pere/sami_parallel huggingface dataset:
Blant annet vil utviklingen i nordområdene bety nye utfordringer for urfolkssamfunnene, og forskningsbasert kunnskap vil være en nøkkelfaktor.
Earret eará boahtá davviguovlluid ovdáneapmi mearkkašit álgoálbmogiidda ođđa hástalusaid, ja dutkojuvvon máhttu boahtá leat váldofáktorin.
En utfordring vil være å bringe fram den arktiske befolkningens egen forståelse av natur- og kulturprosessene i nordområdene.
Hástalus boahtá leat oažžut ovdán arktalaš álbmoga iežas luonddu- ja kulturproseassaid ipmárdusa davviguovlluide.
Programmet har ikke utlyst spesielle internasjonaliseringstiltak, men fra 2010 har man i økende grad lagt vekt på samarbeid mellom institusjoner, i 2015 presisert til "utenlandske institusjoner".
Prográmma ii leat almmuhan earenoamáš gaskariikkalašdoaibmabijuid, muhto 2010 rájes leat eambbo deattuhan ovttasbargui gaskal ásahusaid, ja 2015 namuhan vel “Olgoriikka ásahusaiguin”.
Også i dette programmet ser det hittil ut til at internasjonalt samarbeid er på forventet nivå.
Maiddái dán prográmmas orru dán rádjái nu ahte gaskariikkalaš ovttasbargu lea vurdojuvvon dásis.
6.3.10 De samiske forskningsprogrammene i Forskningsrådet tilpasninger etter behov
6.3.10 Sámi dutkanprográmmat Dutkanráđis heivehuvvon dárbbuid mielde
Forskningsrådet har etter hvert utviklet en relativt stram struktur når det gjelder utlysningsmuligheter og virkemidler i programmene sine.
Dutkanráđđi lea dađi mielde ráhkadan oalle čavga struktuvrra go guoská almmuhanvejolašvuođaide ja doaibmabijuide iežaset prográmmain.
Programmene for samisk forskning er imidlertid innvilget visse særordninger:
Sámi dutkamiid prográmmaide leat goitge juolluduvvon muhtin sierraortnegat:
- Studentstipend er en stipendtype som Forskningsrådet ikke lenger benytter seg av som individuell ordning.
- Studeantastipeanda lea stipeanda maid Dutkanráđđi ii šat geavat dábálaš ortnegis.
Enkelte programmer åpner for slike stipend som del av forskerprosjekter.
Muhtin prográmmat rahpet diekkár stipeanddaid oassin dutkanprošeavttaide.
"Program for samisk forskning II" har imidlertid fortsatt mulighet til å utlyse individuelle studentstipend, ettersom man har ansett at behovet eksisterte i større grad her enn innenfor andre forskningsområder.
“Sámi dutkama prográmma II” lea ain joatkán vejolašvuođain almmuhit ovttaskas studeantastipeandda, go leat oaidnán ahte dáppe lei eambbo dárbu go eará dutkanguovlluin.
- Individuelle doktorgradsstipend er heller ikke en kategori som benyttes i andre sammenhenger i Forskningsrådet.
- Ovttaskas doavttirgrádastipeanda iige leat dakkár kategoriija mii adno eará oktavuođain Dutkanráđis.
Doktorgradsstipendene inngår nå i større forskerprosjekter.
Doavttirgrádastipeanddat leat dál oassin stuorit dutkanprošeavttain.
Årsaken til dette er at man anser at veiledningssituasjonen bedres ved at man er del av en forskergruppe, og at sjansene for å fullføre doktorgraden i stipendperioden øker.
Sivvan dasa lea go oidnet ahte bagadallandilli buorrána go lea oassin dutkanjoavkkus, ja de lea maid buoret vejolašvuohta geargat doavttirgrádain stipeandaáigodagas.
Innenfor samisk forskning har man imidlertid tatt hensyn til at en del forskningsmiljøer fortsatt er små og ikke har kapasitet til å bygge opp større prosjekter som kan romme doktorgradsstipendiater, så individuelle doktorgradsstipend har vært en mye benyttet kategori i de to programmene i Forskningsrådet.
Sámi dutkamis leat goitge vuhtii váldán ahte muhtin dutkanbirrasat leat ain vuos nu smávvát eaige leat návccat hukset stuorit prošeavttaid main sáhttet doavttirgrádastipendiáhtat leat mielde, nu ahte ovttaskas doavttirgrádastipeanda lea ollu adnon kategoriija dan guovtti prográmmas Dutkanráđis.
- Ikke prioritering av kvinner: Normalt skal alle Forskningsrådets utlysninger av midler inneholde en passus om at Forskningsrådet vil legge til rette for å styrke rekrutteringen av kvinner til fag med lav kvinneandel og utvikle tiltak for å øke andelen av kvinner i faste vitenskapelige stillinger.
- Nissonolbmot eai vuoruhuvvo: dábálaččat galget buot Dutkanráđi ruhtaalmmuheamit sisttisdoallat oasi dan ektui ahte Dutkanráđđi áigu heivehit vai nannejit nissonolbmuid rekrutterema fágaide, main leat unnán nissonolbmuidoassi, ja ráhkadit doaibmabijuid vai nissonolbmuid oassi lassána fásta dieđalaš virggiin.
Samisk forskning ser ikke ut til å ha behov for slik tilrettelegging, jf. kap. 3.3. Dette vurderes særskilt i forbindelse med hver utlysning.
Sámi dutkamis eai leat oaidnán dárbbu diekkár heiveheapmái, jf. kap. 3.3. Dien árvvoštallet sierra juohke almmuheami oktavuođas.
- Prosjektbeskrivelse på samisk: Bruk av samisk språk i forskningen var ikke noe eksplisitt tema i RHF-programmet, selv om programmet hadde fokus på språkforskning.
- Prošeaktačilgehus sámegillii: sámegiela geavahit dutkamis ii lean čielga fáddán Humanisttalaš ráđi dutkamis, vaikko vel prográmmas lei fokus gielladutkamii.
De to programmene i Forskningsrådet har imidlertid vært opptatt av utviklingen av samisk som vitenskapsspråk.
Dat guokte prográmma leat baicca háliidan ovdánahttit sámegiela dieđalašgiellan.
Det har vært lagt vekt på bruk av samisk i selve forskningsprosessen, og begge programmene har åpnet for prosjektbeskrivelser på samisk.
Lea deattuhuvvon ahte geavahit sámegiela dutkanproseassas, ja goappaš prográmmat leat rahpan vejolašvuođa ahte prošeaktačilgehusat leat sámegillii.
Av praktiske grunner må Forskningsrådet også ha en versjon på norsk eller engelsk, så søkerne har måttet vedlegge oversettelse, som Forskningsrådet har finansiert.
Praktihkalaš sivaid geažil dárbbaša Dutkanráđđi dárogillii dahje eŋgelasgillii, nu ahte ohccit leat ferten jorgaluvvon mildosa bidjat ohcama fárrui, maid Dutkanráđđi lea ruhtadan.
Dette har vært en særordning for disse programmene.
Diet lea leamaš sierra ortnet dán guovtti prográmmas.
6.3.11 Departementenes rolle
6.3.11 Departemeanttaid rolla
Programmene for samisk forskning er og har vært grunnforskningsprogrammer.
Sámi dutkamiid prográmmat leat ja leat leamaš vuođđodutkanprográmmat.
I RHF var ingen sektordepartement involvert i finansieringen, midlene ble fordelt fra Rådets tildeling fra daværende Kirke- og undervisningsdepartementet. I Norges forskningsråd finansierer de fleste departementene forskning innenfor sine sektorer, også i grunnforskningsprogrammer.
HDR ii lean oktage sektordepartemeanta mielde ruhtadeamis, ruđat juhkkojedje Ráđi juolludeamis dalá Girko- ja oahpahusdepartemeantas. Norgga dutkanráđis ruhtadit eanas departemeantat dutkamiid iežaset surggiin, maiddái vuođđodutkanprográmmain.
I "Program for samisk forskning" hadde Kommunal- og regionaldepartementet, senere Arbeids- og inkluderingsdepartementet et medlem i programstyret.
“Sámi dutkama prográmmas” lei Kommunála- ja regionáladepartemeanta, maŋŋil Bargo- ja searváidahttindepartemeanta miellahttun prográmmastivrras.
I 2003 kom imidlertid utredningen "Departementenes sektoransvar for forskning".
2003 bođii guorahallan “Departemeanttaid sektorovddasvástádus dutkamis”.
Der oppfordres sektordepartementene til ikke å delta i styrer og komiteer i Forskningsrådet.
Doppe ávžžuhuvvojit sektordepartemeanttat ahte eai searvva Dutkanráđi stivrraide ja lávdegottiide.
I "Program for samisk forskning II" har Forskningsrådet likevel ønsket å ha med en representant for Kommunaldepartementet, men denne gangen på observatørplass.
“Sámi dutkama prográmma II” lea Dutkanráđđi goitge sávvan oažžut mielde áirasa Kommunáladepartemeantas, muhto dán háve observatevran.
Kunnskapsdepartementet forvalter sitt ansvar for forskningen på det samiske området gjennom føringer på overordnet nivå, også til Forskningsrådet, formulert i statsbudsjett og forskningsmeldinger.
Máhttodepartemeanta hálddaša iežaset dutkanovddasvástádusa sámi guovlluin go bidjá njuolggadusaid bajit dásis, maiddái Dutkanráđđái, mii lea čállojuvvon Stádabušehttii ja dutkandieđáhusaide.
Det kan være ønsker om å få utredet forhold knyttet til samisk forskning eller ønsker vedrørende innholdet i nye forskningsprogram.
Sáhttet háliidit oažžut guorahallot dilálašvuođaid mat gusket sámi dutkamii dahje sisdoalu hárrái dan ođđa dutkanprográmmas.
Kommunaldepartementet har det overordnede ansvaret for Norges samepolitikk og har, både i sine tildelingsbrev til Forskningsrådet og fra sine posisjoner i programstyrene, ytret ønsker om innretning av programmene.
Kommunáladepartemeantas lea dat bajimus ovddasvástádus Norgga sámepolitihkas ja lea, sihke iežaset juolludanreivviid bokte Dutkanráđđái ja iežaset sajádagain prográmmastivrrain, sávvan leat searvvis prográmmas.
Disse ønskene har stort sett handlet om fokus på de små samiske språkene og kulturene, se 6.3.7.
Diet sávaldagat lea eanas fokus daidda smávit sámegielaide ja kultuvrraide, geahča 6.3.7.
Konklusjon Forskningsrådenes bidrag til å få bygget opp samiske forskningsmiljøer og rekruttere til samisk forskning i humaniora og samfunnsvitenskap har vært betydelig.
Čoahkkáigeassu Dutkanráđi veahkki oažžut huksejuvvot sámi dutkanbirrasiid ja rekrutteret sámi dutkamii humaniora ja servodatdiehtagis lea leamaš mearkkašahtti.
Fra starten, med satsing særlig på studentstipend, gjennom programmer med omfattende satsing både på enkeltforskere, stipendiater og institusjonsstøtte, til større, tverrfaglige prosjekter, har innsatsen tilpasset seg den samiske forskningens behov og bidratt til å knytte tettere forbindelse mellom de samiske forskningsmiljøene i Norge.
Álggos  áŋgirušše  earenoamážiid studeantastipeanddaid,  prográmmaid  bokte  mas  hui  čielgasit  oččodedje  ovttaskasdutkiid, stipendiáhtaid  ja  ásahusdoarjagiid,  gitta  stuorit  doaresfágalaš  prošeavttaide,  main  árjjat ledje  heivehuvvon  sámi  dutkandárbbuide. Dat leat leamaš veahkkin čatname lagat oktavuođaid sámi dutkanbirrasiin Norggas.
Et særtrekk ved den norske innsatsen er at den har pågått uavbrutt siden 1976. Innenfor den humanistiske og samfunnsvitenskapelige forskningen i forskningsrådene er det bare den frie prosjektstøtten som kan vise til tilsvarende langvarig virksomhet.
Earenoamášvuohta Norgga áŋgiruššamiin lea ahte lea doaibman bisánkeahttá 1976 rájes. Humanisttalaš ja servodatdieđadutkamis Dutkanráđis lea dušše dat friddja prošeaktadoarjja mii sáhttá čájehit sullásaš guhkesáigásaš doaimma.
Det er absolutt ønskelig at Forskningsrådet starter et nytt program for samisk forskning når det nåværende programmet avsluttes.
Lea duođai hállu ahte Dutkanráđđi fas álggaha ođđa prográmma sámi dutkamii go dálá prográmma loahpahuvvo.
Imidlertid er det viktige problemstillinger i det samiske samfunnet i dag som ikke kan dekkes av et program for humanistisk og samfunnsvitenskapelig samfunn alene.
Leat mávssolaš váttisvuođačuolbma sámi servodagas maid humanisttalaš ja servodatdieđa prográmma okto ii sáhte gokčat.
Forskningsrådet bør derfor vurdere å åpne programmet for tema og problemstillinger innenfor blant annet større deler av klima- miljø- og reindriftsforskningen, i tråd med ønsker formulert både av Sametinget og den siste forskningsmeldingen.
Dan dihte berre Dutkanráđđi álggahit prográmma fáttaide ja váttisvuođačuolmmaide earret eará stuora osiin dálkkádat-, biras- ja boazodoallodutkamis, nugo Sámediggi ja dat maŋemus dutkandieđáhus leat sávvan.
2.6 Oassálastin almmolašrievttálaš... - regjeringen.no
2.6 Oassálastin almmolašrievttálaš hálddašeapmái, ILO-konvenšuvnna nr. 169 artihkal 15
«Artikkel 15 krever at samenes rett til ressurser på de områder de befolker skal være den samme som den rett til ressurser en eier generelt har etter norsk rett, samt at de skal sikres innflytelse og deltakelse over beslutninger som treffes av myndighetene med hensyn til ressursutnyttelsen.
Go professorat Geir Ulfstein ja Hans Petter Graver árvvoštalaiga álbmotrievttálaččat ráđđehusa álgovuolggalaš finnmárkkuláhkaevttohusa, de soai čujuheigga dasa ahte ILO-konvenšuvdna 169 artihkal 15 mielddisbuktá vuoigatvuođa sápmelaččaide oassálastit almmolašrievttálaš resursahálddašeapmái iežaset guovlluin earret eará čujuhettiin dasa ahte jus artihkal 15 ii mearkkaš eará go dan mii čuvošii dohkkehuvvon eaiggátvuođas ILO-konvenšuvnna nr. 169 artihkal 14 nr. 1 vuođul, de artihkkala 15 njuolggadusas livččii uhccán iehčanas mearkkašupmi.
š […] «... Skal loven oppfylle artikkel 15 må dessuten samene sikres deltakelse i offentlige beslutninger om offentligrettslige avgjørelser som berører deres rettigheter.
(Artihkal 15 gáibida ahte sámiid resursavuoigatvuohta dain guovlluin main sii ásset, galgá leat seammá go dat resursavuoigatvuohta mii eaiggádis oppalaččat lea Norgga rievtti vuođul, ja ahte galgá sihkkarastojuvvot mielváikkuhanváldi ja oassálastin daidda mearrádusaide maid eiseválddit dahket resursaávkkástallama ektui....
«Deltakelsesrettighetene som må tilstås er sterkere enn alminnelige partsrettigheter i forvaltningsloven.
(Dat oassálastinvuoigatvuođat mat addojuvvojit, leat nannoset go hálddašanlága dábálaš oasehasvuoigatvuođat.
Dette følger av at bestemmelsen direkte taler om «participate in the useš i motsetning til for eksempel artikkel 15 nr. 2 som taler om «consult these peoplesš og artikkel 6 som taler om «consult the peoples concernedš.
Dát čuovvu das go mearrádus dadjá njuolgga ahte «participate in the useš vuostálasat dasa maid ovdamearkka dihtii artihkal 15 nr. 2 gohčoda «consult these peoplesš ja artihkal 6 fas «consult the peoples concernedš.
Etter ordlyden er det nærliggende å legge til grunn at urfolket må være representert i de organer som treffer vedtak og forestår forvaltningen av ressurser på urfolkets områderš.
Hámuheami vuođul lea lunddolaš atnit vuođđun ahte álgoálbmogat galget leat ovddastuvvon dain orgánain mat mearridit ja evttohit álgoálmoga guovlluid resursahálddašeami.)
6 Mattrygghet i nord
6 Biebmodorvvolašvuohta davvin
Magritt Brustad, Senter for samisk helseforskning, Universitetet i Tromsø
Magritt Brustad, Sámi dearvvašvuođadutkama guovddáš, Romssa Universitehta
Ammar Ali Hassan, Senter for samisk helseforskning, Universitetet i Tromsø
Ammar Ali Hassan, Sámi dearvvašvuođadutkama guovddáš, Romssa Universitehta
Torkjel M. Sandanger, Institutt for samfunnsmedisin, Universitetet i Tromsø
Torkjel M Sandanger, Servodatmedisiinnalaš instituhtta, Romssa Universitehta
Undersøkelser har vist at noen typer tradisjonskost, dvs. mat fra lokalmiljøet, blir benyttet i relativt stor grad i husholdningen i Nord-Norge.
Guorahallamat čájehit ahte muhtin lágan árbevirolaš borramušaid, nappo lagasbirrasa biepmuid, ávkkástallet relatiivalaččat ollu Davvi- Norgga ruovttudoaluin.
Lokal mat er ofte rik på næringsstoffer, men noen matvarer kan i tillegg til høyt innhold av næringsstoffer også inneholde miljøgifter.
Báikkálaš biepmuin lea dávjá biebmoávnnasvallji, muhto soames biepmuin sáhttet leat, lassin ollu biebmoávdnasiidda, maiddái birasmirkkot.
Dette gjelder da ofte mat fra havet.
Dat gusto dávjá biepmuide maid mearas viežžá.
Dokumentasjonen har vært mangelfull med hensyn til innholdet av persistente organiske miljøgifter og tungmetaller i reinkjøtt.
Dokumentašuvnnat leat leamaš váilevaččat persisteanta orgánalaš birasmirkkuid ja lossametállaid sisdoalu dáfus bohccobierggus.
Nyere forskning har imidlertid vist at reinkjøtt fra ulike reinbeitedistrikt i Norge inneholder svært lave nivåer av miljøgifter, og at det ikke er grunn til å tro at konsum av reinkjøtt utgjør noen helserisiko for mennesker grunnet miljøgifter.
Ođđa dutkamat leat aŋkke čájehan ahte bohccobierggus iešguđet orohagain Norggas leat hui unnán birasmirkkot ja ii leat vuođđu jáhkkit ahte bohccobierggu borran lea dearvvašvuođavárran olbmuide birasmirkkuid geažil.
Tvert imot har reinkjøttet vist seg å inneholde betraktelig høyere nivåer av en rekke næringsstoffer sammenliknet med storfekjøtt.
Baicca lea nuppe ládje, ahte ollu biebmoávdnasat leat bohccobierggus mearkkašahtti eanet go buohtastahttá vuoksábiergguin.
Mølja, eller fersk torsk, lever og rogn, har vært, og er fortsatt viktig for å opprettholde god vitamin D-status for kystbefolkningen i nord i mørketiden.
Mullju, dahje varas dorski, vuoivvas ja meađđemat, leat leamaš ja leat ain dehálaččat doalahit buori D vitamiinna dási davviguovlluid mearraálbmogis skábman.
Befolkningen er derimot advart mot å spise fiskelever fra fjordfisk, grunnet innholdet av miljøgifter.
Álbmoga leat aŋkke váruhan borramis vuotnaguliid guollevuoivasa, birasmirkosisdoalu geažil.
Spenningsfeltet mellom de positive sidene med arktisk kost, slik som den høye næringstettheten, og de negative, som dreier seg om miljøgifter i denne kosten, refereres ofte til som det arktiske dilemma.
Gealdda gaskal árktalaš biebmodoalu positiiva beliid, nugo alla biebmoávnnashivvodat, ja negatiiva beliid, mat fas muitalit birasmirkkuid gávdnoštumis dán biebmodoalus, bájuhit dávjá Árktalaš dilemman.
I hvilken grad usikkerhet knyttet til mattrygghetsspørsmål i relasjon til tradisjonskost har påvirket den samiske befolkningens valg av mat og matvaner, er ikke kjent.
Ii leat diehtu man mađe eahpesihkarvuohta čadnon biebmodorvvolašvuođagažaldahkii árbevirolaš biebmodoalu dáfus lea váikkuhan sámi álbmoga biebmo- ja borramušdábiid válljemii.
6.1 Innledning
6.1 Álggaheapmi
Lokal mat har tradisjonelt utgjort en viktig del av kostholdet hos befolkningen bosatt i nordområdene.
Báikkálaš biebmu lea árbevirolaččat leamaš dehálaš oassi davviguovllu álbmoga biebmodoalus.
Nyere kostholdsforskning har vist at mat fanget, høstet eller fisket i nærområdet fortsatt kan utgjøre en betydelig del av kosten til befolkningen i nord.
Ođđa biebmodoallodutkamat čájehit ahte biebmu, maid leat bivdán, čoaggán dahje guolástan lagasbirrasis, ain sáhttá dahkamin mealgadaš oasi davviguovllu álbmoga biebmodoalus.
Analyser av næringsstoffer i sentrale matvarer i tradisjonskost i nord har vist høy næringstetthet av en rekke essensielle næringsstoffer.
Davviguovllu árbevirolaš biebmodoalu guovddášlaš biepmuid biebmoávdnasiid guorahallamat leat vuosihan alla meriid ollu essensiála biebmoávdnasiin.
Samtidig har det vært en økende bekymring rundt det faktum at mat fra nordområdene har vært spesielt utsatt for langtransportert forurensning fra kilder lengre sør.
Seammás lea lassánan fuolastuvvan das go davviguovlluid biepmuide lea erenoamážit čuohcan guhkemátkkiid fievrriduvvon nuoskkideapmi gálduin mealgat lullelis.
Bruk av mat fra havet, slik som marine pattedyr, men også fiskelever og feit fisk, har vært gjenstand for bekymring grunnet innhold av miljøgifter.
Meara biepmuid, nugo meara njiččehasaid, ja maiddái guollevuoivasa ja buoiddes guoli, ávkkástallan lea maiddái leamaš fuolastuvvama ággan birasmirkosisdoalu geažil.
Spenningsfeltet mellom de positive sidene med arktisk kost, slik som den høye næringstettheten, og de negative, som da omhandler tilstedeværelsen av miljøgifter i denne kosten, refereres ofte til som det arktiske dilemma.
Gealdda gaskal árktalaš biebmodoalu positiiva beliid, nugo alla biebmoávnnashivvodat, ja negatiiva beliid, mat muitalit luonddumirkkuid gávdnomis dán biebmodoalus, bájuhuvvo dávjá Árktalaš dilemma namahusain.
Det meste av forskningen rundt denne tematikken har vært gjort i land som Grønland, Arktisk Canada og USA, og da gjerne ut fra en urfolkskontekst fordi kosthold som er aktualisert angående det arktiske dilemma, ofte har vært assosiert med tradisjonskost til ulike urfolksgrupper bosatt i disse områdene.
Eanaš dutkamiid dán fáttás leat dahkan riikkain nugo Ruonáeatnamis, árktalaš Kanadas ja USA:s, ja de áinnas eamiálbmotkonteavsttas, daningo biebmodoaluid maid leat čalmmustahttán árktalaš dilemma olis dávjá leat assosieren dáid guovlluid guhtet eamiálbmotjoavkkuid árbevirolaš biepmuide.
Denne artikkelen omhandler det arktiske dilemma der det sentrale er å kunne oppsummere hva som finnes av kunnskap og forskning fra områder med samisk og norsk bosetning i Norge, angående mattrygghet relatert til tradisjonskost.
Dát artihkal muitala árktalaš dilemmas, ja váldočalmmustahttimin lea čoahkkáigeassit makkár dieđut ja dutkamat gávdnojit biebmodorvvolašvuođas čadnon árbevirolaš biepmuide sámi ja dáčča ássanguovlluin Norggas.
6.2 Det arktiske dilemma
6.2 Árktalaš dilemma
Mattrygghet er et sentralt tema i forskning på kosthold og ernæring blant urfolk i nordområdene.
Biebmodorvvolašvuohta lea guovddáš fáddá davviguovlluid eamiálbmogiid biebmodoalu ja biepmuid dutkamis.
Det arktiske dilemma brukes ofte som betegnelse på kommunikasjonsutfordringer knyttet til mattrygghet i nordområdene.
Árktalaš dilemma dávjá atnet namahussan gaskkustanhástalusaide mat leat čadnon biebmodorvvolašvuhtii davviguovlluin.
Mye av maten som er høstet fra naturen i nord, spesielt mat fra havet, inneholder høye konsentrasjoner av essensielle næringsstoffer.
Ollu biepmus maid leat viežžan luonddus davvin, erenoamážit mearas vižžon biepmus, leat alla essensiála biebmoávnnasmearit.
Kostholdsundersøkelser fra urfolksgrupper i arktisk Canada har vist et betydelig høyere inntak av essensielle næringsstoffer for studiedeltakerne på dager der maten besto av typisk tradisjonskost, sammenliknet med dager der de spiste mer «moderne kost».
Biebmodoalloguorahallamat árktalaš Kanada eamiálbmotjoavkkuin leat čájehan ahte guorahallamiid oasseváldit ožžo mearkkašahtti eanet essensiála biebmoávdnasiid daid beivviid go borramuššan lei dábálaš árbevirolaš biebmu, buohtastahttojuvvon beivviiguin go borramuššan lei eanet “ođđaáigásaš biebmu”.
For næringsstoffene vitamin D, jern og sink var inntaket mer enn fordoblet på dager der kosten besto av mat fra lokalmiljøet.
Biebmoávdnasiid D vitamiinna, ruovddi ja siŋkka ávkkástallan lei eanet go duppalduvvon daid beivviid go biebmu bođii lagasbirrasis.
Undersøkelser fra inuitter på Grønland har vist at når kostholdsendringer har beveget seg fra tradisjonskost og bruk av lokalt høstet mat til et mer vestlig kosthold, har inntaket av noen næringsstoffer gått ned.
Guorahallamat Ruonáeatnama inuihtain čájehit ahte go biebmodoallu lea rievdan árbevirolaš biepmuin ja lagasbirrasis vižžon biepmuin eanet oarjemáilmmi biebmodollui, de lea muhtin biebmoávdnasiid ávkkástallan njiedjan.
Reduksjon i bruk av lokal mat har også vært assosiert med økning i diabetes type 2 og forekomst av overvekt.
Báikkálaš biepmu geavaheami njiedjan leat maiddái assosieren sohkardávdda tiipa 2 lassáneapmái ja buoidumii.
I tillegg til at lokal mat er relatert til en rekke positive helseaspekter på grunn av den høye næringstettheten og det lave innholdet av «tomme kalorier», er bruk av slik kost også kostnadsbesparende.
Lassin dasa ahte báikkálaš bibmui leat čadnon ollu positiiva dearvvašvuođabealit danin go das lea alla biebmoávnnashivvodat ja unnán “guoros kaloriijat”, de dakkár biepmuid ávkkástallamis maiddái seastá ruhtaolggosgoluid.
Bruk av lokal mat er i tillegg med på å opprettholde og videreføre kunnskap om hvordan utnytte matressursene lokalt, samtidig som maten kan betraktes som markør for sosiale og kulturelle verdier.
Báikkálaš biepmuid ávkkástallan lea nai veahkkin doalahit ja viidásit doalvut máhtu movt báikkálaš biebmoriggodagain ávkkástallá, seammás go daid biepmuid sáhttá atnit sosiála ja kultuvrralaš árvvuid dovdomearkan.
Tilstedeværelse av ulike typer miljøgifter har imidlertid ført til ulik grad av usikkerhet angående i hvilken grad det er helsemessig trygt å benytte lokal mat.
Iešguhtetlágan birasmirkkuid gávdnon lea aŋkke dagahan iešguđet dását eahpesihkarvuođa čadnon dasa man dorvvolaš báikkálaš biepmu lea ávkkástallat dearvvašvuođa dáfus.
Utfordringer knyttet til balansert kommunikasjon av informasjon om disse forhold, der de positive sidene vektes opp mot de negative, er kjernen i det såkalte arktiske dilemmaet.
Hástalusat mat gusket dasa movt balanserejuvvon vugiin gaskkustit dieđuid áššis, mas positiiva beliid vihkkedallet negatiiva beliid ektui, leat vuođđun dan nu gohčoduvvon árktalaš dilemmas.
6.3 Miljøgifter i mat fra nordområdene
6.3 Birasmirkkot davviguovlluid biepmuin
6.3.1 Persistente organiske miljøgifter (POPs)
6.3.1 Persisteanta orgánalaš birasmirkkot (POPs)
Persistente organiske miljøgifter (POPs) er fremmedstoffer som nedbrytes veldig langsomt i naturen.
Persisteanta orgánalaš birasmirkkot (dárogillii oaniduvvon POPs) leat amasávdnasat mat hui njozet suddet luonddus.
De fleste av disse stoffene er fettløselige, noe som gjør at de kan lagres spesielt i den fettrike marine næringskjeden.
Eanaš dain ávdnasiin leat buoiddis suddi ávdnasat, mii dagaha ahte sáhttet vurkejuvvot erenoamážit buoidevallji mariinna biebmogollosii.
I og med at de marine næringskjedene består av mange ledd, vil konsentrasjonene bli høyest på toppen av næringskjedene, hvor disse fettløselige stoffene anrikes i fettrike vev og organer (fig. 1).
Danin go mariidna biebmogollosis leat nu ollu lađđasat, de čoaggása eanemus mirko biebmogollosa bajimus oassái, gos dát buoiddis suddi ávdnasat lasket buoidevallji gođđosiin ja orgánain (fig. 1).
Dette gjør at den marine næringskjeden inneholder høyere nivåer av POPs enn den terrestriske næringskjeden (fig. 2).
Dat dagaha ahte mariidna biebmogollosis lea eanet POPs go terestalaš biebmogollosis (fig. 2).
Eksempler på POPs er dioksiner, polyklorerte bifenyler (PCB) og pesticider (DDTs).
Ovdamearkkat POPs ávdnasiin leat dioksiinnat, polyklorerejuvvon bifenylat (PCB) ja pesticiidat (DDTs).
Figur 6.1 Den marine næringskjeden er fettrik og består av mange ledd.
Figuvra 6.1 Mariidna biebmogoallus lea buoidevalljái ja das leat ollu lađđasat.
For hvert ledd i kjeden øker nivåene av fettløselige miljøgifter.
Juohke lađđasis gollosis lassána buoiddis suddi birasmirkkuid hivvodat.
Figur 6.2 Den terrestriske næringskjeden har ikke like mange ledd som den marine næringskjeden, og derfor oppkonsentreres ikke miljøgifter i samme grad.
Figuvra 6.2 Terestalaš biebmogollosis eai leat lihka ollu lađđasat go mariidna biebmogollosis, ja danin birasmirkkot eai čoaggás seamma mađe.
Mye er fortsatt ukjent angående POPs effekt på menneskers helse, spesielt med tanke på laveksponeringen over tid som bidraget fra mat representerer.
Ollu ain eat dieđe POPs:a váikkuhusain olbmuid dearvvašvuhtii, erenoamážit go jurddaša veahážiid eksponerema áiggi badjel, mii boahtá biepmu bokte.
Strukturelt har disse miljøgiftene en form som ligner på noen av kroppens egne hormoner, og man frykter at såkalt hormonhermende effekter av disse stoffene kan være helseskadelige.
Struktuvrralaččat lea dain birasmirkkuin hápmi mii sulastahttá muhtun goruda iežas hormovnnaid, ja lea ballu ahte daid ávdnasiid nu gohčoduvvon hormonáđastahtti beavttut sáhttet leat vahágin dearvvašvuhtii.
Det finnes få lokale kilder til POPs i nord.
Davvin leat unnán báikkálaš POPs-gáldut.
Tilstedeværelse av disse forbindelsene i nordområdene er i all hovedsak forårsaket av at disse stoffene transporteres med luftstrømmer fra kilder utenfor Norges grenser fra høyindustrialiserte land i Europa, Nord-Amerika og Asia (fig. 3).
Dat ávdnasat gávdnojit davviguovlluin eanemusat dan sivas go leat boahtán áibmorávnnjiiguin gálduin Norgga rájiid olggobealde, allaindustrialiserejuvvon riikkain Eurohpás, Davvi-Amerihkás ja Asias (fig. 3).
Konsentrasjoner av mange miljøgifter som PCB, DDT, og dioksiner i miljøet og mennesker har gått kraftig ned i løpet av de siste 20 årene.
Ollu birasmirkkuid, nugo PCB, DDT ja dioksiidaid, mearit birrasis ja olbmuin leat njiedjan sakka maŋemus 20 jagis.
En reduksjon på så mye som 70 % har vært antydet.
Nu ollu go 70 % njiedjan lea geažuhuvvon.
Dette estimatet er basert på målinger av POPs i morsmelk og blodprøver hos mennesker.
Dán estimáhta vuođđun leat POPs mihtideamit olbmuid čižžemielkkis ja varraiskosiin.
Årsaken til denne nedgangen er forbud og strengt regelverk for bruk og utslipp av disse stoffene i naturen.
Sivvan njiedjamii leat gildosat ja garra njuolggadusat dáid ávdnasiid atnima ja luoitima dáfus luonddus.
Andre miljøgiftgrupper har vist økning i nivåer inntil ganske nylig, for eksempel flammehemmende stoffer og noen perfluorerte forbindelser.
Eará birasmirkojoavkkuid dássi orru lassánan gitta dáid gieskkaid rádjái, ovdamearkka dihte dollaárri ávdnasat ja soames perfluorerejuvvon ovttastusat.
Resultatene fra The Arctic Monitoring Programme fra årene 1998, 2002 og 2009 har vist at nivåene av persistente organiske miljøgifter er generelt lave i nordområdene sammenliknet med tempererte regioner i sør.
The Arctic Monitoring Programme bohtosat jagiin 1998, 2002 ja 2009 leat čájehan ahte persisteanta orgánalaš birasmirkkuid dásit leat obbalaččat vuollegaččat davviguovlluin, go buohtastahttá tempererejuvvon guovlluiguin máddelis.
6.3.2 Tungmetaller
6.3.2 Lossametállat
Tungmetaller finnes naturlig i naturen eller kan være menneskeskapt.
Lossametállat gávdnojit lunddolaččat luonddus dahje sáhttet olbmuid geažil ihttán.
Naturlige kilder til tungmetaller kan være ulike bergarter, jordskorpa eller vulkanske utbrudd, mens de vanligste menneskeskapte kildene er jordbruksaktivitet, gruvedrift, ulike former for industri og avfallsdeponeringer.
Lunddolaš lossametállagáldut sáhttet leat iešguđetlágán báktešlájat, eanagiera dahje dollaváriid jamahus, ja dábáleamos olmmošdagahuvvon gáldut leat eanandoallodoaimmat, ruvkedoaimmat, iešguđethámat industriijat ja doapparbeaitagat.
Mat er hovedeksponeringskilden til tungmetaller for mennesker, mens eksponering fra luft eller direktekontakt med hud eller øyne bidrar i mindre grad.
Biebmu lea olbmuide lossametállaid dáfus váldoeksponerengáldu, ja eksponeren áimmu bokte dahje njuolggoguoskkahusain liikái dahje čalmmiide váikkuha unnibuš.
Kvikksølv, bly, nikkel og kadmium er sentrale tungmetaller der for høye nivåer vil kunne gi negative helseeffekter hos mennesker.
Eallisilba, ladju, nihkkel ja kadium leat guovddáš lossametállat main beare alla dásit sáhttet negatiivalaččat váikkuhit olbmuid dearvvašvuhtii.
Det er antatt at disse stoffene i store nok konsentrasjoner vil kunne gi blant annet neurologiske effekter og økt risiko for infertilitet.
Doivot ahte dain ávdnasiin, doarvái stuora meriin, galgá sáhttit leat ea.ea. neurologalaš beaktu ja lasihit šattohisvuođa vára.
Overgang til blyfri bensin har gitt en kraftig reduksjon i atmosfærisk nedfall av bly over Europa og Nord-Amerika, mens kadmium viser litt ulike trender.
Molsun lajoheames bensiidnii lea sakka unnidan áibmogearddálaš ladjogahččama Eurohpá ja Davvi-Amerihká badjel, ja kadium ges čájeha iešguđetlágán trendaid.
De høyeste konsentrasjonene av tungmetaller i nordområdene forekommer nær kopper-/nikkelsmelteverkene ved Nikel og Monchegorsk på Kolahalvøya, og Norilsk i Sibir.
Alimus lossametállamearit davviguovlluin leat lahka veaike/nihkkelsuddadanbáikkiid Nihkkelis ja Monchegorskas Guoládatnjárggas, ja Norilskas Sibirjás.
6.4 Lokal mat fra Nord-Norge og det arktiske dilemma
6.4 Davvi-Norgga báikkálaš biepmut ja árktalaš dilemma
Det finnes noen få undersøkelser der både innhold av miljøgifter og næringsstoffer i lokale matvarer fra Nord-Norge har vært studert i et såkalt arktisk dilemma-perspektiv.
Gávdnojit duššo moadde guorahallama main leat geahčadan sihke birasmirko- ja biebmoávnnassisdoalu Davvi-Norgga báikkálaš biepmuin nu gohčoduvvon arktalaš dilemma-perspektiivvas.
Dette gjelder for fiskemåltidet mølja (fersk torsk, lever og rogn) og reinkjøtt og andre produkter fra rein.
Dat gusket mullju nammasaš guolleborramuššii (varas dorski, vuoivvas ja meađđemat) ja bohccobirgui ja eará buktagiidda bohccos.
Dette kapitlet oppsummerer derfor resultater fra forskning som er gjort i Nord-Norge når det gjelder dette temaet i relasjon til disse matvarene.
Dát kapihtal čoahkkáigeasságe danin bohtosiid dutkamiin maid leat dahkan Davvi-Norggas dán fáttás, dáid biepmuid guovdu.
6.4.1 Inntak av reinkjøtt og organer fra rein
6.4.1 Bohccobierggu ja eará bohccoorgánaid borran
Reinkjøtt og andre organer fra rein har vært og er sentrale bestanddeler i kostholdet til deler av den samiske befolkningen i Norge.
Bohccobiergu ja eará orgánat bohccos leat leamaš ja leat ain guovddáš gáhppálagat muhtin oasi Norggabeale sámi álbmoga biebmodoalus.
Kostholdsundersøkelser har vist til høyt inntak spesielt i samisk befolkning bosatt på innlandet, men også ved kysten har samisk befolkning et noe høyere inntak av reinkjøtt enn ikkesamisk befolkning.
Biebmodoalloguorahallamat leat čájehan ahte ollu borret bohccobierggu erenoamážit sápmelaččat geat orrot nannámis, muhto maiddái riddoguovlluin ávkkástallá sámi álbmot veaháš eanet bohccobierggu go sii geat eai leat sápmelaččat.
Høyt inntak av reinkjøtt har vært assosiert med lavere risiko for jernmangel i befolkningen.
Borrat ollu bohccobierggu leat navdán unnidit varrasonahatvára álbmogis.
Kunnskap om både miljøgifter og næringsinnhold i reinkjøtt har lenge vært mangelfull i Norge.
Dieđut sihke birasmirkkuin ja bohccobierggu biebmoávnnassisdoalus lea guhká leamaš váilevaš Norggas.
Dette var en sentral motivasjonsfaktor for at man satte i gang prosjektet «Reinkjøtt som næringsmiddel».
Dat lei guovddáš oalgguhussan “Bohccobierggu biebmoávdnasat/Reinkjøtt som næringsmiddel” prošeavtta álggaheapmái.
I 2012 resulterte dette prosjektet i en doktorgradsavhandling.
Jagis 2012 válganii prošeavttas doavttergrádačálus.
Forskningsresultater som kommenteres i det følgende, er i hovedsak hentet fra dette doktorgradsprosjektet.
Dutkanbohtosat maid čuovvovaččat namuhit leat oaivenjuolggaduslaččat viežžan dán doavttergrádaprošeavttas.
Reinkjøtt og POPs I rein er det i all hovedsak funnet lave nivåer av persistente organiske forbindelser (POPs), bortsett fra i områder som er berørt av lokal industri.
Bohccobiergu ja POPs Bohccuin leat váldonjuolggaduslaččat gávdnan vuollegis persisteanta orgánalaš ovttastusaid (POPs) meriid, earet guovlluin maidda báikkálaš industriija guoská.
Forhøyet nivå av dioksin har vært målt i noen få enkeltdyr på Varangerhalvøya.
Aliduvvon dioksindási leat mihtidan soames ovttaskas bohccos Várnjárggas.
Nylig er det publisert et arbeid på nivå av POPs i rein og ulike organer fra rein (lever, talg, marg og muskel) basert på datainnsamling fra ulike reinbeitedistrikt i Norge.
Easkabáliid almmuhuvvui čálus bohccuid ja bohccuid iešguđetlágán orgánaid (vuoivasa, buoiddi, ađđama ja deahki) POPs-dási mihtuin, maid leat dahkan datačoakkáldaga vuođul iešguđetlágán boazodoaloorohagain Norggas.
Konklusjonen fra dette arbeidet er at POPs-nivået i rein er svært lavt og ikke vil kunne utgjøre noen målbar helserisiko hos konsumentene, selv hos de som har et høyt inntak.
Konklušuvdna čállosis lea ahte POPs-dássi bohccuin lea hui vuollegaš, iige nagot dahkat mihtidanveara dearvvašvuođavára konsumeanttaide, ii sidjiide ge geat ollu borret bierggu.
Reinkjøtt og tungmetaller I dyr som går ute på beite størstedelen av eller hele året, kan tungmetaller være et større problem enn POPs.
Bohccobiergu ja lossametállat Elliide, mat eanas áiggi jagis dahje olles jagi guhtot olgun, sáhttet lossametállat leat stuorát váttisvuohtan go POPs.
Det er funnet til dels høye nivåer av kadmium og bly i nyre og lever fra rein i Norge (Mattilsynet, 2003).
Leat gávdnan oalle alla kadium- ja ladjodásiid Norgga bohccuid monemuččain ja vuoivasiin (Biebmobearráigeahčču, 2003).
Det har også vært påvist en markert nord-sør-gradient, hvor de laveste nivåene er påvist i nordlige deler av Norge.
Lea maiddái čájehuvvon ahte lea mihtilmas davvi-lulli gradieanta, mas oaidnit ahte vuollegeamos dásit leat Norgga davit osiin.
I nevnte avlagte doktorgradsarbeid fra prosjektet «Rein som næringsmiddel» ble denne nord-sør-forskjellen bekreftet for kadmium, men de geografiske forskjellene var likevel ikke entydige.
Namuhuvvon doavttergrádabarggus “Bohccobierggu biebmoávdnasat” prošeavtta olis duođaštuvvui dát davvi-lulli erohus kadiuma guovdu, muhto geográfalaš erohusat eai aŋkke buot čujuhan ovtta guvlui.
Figur 4 viser geografiske forskjeller i nivå av kadmium og bly i reinkjøtt fra ulike reinbeitedistrikt i Norge.
Figuvra 4 vuosiha geográfalaš erohusaid bohccobierggu kadium- ja ladjodásiin guhtege orohagas Norggas.
En mulig forklaring til på det relativt høye nivået i Fávrrosorda kan være at tungmetaller fra gruvedriften i nabodistriktet Ábborassa fraktes med vinden til dette distriktet og akkumuleres i større grad her enn i kildedistriktet.
Fávrrosordda gorálaš alla dási sáhttá vejolaččat čilget dainna ahte lossametállat, mat bohtet ruvkedoaimmas ránnjáorohagas Ábboráššas, fievrriduvvojit biekkain orohahkii ja akkumulerejuvvojit eanet dáppe go gáldoorohagas.
Dette er et fenomen som også er observert i andre nordiske land, at området nærmest gruvedriftsanlegget har lavere konsentrasjoner av tungmetaller enn nabodistriktene.
Dat lea albmoneapmi maid maiddái leat oaidnán eará davviriikkalaš riikkain, ahte guovllus lagamusas ruvkedoaibmarusttega leat vuollegeappot lossametállaárvvut go ránnjáorohagain.
Det konkluderes i doktorgradsarbeidet med at reinkjøtt, uavhengig av opprinnelsesdistrikt, er trygt å spise for konsumentene fordi de nivåene av tungmetaller som er påvist, er betydelig lavere enn grenseverdier som er satt for potensielt helsefarlig effekt for mennesker.
Doavttergrádabarggus loahppaboađusin lea ahte bohccobierggu, sorjjasmeahttumit guđe riikkas boahtá, lea dorvvolaš konsumeanttaide borrat, danin go lossametállaárvvuid maid leat gávdnan leat ollu vuollegeappot go rádjeárvvu maid leat bidjan vejolaš dearvvašvuođavahágahtti beaktun olbmuide.
I doktorgradsarbeidet ble det påvist til dels høye nivåer av kadmium i reinlever.
Doavttergrádabarggus gávdne muhtin muddui alla kadiumdásiid bohccovuoivasis.
Men det konkluderes likevel med at dette ikke representerer en helserisiko fordi det kreves et urealistisk høyt inntak av reinlever for å komme over anbefalt grenseverdi som er fastsatt som helseskadelig for kadmium.
Muhto goitge konkluderejuvvo ahte dat ii ovddas dearvvašvuođavára, danin go ollet badjel ávžžuhuvvon rádjeárvvu mii lea bidjon dearvvašvuođavahágin kadiuma
Vi snakker da om et inntak av reinlever tilsvarende 2,7 kg per måned i løpet av ett år. Næringsstoffer i reinkjøtt
dáfus, dasa gáibiduvvo ahte borrá máđoheames ollu bohccovuoivasa, namalassii 2,7 kg juohke mánu ovtta jagis.
Den norske matvaretabellen har hatt til dels manglede opplysninger om næringsinnhold i reinkjøtt.
Biebmoávdnasat bohccobierggus Norgga biebmogálvotabeallas leat leamaš veaháš váilevaš dieđut bohccobierggu biebmoávnnassisdoalus.
Gjennom doktorgradsprosjektet «Reinkjøtt som næringsmiddel» har solid dokumentasjon på reinkjøtts innhold av ulike næringsstoffer blitt fremskaffet.
“Bohccobierggu biebmoávdnasat” doavttergrádaprošeavtta bokte leat háhkan nanu duođaštusaid das makkár iešguđetlágán biebmoávdnasat leat bohccobierggus.
I dette arbeidet er prøver fra 100 dyr fra ulike beitedistrikt inkludert i analysen.
Dan barggus leat oassin analysas iskosat 100 heakkas, iešguđetlágán boazodoalloorohagain.
Figurene 6.5–6.7 viser innholdet av de essensielle næringsstoffene B12, jern, sink og selen i reinkjøtt i forhold til andre kjøtt-typer.
Figuvrrat 6.5-6.7 vuosihit essensiála biebmoávdnasiid1 B12, ruovddi, siŋkka ja selena sisdoalu bohccobierggus buohtastahttojuvvon eará biergošlájaiguin.
Ut fra disse figurene framkommer det at næringsinnhold i reinkjøtt er betydelig høyere for alle de nevnte næringsstoffene, sammenliknet med andre dyrearter som ofte inngår i kostholdet i Norge.
Daid figuvrraid vuođul oaidnit ahte biebmoávnnassisdoallu bohccobierggus lea mearkkašahtti alladeappot buot namuhuvvon biebmoávdnasiid dáfus, buohtastahttojuvvon eará elliidšlájaiguin mat dávjá leat oassin biebmodoalus Norggas.
Generelt har det vært kjent at viltprodukter slik som rein- og elgkjøtt har høyere næringsstofftetthet enn kjøtt fra husdyr.
Dábálaččat lea gulustuvvon ahte fuođđobuktagiin, nugo bohcco- ja sarvvabierggus, lea alladeappot biebmoávnnashivvodat go omiin.
Dokumentasjonen på dette er fortsatt mangelfull for elgkjøtt.
Duođaštusat das leat ain váilevaččat sarvvabierggu hárrái.
Den største kontrasten mellom reinkjøtt og andre kjøtt-typer ble funnet for vitamin B12, med en firedobling, eller mer i forskjell (fig. 6.5).
Stuorámus erohus gaskal bohccobierggu ja eará biergošlájaid gávdnui B12 vitamiinnas, mas erohus lei njealjegeardánit, dahje eanet (fig. 6.5).
Med essensielle næringsstoffer menes næringsstoffer som mennesket er avhengig av å få tilført via kosten fordi
Essensiála biebmoávnnasin oaivvilduvvojit biebmoávdnasat maid olmmoš gáibida biepmu bokte oažžut, daningo
kroppen ikke er i stand til å produsere disse stoffene i tilstrekkelig grad selv.
gorut ii ieš nagot daid ávdnasiid doarvái ráhkadit.
Mangel på essensielle næringsstoffer over tid gir mangelsykdommer med ulik grad av alvorlighet, avhengig av hvor lenge mangelen har pågått og hvor lave nivåene av disse næringsstoffene er i kroppen.
Essensiála biebmoávdnasiid váilevašvuohta guhkit áiggi dagaha iešguđet duođalašvuođadását vátnedávddaid, čadnon dasa man guhka vátni bistá ja man vuollegis mearit dain biebmoávdnasiin leat gorudis.
De fleste mangelsykdommer vil helbredes ved økt inntak av næringsstoffer, mens for noen mangelsykdommer vil langvarig mangel gi varig sykdom eller skade.
Eanas vátnedávddaid dálkkoda go oažžu eanet biebmoávdnasiid, vaikko muhtin vátnedávddat guhkitáiggi váilevašvuođas sáhttet dagahit bistevaš buozalmasvuođa dahje vahága.
Reinkjøtt er et magert kjøtt.
Bohccobiergu lea silis.
Figur 8 viser at fettprosenten i reinkjøtt er tilsvarende det som er i kyllingkjøtt.
Figuvra 8 čájeha ahte buoideproseanta bohccobierggus lea seamma go vuoncábierggus.
Norske ernæringsmyndigheter har anbefalt redusert inntak av animalsk fett i befolkningen for å forebygge sykdom.
Norgga biebmoeiseválddit leat álbmoga ávžžuhan unnidit animálalaš buoiddi borrama, vai eastadit buozalmasvuođaid.
Reinkjøtt fremstår derfor som et sunt valg, og bruk av rein som kjøttalternativ kan være fordelaktig for å tilstrebe et kosthold i tråd med offisielle kostråd.
Bohccobiergu orru danin dearvvašlaš válljejupmin, ja bohccobierggu atnit biergomolssaeaktun sáhttá leat ávkin olaheamis biebmodoalu mii čuovvu almmolaš biebmorávvagiid.
Etter Tsjernobyl-ulykken i 1986 ble reinbeitedistriktene i sørlige del av Nordland fylke og Trøndelag hardest rammet av radioaktivt nedfall. Radioaktivt cesium (137Cs) har vært det mest alvorlige problemet grunnet den lange halveringstiden på om lag 30 år.
Radioaktiivvalašvuohta bohccuin Maŋŋel jagi 1986 Tsjernobyla lihkuhisvuođa čuozai radioaktiiva gahččan garrasepmosit Nordlándda fylkka lulimus oassái ja Trøndelagai. Radioaktiiva cesiuma (137Cs) lea leamaš duođaleamos váttisvuohtan dan sivas go das lea guhkes beallidanáigi, birrasiid 30 jagi.
Mattilsynet gjør regelmessige målinger av radioaktivt innhold i reinkjøtt.
Biebmobearráigeahčču jeavddalaččat iská radioaktiivvalaš sisdoalu bohccobierggus.
Måleresultatene viser at det radioaktive innholdet i rein har gått kraftig ned og er betydelig lavere enn det som ble målt de første årene etter Tsjernobylulykken.
Iskosiid bohtosat čájehit ahte radioaktiivvalaš sisdoallu bohccuin lea sakka njiedjan ja lea mealgat vuollegeappot go maid mihtidedje vuosttaš jagiid maŋŋel Tsjernobyl-lihkuhisvuođa.
Rein fra utsatte geografiske områder kan imidlertid fortsatt ha høye verdier.
Bohccuin geográfalaš guovlluin gos vel sáhttá radioaktiivavárra, sáhttet aŋkke ain leat alla árvvut.
Det er derfor aktuelt med videre overvåking og tiltak som målinger av levende dyr, nedfôring før slakting og stikkprøvekontroll av slaktet for å hindre for høy eksponering.
Danin lea áigeguovdil joatkit gozihemiin ja doaibmabijuiguin, nugo ealli elliin iskat radioaktiivadási, biebmat ovdal njuovadeami ja duos dás ain iskat gorudiid, vai hehtte beare alla eksponerema.
Mattilsynet har gitt ut kostholdsråd for inntak av reinkjøtt.
Biebmobearráigeahčču lea almmuhan biebmodoallorávvagiid bohccobierggu borrama hárrái.
Tabell 1 viser hvor mye reinkjøtt du kan spise, avhengig av hvor forurenset maten er.
Tabealla 1 čájeha man ollu bohccobierggu sáhtát borrat, čadnon dasa man nuoskiduvvon biebmu lea.
Grenseverdien for mennesker er satt til maksimum 80 000 becquerel i året.
Olbmuide lea rádjeárvun bidjon eanemusat 80 000 becquerela jahkái.
6.4.2 Mølja- tradisjonskost fra nord
6.4.2 Mullju – árbevirolaš biebmu davvin
Fiskeretten skrei-mølja bestående av fersk torsk, lever og rogn har sterke tradisjoner i Nord-Norge.
Gođđadorskemullju lea guollemális mas lea varas dorski, vuoivvas ja meađđemat, ja lea nanu árbevierru Davvi-Norggas.
Mølja spises primært fra januar til mars når skreien kommer inn i fjordene for å gyte.
Mulju borret dábálaččat ođđajagimánus njukčamánnui go dorski boahtá vuonaide gođđit.
Historiske beskrivelser fra Finnmark forteller om et høyt inntak av denne retten, og at leveren sammen med leverfettet til dels utgjorde hovedkilden til fettinntaket for befolkningen langs kysten.
Historjjálaš válddahusat Finnmárkkus muitalit ahte dán biepmu leat ollu borran ja ahte vuoivvas aktan vuoivvasbuiddiin lei goasii váldogáldun riddoálbmoga buoideborramii.
Mølja fra sei, oftest spist om sommeren, var også en sentral kilde til fett og en rekke essensielle næringsstoffer.
Sáidemullju, maid dávjá geasset borre, lei maiddái guovddáš gáldu buoiddi ja ollu essensiála biebmoávdnasiid háhkamii.
Følgende beskrivelse er hentet fra medisinalberetninger fra 1866 fra legen i Loppa kommune
Čuovvovaš válddahusa leat viežžan Láhpi doaktára medisiinnalaš muitalusain jagis 1866...
En, især af Finner, meget yndet Ret bestaar av Lever af Seien, der knuses i Gryden sammen med Krøkebær og nydes omtrent som Grød;
Okta, erenoamážit sápmelaččaid gaskas, hui árvvusadnon biebmu lea borramuš mas lea sáiddi vuoivvas, maid mollejit báhtái čáhppesmurjjiid fárus ja návddašit sullii nu go buvrru;
dette utgjør paa sine Steder til dels Hovedretten om Sommeren…”
dat lea muhtin guovlluin goasii váldobiebmun geasset...”
Nyere kostholdsforskning fra Nord-Norge har vist at mølja fortsatt kan betraktes som en viktig bestanddel i kosten hos befolkningen spesielt i kystnære strøk.
Ođđa biebmodoallodutkamušat Davvi-Norggas leat čájehan ahte mulju ain orru dehálaš oassi álbmoga biebmodoalus, erenoamážit riddoguovlluin.
I en rekke av kystkommunene svarer opp mot 70 prosent av befolkningen at de spiser mølja sju ganger eller oftere per sesong.
Ollu riddosuohkaniin vástidit gitta 70 proseanta álbmogis ahte borret mulju čieža gearddi dahje dávjjibut juohke áigodagas.
Møljas næringsinnhold Næringsinnholdet i torskelever etter at den er kokt, har blitt målt for de fettløselige vitaminene A, D og E i tillegg til fettsyrer.
Mulju biebmoávdnasat Dorskevuoivasis, maŋŋel go lea vuššon, leat mihtidan biebmoávnnassisdoalu buoiddis-suddi A, D ja E vitamiinnaid dásiid, lassin buoiddesuvrriide.
Resultatene fra disse undersøkelsene viste at et gjennomsnittlig møljemåltid inneholder tolv anbefalte dagsdoser av vitamin D, elleve anbefalte dagsdoser av vitamin A og én anbefalt dagsdose av vitamin E i tillegg til 14 g langkjedede omega-3-fettsyrer.
Iskosiid bohtosat čájehedje ahte gaskamearálaš mulljoborramis oažžu guoktenuppelohkái ávžžuhuvvon D vitamiidna beaivemeari, oktanuppelohkái ávžžuhuvvon A vitamiidna beaivemeari ja ovtta ávžžuhuvvon E vitamiidna beaivemeari, lassin 14 g guhkesviđjját omega-3 buoidesuvrriide.
Til sammenlikning inneholder en barneskje medisintran 1,2 gram omega-3 og én dagsdose av de andre vitaminene.
Jus buohtastahttá, de sisttisdoallá okta mánáidbaste dievva medisiinnalaš guollevuodja 1,2 grámma omega-3 ja ovtta beaivemeari diein eará vitamiinnain.
Spesielt for vitamin D-statusen i befolkningen har mølja-tradisjonen vist seg å være av stor betydning, både historisk, men også inn i vår tid.
Erenoamážit D vitamindili dáfus álbmogis lea mullju-árbevierus leamaš ollu mearkkašupmi, sihke historjjálaččat ja maiddái gitta min áigái.
Vitamin D produseres i hovedsak i huden ved soleksponering.
D vitamiidna ráhkaduvvo váldonjuolggaduslaččat liikkis go beaivi goardá.
I vinterhalvåret med ingen eller begrenset sollys har vitamin D fra møljespising vist seg å kunne kompensere for manglende sollys og dermed hindre vitamin D-mangel i befolkningen.
Dálvet, go ii leat beaivvádat dahje unnán oidno beaivváš, de lea D vitamiinna borran mulju bokte čájehuvvon sáhttit buhtadit váilevaš beaivečuovgga ja nu eastadit D-vitaminváilli álbmogis.
Vitamin D er viktig for å opprettholde god beinhelse, men det er antatt at dette vitaminet også kan ha en rekke andre positive effekter på helsa.
D vitamiidna lea dehálaš bisuhit dávttiid dearvvašin, muhto doivot ahte dán vitamiinnas sáhttet maiddái leat ollu eará buorit váikkuhusat dearvvašvuhtii.
Mye tyder på at tradisjonskosten mølja med fersk torsk, lever og rogn med sin høye næringstetthet fortsatt i dag er aktuell og av betydning for vitamin D-statusen til mennesker som bor i nord.
Ollu čujuha dasa ahte dát árbevirolaš biebmu, mullju, varas dorskiin, vuoivasiin ja meađđemiin, ja biebmoávnnasvalljodagainis, ain odne lea áigeguovdil ja árvvolaš go lea sáhka olbmuid D vitamiidnadilis davvin.