbmaguovddáš (ISF) Guovdageainnus válddii dan doaimma badjelasas.
I 2014 gikk ISF fra å være et regionalt filmsenter til å få nasjonalt og transnasjonalt ansvar for samisk film.
2014 rievddai ISF regionála filbmaguovddážis našuvnnalaš ja transnašunála ovddasvástádussii sámi filmmaide.
Omorganiseringen medførte utvidelse av ansvarsområdet til å dekke all samisk film (ikke bare regionalt), inkludert spillefilmer og serier, samt navnebytte til Internasjonalt Samisk Filminstitutt (ISFI).
Ođđasis organiseren mielddisbuvttii ahte ovddasvástádus suorgi viiddiduvvui gokčat buot sámi filmmaid (ii dušše regionála), oktan guhkesfilmmaiguin ja TV-ráidduiguin, ja namma rievdaduvvui maid Internašunála Sámi Filbmainstituhttan (ISFI).
NNFS støtter fortsatt nordnorsk film og regionens kulturarv, deriblant alle sider ved samisk kultur.
DNFG doarju ain Davvi-Norgga filmmaid ja guovllu kulturárbbi, nugo maiddái buot beliid sámi kultuvrras.
NNFS utfyller og gjør den samiske filmkulturen mangfoldig, særlig når det gjelder samiske filmer med minoritetssamisk eller flerkulturell tematikk.
DNFG gokčá ja dahká sámi filbmakultuvra máŋggabealagin, earenoamážiid go guoská sámi filmmaide main lea unnitčearddalaš-sámi dahje máŋggakultuvrralaš fáddá.
ISFI jobber aktivt for å styrke samisk film ved å sette et tydelig lokalt og regionalt stempel på samisk film.
ISFI bargá aktiivvalaččat nannet sámi filmmaid go bidjá čielga báikkálaš ja regionála steampila sámi filmmaide.
Noen viktige grep er bruk av samisk språk, tradisjonsformidling og samtidsfortellinger.
Muhtin mávssolaš doaimmat leat ahte geavahit sámegiela, árbevieruid gaskkusteapmi ja dálááiggemuitalusaid.
De første årene satset ISFI sterkt på å utvikle og heve filmkompetansen gjennom målrettet opplæring i grunnleggende filmferdigheter som manusskriving, prosjektutvikling og teknisk ferdighetsutvikling.
Vuosttaš jagiid áŋgirušai ISFI garrasit ovdánahttit ja loktet filbmagelbbolašvuođa go leat ulbmillaččat oahpahan filbmagelbbolaš vuođu nugo mánusčállima, prošeaktaovdánahttima ja teknihkalaš gelbbolašvuođaovdánahttima.
Deretter har ISFI bidratt til sterk synliggjøring av samisk film regionalt, nasjonalt, internasjonalt og globalt.
Dasto lea ISFI bures čalmmustahttán sámi filmmaid regionálalaččat, našuvnnalaččat, riikkaidgaskasaččat ja máilmmiviidosaččat.
Eksempler på eksplisitte tiltak: ISFI har i løpet av en tiårsperiode vist seg å være særdeles driftig og kompetent når det gjelder å fremme samiske stemmer og fortellinger på film, samt etablere bærekraftige transnasjonale og globale nettverk for filmarbeidere med urfolksbakgrunn.
Ovdamearkkat eksplisihtta doaibmabijuin: ISFI lea logijagiáigodagas čájehan ahte leat earenoamáš doaimmalaččat ja geain lea gelbbolašvuohta ovddidit sámi jienaid ja muitalusaid filmmain, ja ásahan ceavzilis transnašunála ja máilmmiviidosaš fierpmádaga filbmabargiide geain lea eamiálbmotduogáš.
Støtten til Sameblod og Amanda Kernell viser både ambisjonsnivået og rekkevidden av arbeidet deres.
Doarjja Sameblod filbmii ja Amanda Kernellai čájeha sihke ambišuvdnadási ja viidodaga sin barggus.
6.5 Samisk film i tall, 1988–2017
6.5 Sámi filmmat loguiguin, 1988-2017
Tallene og informasjonen om filmene i denne undersøkelsen er hentet fra Nasjonalbibliotekets arkiv.
Logut ja dieđut filmmaid birra dán guorahallamis leat vižžon Nationálabibliotehka vuorkkáin.
Som drøftet under 6.2 Empiri og metode er denne listen over filmer veiledende heller enn komplett.
Nugo digaštallan kap. 6.2 Vásáhusvuođđu ja vuohki, de lea filbmalistu dušše čujuheaddji, iige ollislaš.
Likevel viser tallene fra Nasjonalbiblioteket en markant endring over tid.
Goitge čájehit logut Nationálabibliotehkas mearkkašahtti rievdama áiggi badjel.
I Nasjonalbibliotekets arkiv har de aller fleste produksjonene registrert filmenes lengde i minutter.
Nationálabibliotehka vuorkkáin leat eanas buvttadeamit registrerejuvvon filmma guhkkodat minuhtaiguin.
Kortfilmer er regnet som filmer under 35 minutter, og novellefilmer er ofte lengre enn kortfilmer, men under 60 minutter.
Oanehisfilmmat leat rehkenaston leat filmmat oaneheappot go 35 minuhta ja noveallafilmmat leat dávjá guhkibut go oanehisfilmmat, muhto oaneheappot go 60 minuhta.
Produksjon av animasjonsfilm er svært arbeidskrevende, og lengden er derfor ofte kortere.
Animašuvdnafilmmaid buvttadeapmi lea hui áddjái ja lea ollu bargu, ja danne leat dat dávjá oaneheappot.
Spillefilmer stiller også i særklasse med tanke på arbeids- og kostnadskrav.
Guhkesfilmmat leat maid hui earenoamážat go jurddaša man ollu lea bargu daiguin ja man divrasat dat leat.
For eksempel hadde Kautokeino-opprøret et budsjett på over 50 millioner kroner.
Ovdamearkka dihte Guovdageainnu stuimmit filmmas lei bušeahtta badjel 50 millijovnna ruvnno.
Allerede før filminnspillingen hadde startet, hadde kostnadene nådd syv millioner kroner.
Ovdal go filbmabádden álggii, de ledje golut juo čieža millijovnna ruvnno.
Utgiftene dekket blant annet manus, audition, prosjektering og tegning av kulisser.
Golut gokče earret eará mánusa, auditiona, prošekterema ja kulissaid tevdnema.
Det er derfor ikke overraskende at antall spillefilmer og lange dokumentarfilmer er lavere enn antall kortfilmer.
Danne ii leat hirpmáhuhtti go guhkesfilmmaid lohku ja guhkes dokumentára filmmaid lohku lea unnit go oanehisfilmmaid lohku.
Filmene fordeler seg på formatene dokumentar og fiksjon.
Filmmat juohkásit dokumentára ja fikšuvdna formáhtaide.
Dokumentarfilmene er både korte og lange.
Dokumentárafilmmat leat sihke oanehaččat ja guhkit.
I tillegg finner vi underkategorien informasjons-/undervisningsfilm som har et særlig pedagogisk formål.
Dasa lassin gávdnat vuollekategoriijain diehtojuohkin- ja oahpahusfilmmaid, main lea earenoamáš pedagogalaš ulbmil.
Fiksjonsfilmene omfatter kortfilm, novellefilm, animasjonsfilm og spillefilm.
Fikšuvdnafilmmain leat oanehisfilmmat, noveallafilmmat, animašuvdnafilmmat ja guhkesfilmmat.
6.5.1 Første tiår: 1988–1999
6.5.1 Vuosttaš logijahki: 1988-1999
Det totale antallet filmer det første tiåret er 17 produksjoner.
Vuosttaš logijagis leat 17 filmma buvttaduvvon.
De fordeler seg på 13 dokumentarfilmer og 4 fiksjonsfilmer.
Dain leat 13 dokumentárafilmma ja 4 fikšuvdnafilmma.
Av de 13 dokumentarfilmene er 9 kortfilmer og 4 er lengre enn 35 minutter.
Dan 13 dokumentárafilmmas leat 9 oanehisfilmma ja 4 leat guhkibut go 35 minuhta.
De 4 fiksjonsfilmene er fordelt på 1 novellefilm, 1 spillefilm, 1 animasjonsfilm og 1 kortfilm.
Dan 4 fikšuvdnafilmma juohkásit ges 1 noveallafilbmii, 1 spillefilbmii, 1 animašuvdnafilbmii ja 1 oanehisfilbmii.
Kjønnsfordelingen viser at 17,65 % av produksjonsvolumet har kvinnelig regissør, det vil si tre kvinnelige regissører.
Sohkabeallejuohkáseapmi čájeha ahte 17,65 proseanta buvttadushivvodagas lea nisson rešissevra, namalassii 3 nisson rešissevrra.
Disse produksjonene er alle på under 13 minutter og fordeler seg på to korte dokumentarfilmer og én animasjonsfilm.
Dat buvttadeamit leat buohkat vuollel 13 minuhta ja dain leat 2 oanehis dokumentárafilmma ja 1 animašuvdnafilbma.
Toppårene er 1994 og 1996 med henholdsvis tre og fire filmer.
Eanemus filmmat leat buvttaduvvon 1994 ja 1996, go de leat 3 ja 4 filmma buvttaduvvon.
Paul-Anders Simma utmerker seg med sju filmer, hvorav fire er lange produksjoner på henholdsvis 82, 81, 50 og 47 minutter.
Paul-Anders Simmas lea earenoamáš go lea ráhkadan olles 7 filmma, main leat 4 guhkes buvttadeami mat leat 82, 81, 50 ja 47 minuhtta guhku.
Kommentar
Kommentára
De to etterfølgende årene etter Veiviseren har Paul-Anders Simma og Nils Johan Porsanger hver sin film.
Guokte čuovvovaš jagi maŋŋil Ofelaš filmma lea Paul-Anders Simma ja Nils John Porsanger goappás ge filbma.
Det skal vise seg at Simma og Porsanger blir blant de mest-produserende regissørene fra 1988–2017. Det er verdt å merke seg at de regissørene som har 7+ før 2007 og viser en fartstid på 16 år.
Čájehuvvo ahte Simma ja Porsanger šaddaba eanemus buvttadeaddji rešissevrra áigodagas 1988-2017. Lea mearkkašan veara ahte rešissevrrat geain leat 7+ buvttadeami álge ovdal 2007 ja geat leat bargan juo 16 jagi.
Simma jobber fremdeles med film og samiskrelaterte tema.
Simma bargá ain filmmaiguin ja sámi guoskevaš fáttaiguin.
Han produserte to samiske dokumentarfilmer i 2013, men de er registrert i den svenske filmdatabasen, ikke i Nasjonalbibliotekets arkiv.
Son buvttadii guokte sámi dokumentárafilmma 2013, muhto dat leat registrerejuvvon ruoŧa filbmadiehtovuđđui, iige Nationálabibliotehka arkiivii.
Perioden viser en klar økning av antall produksjoner der 6 av de totalt 17 filmene er på over 35 minutter.
Áigodat čájeha čielga lassáneami buvttadusaiguin go 6 filmma 17 filmmas leat badjel 35 minuhta guhku.
Noen medvirkende faktorer kan være ettervirkninger av den revitaliserende og institusjonelle etableringsfasen det foregående tiåret (se 6.2.3), samt nyetablering av kulturtiltak og festivaler som Riddu Riđđu.
Muhtin váikkuheaddji fáktora sáhttet leat ođasmahtti ja ásahuslaš álggahanáigodaga váikkuhusat dan ovddit logijagis (geahča 6.2.3), ja ođđa ásaheamit kulturdoaibmabijuin ja festiválain, nugo Riddu Riđđu.
Den aller første samiske filmen som er registrert med kvinnelig regissør, er å finne i 1995.
Vuosttaš sámi filbma mas lea registrerejuvvon nisson rešissevra lea 1995.
6.5.2 Andre tiår: 2000–2009
6.5.2 Nubbi logijahki: 2000-2009
Det totale antallet filmer på 2000-tallet er 24 produksjoner.
2000-logus leat oktiibuot 24 filmma buvttaduvvon.
De fordeler seg på femten dokumentarfilmer og ni fiksjonsfilmer.
Dat juohkásit 15 dokumentárafilbmii ja 9 fikšuvdnafilbmii.
Av de femten dokumentarfilmene er ni kortfilmer og fem på mer enn 35 minutter.
Dan 15 dokumentárafilmmas leat 9 oanehisfilmma ja 5 filmma mat leat guhkibut go 35 minuhta.
De ni fiksjonsfilmene er fordelt på tre spillefilmer, én animasjonsfilm og fem kortfilmer.
Dat 9 fikšuvdnafilmma juohkásit 3 guhkesfilbmii, 1 animašuvdnafilbmii ja 5 oanehisfilbmii.
Kjønnsfordelingen viser at 28 % har kvinnelig regissør, det vil si sju kvinnelige regissører.
Sohkabeallejuohkáseapmi čájeha ahte 28 proseanttas lea nisson rešissevra, mii mearkkaša ahte leat 7 nissonrešissevrra.
Disse produksjonene fordeler seg på fire dokumentarfilmer, én kort fiksjonsfilm og én kort animasjonsfilm.
Dat buvttadeamit juohkásit ges 4 dokumentárafilbmii, 1 oanehis fikšuvdnafilbmii, 1 oanehis animašuvdnafilbmii.
Toppårene har fire (2001, 2008) og tre produksjoner (2003, 2009).
Buoremus jagit leat buvttaduvvon 4 filmma (2001, 2008) ja 3 filmma (2003, 2009).
Bortsett fra i 2000 har alle de andre årene to produksjoner.
Earret 2000 lea buot dain eará jagiin 2 buvttadeami.
Året 2008 utmerker seg med to helaftens spillefilmer.
Jagi 2008 lea earenoamáš go de ilbme 2 eahketbotta guhkkosaš guhkesfilmma.
På 2000-tallet er Anstein Mikkelsen og Nils Johan Porsanger de to som produserer flest filmer.
2000-logus leaba Anstein Mikkelsen ja Nils John Porsanger buvttadan eanemus filmmaid.
Anstein Mikkelsen har regi på fire dokumentarfilmer (2000, 2005, 2006, 2008), der alle er mer enn 24 minutter.
Anstein Mikkelsen lea ráhkadan 4 dokumentárafilmma (2000, 2005, 2006, 2008), mas buohkat leat guhkibut go 24 minuhta.
Nils Johan Porsanger er også dokumentarist med fire dokumentarfilmer (2001, 2005) rundt 25–30 minutter hver.
Nils John Porsanger lea maiddái dokumentárabuvttadeaddji 4 dokumentárafilmmain (2001, 2005), main juohke okta leat 25-30 minuhta guhku.
Det er en klar økning i antall produksjoner.
Filbmabuvttadeamit lea dovdomassii lassánan.
Økningen gjelder mest antall fiksjonsfilmer, deriblant spillefilmer.
Eanemus lassáneapmi lea fikšuvdnafilmmaid lohku, ja nu maiddái guhkesfilmmaid.
Med det økte produksjonsvolumet kommer et større mangfold i filmfortellingene.
Go buvttademiid hivvodat lassána, de maid stuorru filbmamuitalusaid máŋggabealatvuohta.
Selv om ni filmer ble produsert i perioden 2007–2009, er det nok først fra 2008–2009 at den reelle økningen i antall samiske filmer kan spores til ISF.
Vaikko vel 9 filmma buvttaduvvo ge áigodagas 2007-2009, de lei goitge 2008-2009 go sámi filmmaid duohta lassáneami sáhttá oaidnit ISFas.
Årsaken er at filmer som ble ferdigstilt i 2007–2008, sannsynligvis allerede hadde finansiering fra andre instanser, og at de første oppstartsårene for ISF i hovedsak dreide seg om opplæring i grunnleggende filmferdigheter som manusskriving, prosjektutvikling og teknisk ferdighetsutvikling.
Sivvan dasa sáhttá leat ahte filmmat mat gárvánedje 2007-2008, dat ledje jáhkkimis juo ruhtaduvvon eará ásahusaiguin, ja ahte daid vuosttaš álggahanjagiid ISFa váldobargun lei oahpahit vuođu filbmagelbbolašvuhtii nugo mánusčállima, prošeaktaovdánahttima ja teknihkalaš gelbbolašvuođaovdánahttima.
Dessuten var satsing på samisk språk i filmene et vesentlig kriterium for å få støtte fra ISF, et krav som i dag ikke er like absolutt.
Dasa lassin lei sámegiella filmmain dehálaš eaktun go galggai oažžut doarjaga ISFas, gáibádus mii dál ii leat šat áibbas dárbbašlaš.
Det betød at filmer som Jernanger (2008), Min mors hemmelighet (2009) og Vindenes hus (2009) ikke kvalifiserte seg til ISFs støtteordninger.
Dat mearkkašii ahte filmmat nugo Jernanger (2008), Min mors hemmelighet (2009) ja Vindenes hus (2009) eai olahan doarjaga ISF doarjjaortnegiin.
De to nest mest produserende regissørene har sitt tyngdepunkt i perioden 2000–2011. Tre regissører er registrert med tre–fire produksjoner og har sin aktivitet i perioden 2006–2017. Dette viser at en ny generasjon filmarbeidere har markert seg, særlig etter 2007. Det vil være overraskende om disse ikke øker sitt produksjonsvolum i årene som kommer.
Dat guokte nubbin eanemus buvttadeaddji rešissevrras buvttadeigga eanemus áigodagas 20002011. 3 rešissevrra leat registrerejuvvon 3-4 buvttademiin ja sin doaibmaáigodat lei 2006-2017. Dat čájeha ahte ođđa buolva filbmabargit leat mearkkašan, earenoamážiid maŋŋil 2007. Livčče imáš jus sii eai lasit buvttadanhivvodaga boahttevaš jagiid.
6.5.3 Tredje tiår: 2010–2017
6.5.3 Goalmmát logijahki: 2010-17
Det totale antallet filmer i perioden 2000–2017 er 35 produksjoner. De fordeler seg på 19 dokumentarfilmer og 16 fiksjonsfilmer.
Oktiibuot leat 35 filmma buvttaduvvon áigodagas 2000-2017. Dat juohkásit 19 dokumentárafilbmii ja 16 fikšuvdnafilbmii.
Av de nitten dokumentarfilmene er ti kortfilmer og ni på mer enn 35 minutter.
Dan 19 dokumentárafilmmas leat 10 oanehisfilmma ja 9 filmma mat leat guhkibut go 35 minuhta.
De seksten fiksjonsfilmene er fordelt på fjorten korte fiksjonsfilmer og to animasjonsfilm.
Dat 14 fikšuvdnafilmma leat juohkásan 12 oanehis fikšuvdnafilbmii ja 2 animašuvdnafilbmii.
Kjønnsfordelingen viser at 67,57 har kvinnelig regissør, det vil si 25 kvinnelige regissører og 12 mannlige.
Sohkabealjuohku čájeha ahte 67,57 proseanttas lea nisson rešissevra, namalassii 25 nisson rešissevrra ja 12 dievdorešissevrra.
Produksjonene med kvinnelig regissør fordeler seg på sju lange dokumentarfilmer og åtte korte dokumentarfilmer, ni korte fiksjonsfilmer og én kort animasjonsfilm.
Buvttadeamit main leat nisson rešissevrra juohkásit 7 guhkes dokumentárafilbmii, 9 oanehis fikšuvdnafilbmii ja 1 oanehis animašuvdnafilbmii.
Produksjonene med mannlig regissør fordeler seg på tre korte og tre lange dokumentarfilmer, fem korte fiksjonsfilmer og én kort animasjonsfilm.
Buvttadeamit main leat dievdorešissevrra juohkásit 3 oanehis ja 3 guhkes dokumentárafilbmii, 5 oanehis fikšuvdnafilbmii ja 1 animašuvdnafilbmii.
Året 2012 utmerker seg med ti produksjoner, som totalt sett er det mest omfattende i samisk filmhistorie.
Jagi 2012 lea earenoamáš dan dáfus go de ledje 10 buvttadeami, mii oktiibuot lea eanemus mii goassege lea leamaš sámi filbmahistorjjás.
Tidligere har det vært toppår med fem produksjoner (2011, 2014 og 2015) og fire produksjoner (2010, 2013).
Buoremus buvttadanjagiid buvttaduvvo 5 filmma (2011, 2014 ja 2015) ja 4 filmma (2010, 2013).
Hele 2000-tallet viser dermed et jevnt høyt produksjonsvolum, bortsett fra de to siste årene (2016, 2017), som kan vise til én dokumentarfilm og én kort fiksjonsfilm.
Olles 2000-lohku čájeha jeavddalaš buvttadanhivvodaga, earret dan guokte maŋemus jagi (2016, 2017) go de buvttaduvvo 1 dokumentárafilbma ja 1 oanehis animašuvdnafilbma.