pere/sami_parallel huggingface dataset:
Videre ser man at det ble færre gårdsbruk i alle størrelseskategorier under 200 dekar (nedgang på mellom 60 og 87 prosent) i STN-områdene, og en økning kun for gårder over 200 dekar (34 prosent).
Viidáseappot sáhttá buot sturrodatkategoriijain oaidnit ahte eai leat šat nu ollu dállodoalut vuollel 200 dekára (gaskal 60 ja 87 proseanta njiedjan) SEDguovlluin, ja lassáneapmi ii lean eambbo go dáluin badjel 200 dekára (34 proseanta).
I øvrige områder nord for Saltfjellet var det også en nedgang både i antall gårder totalt og i samtlige størrelseskategorier under 200 dekar, og en økning kun i antall gårder over 200 dekar (20) prosent;
Eará guovlluin davábealde Sáltoduoddara lei maid njiedjan sihke dáluid lohku oktiibuot ja buot sturrodatkategoriijain vuollel 200 dekára, ja lassáneapmi dušše daid dáluid lohku mat leat badjel 200 dekára (20 proseanta;
det vil si en mindre økning i antall store gårder enn i STN-områdene samlet).
stuora dáluid lohku ii lassánan nu ollu go SED-guovlluin ollislaččat).
Tabell 6.3 viser gjennomsnittlig størrelse på gårdsbruk i STN-områdene i 1989, 2001 og 2013, samt prosentvise endringer fra 1989 til 2013.
Tabealla 6.3 čájeha gaskamearálaš sturrodaga dállodoaluin SED-guovlluin 1989:is, 2001:as ja 2013:is, ja lassin proseanttaid mielde rievdama 1989 rájes gitta 2013 rádjái.
Som tabell 6.4 viser, var samlet jordbruksareal i drift i STN-områdene stabilt i tidsrommet 1989–2013. Fordelt på to tolvårsperioder ser man imidlertid endringer, først en økning på 12 prosent, og deretter en nedgang på 11 prosent.
Nu go tabealla 6.4 čájeha, de lei eanandoalloareála mii lea anus SED-guovlluin stáđis áigodagas 1989–2013. Jus juohká guovtti áigodahkii mat leat guoktenuplot jagi goabbáge, de oaidnit rievdamiid, álggos 12 proseantta lassáneami, ja maŋŋil gis 11 proseantta njiedjama.
Dette er omtrent samme utviklingstendens som i Norge totalt, mens Nord-Norge hadde en liten økning (4 prosent) i samlet størrelse på jordbruksareal i nevnte tidsrom (1989–2013).
Dát lea sullii seamma rievdantendeansa go Norggas oktiibuot. Norggas lea veaháš lassánan (4 proseanta) eanandoalloareála sturrodat oktiibuot namuhuvvon áigodagas (1989–2013).
Tabell 6.4 viser videre at bruken av jordbruksarealet i STN-områdene har blitt mer ensartet i løpet av de 24 årene fra 1989 til 2013, i og med at andel samlet areal til eng har økt ytterligere.
Tabealla 6.4 čájeha viidáseappot eanandoalloareála atnu SED-guovlluin lea šaddan eambbo ovttalágaš dan 24 jagis 1989 rájes gitta 2013 rádjái, dan dáfus ahte ollislaš areála gittiide lea vel eambbo lassánan.
Kategorien «eng til slått og beite» har økt med 7 prosent), og det var kun en liten nedgang i kategorien «fulldyrka eng» (–2 prosent).
Kategoriija «giettit maid láddje ja guođoha» lea lassánan (7 proseanta) ja lei dušše unnán njiedjan kategoriijas «gilvojuvvon gieddi» (–2 proseanta).
Areal til de andre kategoriene – «rotvekster til fôr, grønnfôr og silovekster», «poteter» og «andre vekster på åker og i hage inkl. brakk» hadde derimot en nedgang på mellom 70 og 84 prosent i samme periode.
Eará kategoriijain - «ruohtasšattut biebmamii, ruonasfuođar ja silošattut», «buđehat» ja «eará šattut bealdduin ja gilvvagárddiin ja maid bráhkas», lei baicca njiedjan gaskal 70 ja 84 proseanta seamma áigodagas.
6.3.3 Antall husdyr, gårder med forskjellige typer husdyr og antall husdyr pr. gård
6.3.3 Omiid lohku, dálut main leat iešguđetlágan oamit ja omiid lohku juohke dálus
Det har blitt færre av de fleste kategorier husdyr i STN-området i tidsrommet 1989–2013, både av kyr og andre storfe, sauer, geiter og høner.
Eanas omiid logut leat njiedjan SED-guovllus áigodagas 1989–2013; sihke gusaid ja eará gussaelliid, sávzzaid, gáiccaid ja vuoncáid.
Unntaket er hester og svin, som tabell 6.5 viser.
Earret go heasttaid ja spiinniid lohku, nu movt tabealla 6.5 čájeha.
Antall storfe i alt ble redusert med 24 prosent, kyr med 31 prosent, sauer med 25 prosent, geiter med 55 prosent og høner 45 prosent i STN-områdene samlet i tidsrommet 1989–2013. Videre viser tabell 6.5 at antallet hester økte med hele 184 prosent, og svin med 72 prosent.
Gussaelliid lohku oktiibuot njiejai 24 proseanta, gusaid lohku njiejai 31 proseanttain, sávzzat fas 25 proseanttain, gáiccat 55 proseanttain ja vuoncáid lohku njiejai 45 proseanttain SEDguovlluin áigodagas 1989–2013. Viidáseappot čájeha tabealla 6.5 ahte heasttaid lohku lassánii olles 184 proseanttain, ja spiinniid lohku gis 72 proseanttain.
Det var altså relativt store endringer i dyreholdet i STN-områdene sett under ett.
Obbalaččat sáhttá lohkat ahte lei oalle stuora rievdan elliiddoalus SED-guovlluin.
Tabell 6.6 viser antall gårder med forskjellige typer husdyr.
Tabealla 6.6 čájeha dállodoaluid logu main leat iešguđetlágan oamit.
I STN-områder samlet var det flest gårdsbruk med sau over ett år (eventuelt i tillegg til andre dyr) både i 1989, 2001 og 2013. Men som tabell 6.6 også viser, var det stor nedgang i antall gårdsbruk med sauer i perioden 1989–2013 (–76 prosent).
SED-guovlluin oktiibuot ledje eanemus dállodoalut main ledje sávzzat badjel 1 jagi (dahje lassin eará elliide) sihke 1989, 2001 ja 2013. Muhto nu movt tabealla 6.6 maid čájeha, lei ollu njiedjan dállodoaluid lohku main leat sávzzat áigodagas 1989–2013 (–76 proseanta).
Det var omtrent samme nedgang i antall gårdsbruk med geiter.
Njiedjan lei sullii seamma ollu dállodoaluin main leat gáiccat.
Nedgangen i antall gårdsbruk med storfe var noe mindre (–60 prosent, hvorav 56 prosent færre gårdsbruk med kyr).
Dállodoalut main leat gussaeallit eai lean nu ollu njiedjan (–60 proseanta, das lea 56 proseanta njiedjan go guoská gussadoaluide).
Antall gårdsbruk med svin hadde den største nedgangen, med en reduksjon på 79 prosent fra 1989 til 2013. Det dreier seg imidlertid om små tall: 34 gårdsbruk med svin i 1989 og kun 6 i 2013.
Dállodoalut main leat spiinnit njiejai buot eanemus, 79 proseanta 1989 gitta 2013 rádjái. Muhto dás lea sáhka unnit loguid birra: 34 dállodoalu main spiinnit 1989:is ja dušše 6 doalu 2013:is.
Samtidig som det har blitt langt færre husdyr i STN-området, har størrelsen på buskapen pr. gård økt.
Seammás go omiid lohku lea sakka unnon SED-guovlluin, de lea oapmeealu sturrodat lassánan juohke dálu nammii.
Den største endringen fant sted innen sauehold: Fra 1989 til 2013 økte gjennomsnittsstørrelsen på saueflokken med 208 prosent.
Stuorimus rievdan lei sávzadoaluin: 1989 rájes gitta 2013:ii rádjái stuorui gaskamearálaš sávzaeallu 208 proseanta.
Gårder med sauehold hadde i gjennomsnitt 85 sau over ett år i 2013. Tilsvarende tall for storfe i alt var 46, kyr 19 og geiter 113.
Dáluin main lei sávzadoallu ledje 2013:is gaskamearálaččat 85 sávzza mat leat badjel jagi. Vástideaddji logut ledje 46 gussaealli oktiibuot, 19 gusa ja 113 gáicca.
6.3.4 Gårdbrukeres kjønn og alder
6.3.4 Dállodolliid sohkabealli ja ahki
Det ble færre av både mannlige og kvinnelige gårdsbrukere (hovedbrukere) i STN-områdene totalt i perioden 1989–2013, viser tabell 6.7. Den viser også at gjennomsnittsalderen økte for gårdbrukere av begge kjønn.
Dállodolliid lohku njiejai, sihke nissoniid ja dievdduid (váldodoallit) SED-guovlluin ollislaččat áigodagas 1989–2013, nu oaidnit tabeallas 6.7. Das oaidnit maid ahte gaskamearálaš ahki stuorui goappaš sohkabeali dállodolliin.
Størst prosentvis nedgang var det i antall mannlige hovedbrukere (–72 prosent).
Tabealla 6.7 Váldodolliid lohku 1989–2013, ja gaskamearálaš ahki (ruođuid siste), Stuorimus njiedjan proseanttaid mielde lei dievdováldodolliid logus (–72 proseanta).
Dermed økte kvinneandelen i perioden 1989–2013 i STN-områdene, og var 22 prosent i 2013. Da hadde den økt med 6 prosent, ifølge tallgrunnlaget i tabell 6.8. På landsbasis var kvinneandelen 15 prosent i 2013, det vil si lavere enn i STN-området.
Dan dihte lassánii nissonoassi áigodagas 1989–2013 SED-guovlluin, ja lei 22 proseanta 2013:s. De lei dat lassánan 6 proseanttain, loguid vuođul mat leat tabeallas 6.8. Riikadásis lei 15 proseanta 2013:s, ja dat lei dalle vuollelis go SED-guovlluin.
Kategorien «upersonlig bruker» (for eksempel kommune, fylkeskommune eller institusjon) var kun 1 prosent i 1989 (av totalt antall brukere) og 4 prosent i 2013 i STN-områdene samlet.
Kategoriija ”eahpepersovnnalaš geavaheaddji” (dego ovdamearkka dihte suohkan, fylkasuohkan dahje institušuvdna) lei dušše 1 proseanta 1989:s (buot geavaheddjiin oktiibuot) ja 4 proseanta 2013:s SED-guovlluin oktiibuot.
I tidsrommet 1989–2013 ble den mannlige hovedbrukeren i STN-områdene i gjennomsnitt ett år eldre (fra 51 til 52 år), mens den kvinnelige hovedbrukeren ble fire år yngre (fra 53 til 49 år).
Áigodagas 1989–2013 šattai dievdováldodoalli SED-guovlluin gaskamearálaččat jagi boarráseabbo (51 jagis 52 jahkái), seammás go nissonváldodoalli nuorasnuvai njeljiin jagiin (53 jagis 49 jahkái).
I en kortere periode, fra 2001 til 2013, sank gjennomsnittsalderen for gårdbrukere på landsbasis med ett år for menn (fra 49 til 48 år) og tre år for kvinner (fra 51 til 48 år), mens den i STNområdene samlet økte med tre år for menn (fra 49 til 52 år) og var uendret for kvinner (49 år).
Oanehit áigodagas, 2001:s 2013 rádjái, njiejai dállodolliid gaskamearálaš ahki riikadásis ovttain jagiin dievdduin (49 jagis 48 jahkái) ja golmmain jagiin nissoniin (51 jagis 48 jahkái), seammás go SED-guovlluin goarkŋui dievdduin ahki badjelii golmmain jagiin (49 jagis 52 jahkái) ja nissoniin bisui seamma ahki (49 jagi).
Den totale sysselsettingen innen jordbruket i STN-områdene har gått ned med rundt 30 prosent i STN-områdene i perioden 1999–2013, det vil si i løpet av kun 14 år (SSB, samisk statistikk tabell 07615).
Ollislaš bargosadjemearri eanandoalus SED-guovlluin lea njiedjan birrasiid 30 proseanta SEDguovlluin áigodagas 1989–2013, eará sániiguin dušše 14 jagis (SGD, sámi statistihkka tabealla).
Tallene er imidlertid for usikre til at man kan gå i detalj eller gjøre sammenlikninger med andre områder.
Logut leat beare eahpesihkkarat dan dihte ii sáhte daid guorahallat dahje buohtastahttit eará guovlluiguin.
6.4 Utviklingen innen hver region
6.4 Rievdan regiovnnain
En sammenligning av regioner for tidsrommet 1995–2013 viser som tidligere nevnt en nedgang i antall gårdsbruk på henholdsvis 56 prosent i STN-områdene og 51 prosent i øvrige områder nord for Saltfjellet.
Regiovnnaid buohtastahttin áigodagas 1995–2013 čájeha nu movt ovdalis namuhuvvon dállodoaluid loguid njiedjama 56 proseanta SED-guovlluin ja 51 proseanta eará guovlluin davábealde Sáltoduoddara.
Det var imidlertid til dels store regionale forskjeller, noe jeg kommer tilbake til under pkt. 6.4.7. Nedenfor presenteres tall for STN-områdene og øvrige områder nord for Saltfjellet.
Ledje gal muhtomin stuora erohusat regiovnnain, dan birra čálán eambbo čuokkis 6.4.7 vuolde. Vuolábealde leat logut vižžon SED-guovlluin ja eará guovlluin davábealde Sáltoduoddara.
6.4.1 Øst-Finnmark
6.4.1 Nuorta-Finnmárku
STN: Lebesby STN, Gamvik, Nesseby, Sør-Varanger STN Øvrige områder: Vardø, Vadsø, Lebesby*, Berlevåg, Båtsfjord, Sør-Varanger*
SED: Davvesiida SED, Gáŋgaviika, Unjárga, Mátta-Várjjat SED Eará guovllut: Várggát, Čáhcesuolu, Davvesiida*, Bearalváhki, Báhcavuotna, Mátta-Várjjat*
Tabell 6.8 viser antall gårdsbruk i Øst-Finnmark.
Tabealla 6.8 čajeha dállodoaluid lohkku Nuorta Finnmárkkus.
STN-områdene i Øst-Finnmark hadde den laveste nedgangen i antall gårdsbruk av alle STN-regioner eller -områder.
SED-guovlluin NuortaFinnmárkkus njeai dállodoallut unnimus SED-guovlluin.
Antall storfe ble redusert med 14 prosent i indre Finnmark i perioden 2006–2013 (kyr minus 16 prosent), antall sauer med 26 prosent og svin med 5 prosent.
Gussaelliid lohku njiejai 14 proseanta Sis-Finnmárkkus áigodagas 2006–2013 (gusat unno 16 proseanttain), sávzalohku 26 proseanta ja spiinnit 5 proseanta.
Dette var lavere nedgang enn gjennomsnittstallene for STN-områdene (tabell 6.5).
Lei unnit njiedjan go gaskamearálaš logut SED-guovlluin (tabealla 6.5).
Nedgangen i antall gårdsbruk i Vest-Finnmark STN var på hele 65 prosent i perioden 1995– 2013, fra 88 til 31 gårdsbruk.
Njiedjan dállodoaluid logus Oarje-Finnmárkku SED-guovlluin lei olles 65 proseanta áigodagas 1995–2013; 88 rájes gitta 31 dállodollui.
Dette er høyere enn gjennomsnittstallet for STN-områdene samlet (–56 prosent).
Dát lea eambbo go gaskamearálaš logut SEDguovlluin oktiibuot (–56 proseanta).
I størrelseskategoriene under 200 dekar var det en nedgang på mellom 75 og 86 prosent, mens antall gårder over 200 dekar økte med 33 prosent.
Sturrodatkategoriijain vuollel 200 dekára lei njiedjan gaskal 75 ja 86 proseanta, seammás go dálut mat leat badjel 200 dekára lassánedje 33 proseanttain.
I øvrige områder i VestFinnmark var det en noe mindre nedgang i antall gårdsbruk: minus 51 prosent.
Oarje-Finnmárkku eará guovlluin lei dállodoaluid lohku veahá unnit njiedjan; – 51 proseanta.
Tabell 6.13 viser utviklingen i antall husdyr i Vest-Finnmark.
Tabealla 6.13 čájeha movt omiid lohku lea rievdan Oarje-Finnmárkkus.
Husdyrholdet ble redusert også i Vest-Finnmark i perioden 2006–2013. Tabell 6.13 viser en forskjellig utvikling i STN-områdene og øvrige områder i vestfylket, med størst nedgang i antall dyr i STN-områdene.
Dállodoallu unnui maid Oarje-Finnmárkkus áigodagas 2006–2013. Tabealla čájeha ahte logut leat rievdan goabbat ládje SED-guovlluin ja eará guovlluin Oarje-Finnmárkkus, ja eanemus njiedjan loguin lea SED-guovlluin.
Det er særlig utviklingen i antall sauer (–39 prosent) som skiller seg fra utviklingen i øvrige områder i Vest-Finnmark (–2,7 prosent), gjennomsnittstallet for STNområdene samlet (–19 prosent) og ikke minst fra STN-områdene i Øst-Finnmark, der det som tidligere nevnt ble 32 prosent flere sauer i perioden 2006–2013.
Lea earenoamážit sávzaloguid rievdan (–39 proseanta) mii lea earálágan go rievdan eará guovlluin Oarje-Finnmárkkus (–2,7 proseanta), gaskamearálaš lohku SED-guovlluin ollislaččat (–19 proseanta) ja vel SED-guovlluin Nuorta-Finnmárkkus, gos nu movt ovdal lea namuhuvvon lassánedje sávzzat 32 proseanttain áigodagas 2006–2013.
I øvrige områder i vestfylket var reduksjonen i antall storfe og sauer langt mindre enn i STNområdene, som tabell 6.13 viser, og der var det til og med en liten økning i antall kyr.
Eará guovlluin Oarje-Finnmárkkus lei gussaelliid ja sávzzaid logu njiedjan arvat unnit go SEDguovlluin, nu movt oaidnit tabeallas 6.13, ja doppe lei vel lassáneapmi gussalogus.
Svinehold ble ifølge statistikken avviklet både i STN-områdene og øvrige områder i Vest-Finnmark.
Spiinnedoallu gal heaittihuvvui, čájeha statistihkka, sihke SED-guovlluin ja eará guovlluin Oarje-Finnmárkkus.
6.4.4 Nord-Troms
6.4.4 Davvi-Romsa
STN: Lyngen, Storfjord, Kåfjord, Kvænangen, Skjervøy, Nordreisa, Karlsøy, det vil si hele Nord-Troms.
SED: Ivgu, Omasvuotna, Gáivuotna, Návuotna, Skiervá, Ráisa ja Gálsa, dat lea olles DavviRomsa
Tabell 6.14 viser utviklingen i antall gårdsbruk i Nord-Troms.
Tabealla 6.14 čájeha movt dállodoaluid lohku lea rievdan Davvi-Romssas.
Også i Sør-/Midt-Troms STN-områder ble antallet husdyr redusert i perioden 2006–2013. Antall sauer var mest stabilt, med en nedgang på 15 prosent.
Omiid lohku Lulli-/Gaska-Romssa SED-guovlluin maid njiejai áigodagas 2006–2013. Sávzalohku lei eanemus stáđis, njiejai dušše 15 proseantta.
Det var økning kun i antall høner, med hele 399 prosent.
Lassáneapmi lei dušše vuoncáid logus, olles 399 proseanta.
I øvrige områder i Sør-/Midt-Troms var det mindre nedgang i antall storfe, sau og geit.
Eará guovlluin Lulli-/Gaska-Romssas ii lean omiid lohku nu ollu njiedjan, ii gussaelliid, ii sávzzaid ii ge gáiccaid.
Tall for svinehold var relativt stabilt, og antall høner økte med 57 prosent;
Spiidnedoalu logut ledje oalle stáđđás ja vuoncáid lohku lassánii 57 proseanta;
det vil si en langt mindre økning enn i STN-områdene i Sør-/Midt-Troms.
mihá unnit lassáneapmi go SED-guovlluin Lulli-/Gaska-Romssas.
I nordre Nordland STN var nedgangen i antall gårdsbruk på 42 prosent i perioden 1995–2013 (fra 41 til 24 bruk), det vil si en mindre nedgang enn gjennomsnittet for hele STN-området (– 56 prosent).
Davvi Norlándda SED-guovlluin lei dállodoaluid logu njiedjan 42 proseanta áigodagas 1995– 2013 (44 doalus gitta 24 dollui), nu lei unnit njiedjan go gaskamearálaččat olles SED-guovllus (–56 proseanta).
Når det gjelder gårdenes størrelse, ser man samme mønster som i jordbruket for øvrig: Det blir færre små og flere store gårder.
Go lea hupmu dáluid sturrodaga birra, oaidnit seamma minstara go eanandoalus muđui: hárvvibut unna dáložat ja dávjjibut stuora dálut.
Antall gårdsbruk under 200 dekar ble redusert med mellom 44 og 71 prosent, mens antall gårder over 200 dekar økte med hele 233 prosent (fra 3 til 10, altså små tall).
Dállodoalut vuollel 200 dekára njidje gaskal 44 ja 71 proseanta, seammás go dállodoalut badjel 200 dekára lassánedje olles 233 proseantta (3 rájes 10 rádjái, mat leat unna logožat).
I øvrige områder var det en nedgang på 49 prosent gårdsbruk i perioden 1995–2013, det vil si en noe større nedgang enn i STN-områdene i nordre Nordland.
Eará guovlluin lei dállodoaluid njiedjan 49 proseanta áigodagas 1995–2013, dat lei eambbo njiedjan go SED-guovlluin davvi Norlánddas.
Den største forskjellen gjelder antall gårdsbruk over 200 dekar som økte med «bare» 24 prosent, mens STN-områdene i nordre Nordland som nevnt hadde en økning på 233 prosent.
Stuorimus erohus lea dállodoalut badjel 200 dekára mat lassánedje “dušše” 24 proseanta, seammás go davvi Norlándda SED-guovlluin lassánedje 233 proseanta, nu go ovdal namuhuvvon.
Tabell 6.19 viser utviklingen i antall husdyr i nordre Nordland.
Tabealla 6.19 čájeha omiid loguid rievdama Davvi Norlánddas.
Antall storfe i alt i STN-området Nordland økte med 8 prosent i perioden 2006–2013, og antall kyr med 16 prosent.
Gussaelliid lohku oktiibuot SED-guovllus Norlánddas lassánii 8 proseanttain áigodagas 2006– 2013, ja gusaid lohku fas 16 proseanttain.
Det ble 15 prosent færre sauer i samme tidsrom, og de 2520 hønene i 2006 var borte i 2013. I øvrige områder i nordre Nordland var det relativt små endringer i alle kategorier husdyr (reduksjon på under 10 prosent).
Šadde 15 proseanta unnit sávzzat seamma áigodagas, ja dat 2520 vuoncá mat ledje 2006:s ledje jávkan 2013:s. Eará guovlluin Davvi Norlánddas ledje logut unnán rievdan visot omiid kategoriijain (njiedjan vuollel 10 proseanta).
Regionene som avviker mest fra gjennomsnittstallet for utviklingen i antall gårdsbruk i STNområder samlet (–56 prosent) i perioden 1995–3013, er Øst-Finnmark STN-område med en nedgang på «bare» 35 prosent, Nordre Nordland STN-område der nedgangen i antall gårdsbruk var på 42 prosent, og Vest-Finnmark STN-område med en nedgang på hele 65 prosent.
Regiovnnat mat eanemus spiehkastit gaskamearálašlogus dállodoaluid logu rievdamii SEDguovlluin obbalaččat (–56 proseanta) áigodagas 1995–2013, leat Nuorta-Finnmárkku SEDguovllut gos lea njiedjan “dušše” 35 proseanta, Davvi Norlándda SED-guovllut gos dállodoaluid lohku lei njiedjan –42 proseanta, ja Oarje-Finnmárkku SED-guovllut gos njiejai olles 65 proseanta.
Slike regionale forskjeller indikerer at jordbruksmiljøer kan stå overfor ulike utfordringer, og at det er behov for kunnskap om jordbruket også på regionnivå, i tillegg til kunnskap om generelle utviklingstrender i STN-områdene.
Dákkár regiovnnalaš erohusat leat mearkan dasa ahte eanandoallobirrasiin leat iešguđet hástalusat, ja ahte regiovnnaid dásis maid lea dárbu máhttui eanandoalu ektui; lassin máhttui obbalaš rievdantreanddaid birra SED-guovlluin.
6.5 Oppsummering
6.5 Čoahkkáigeassu
Jordbruksstatistikken for samiske bosetningsområder, basert på virkeområdet for Sametingets tilskuddsmidler til næringsutvikling (STN), viser en nedgang i antall gårdsbruk på 68 prosent i perioden 1989–2013. Dette var en større nedgang enn i Nord-Norge totalt (–62 prosent) og hele landet totalt (–56 prosent).
Eanandoallostatistihkka sámi ássanguovlluin, mii lea vuođđuduvvon Sámedikki ealáhusdoarjaga (SED) doaibmaguvlui, čájeha ahte dállodoaluid lohku njiejai 68 proseanttain áigodagas 1989–2013. Dát lei stuorit njiedjan go Davvi-Norggas ollislaččat (–62 proseanta) ja olles riikkas oktiibuot (-56 proseanta).
Tall for et kortere tidsrom, perioden 1995–2013, viser at nedgangen i STN-områdene samlet var noe større enn i øvrige områder nord for Saltfjellet (hhv. –56 og – 50 prosent).
Logut oanehit áiggis, áigodagas 1995–2013, čájehit ahte njiedjan SED-guovlluin oktiibuot lei veaháš eambbo go eará guovlluin davábealde Sáltoduoddara (gos lei –56 ja –50 proseanta).
Videre viser statistikken at det har blitt færrest av de minste gårdene, og flere kun av gårder over 200 dekar.
Viidáseappot čájeha statistihkka ahte unnimus dálut leat šaddan buot hárvvimusat, ja dušše dálut mat leat badjel 200 dekára leat lassánan.
Gjennomsnittsstørrelsen på gårder har økt både i dekar og antall husdyr, men samlet sett har det blitt færre husdyr i STN-områdene.
Gaskamearálaččat leat dálut šaddan stuoribut sihke dekáriid ektui ja omiid logu ektui, muhto oktiibuot lea omiid lohku njiedjan SED-guovlluin.
Størrelsen på jordbruksarealet i drift i disse områdene var uendret, om man ser tidsrommet 1989–2013 under ett.
Eanandoalloareálas mii lea anus dáin guovlluin, ii leat rievdan sturrodat, jus geahččá áigodaga 1989–2013 obbalaččat.
Gjennomsnittsalderen for mannlige gårdbrukere (hovedbrukere) økte med tre år fra 2001 til 2013 (fra 49 til 52 år), mens den var uendret for kvinnelige gårdbrukere (49 år).
Dievdodállodolliid gaskamearálaš ahki (váldodoallit) lassánii golmmain jagiin 2001 rájes gitta 2013 rádjái (49 jagis 52 jahkái), muhto nissondállodolliid ahki ii rievdan (49 jagi).
Over en lengre periode, fra 1989 til 2013, økte kvinneandelen av hovedbrukere med 6 prosent.
Guhkit áigodagas, 1989 rájes gitta 2013:i rádjái, lassánii nissoniid váldodoallin oassi guđain proseanttain.
Gjennomsnittstallene for jordbruket i STN-områdene viser altså i all hovedsak en negativ utvikling, men med til dels store regionale forskjeller.
Gaskamearálaš logut eanandoalus SED-guovlluin čájehit ahte eanas rievdan lea negatiiva guvlui, muhto čájehit maid muhtun stuora erohusaid regiovnnain.
En sammenligning for tidsrommet 1995– 2013 viser at områdene som avviker mest fra gjennomsnittstallet for nedgang i antall gårdsbruk (det vil si en nedgang på 56 prosent), er Øst-Finnmark STN-område med en nedgang på «bare» 35 prosent, nordre Nordland der nedgangen i antall gårdsbruk var på 42 prosent, og VestFinnmark STN-områder med en nedgang på hele 65 prosent, det vil si den største nedgangen i STN-områdene.
Buohtastahttin áigodagas 1995–2013 čájeha ahte guovllut mat spiehkastit eanemusat gaskamearálaš loguin dállodoaluid logu njiedjamii (dalle lei njiedjan 56 proseanta), leat Nuorta-Finnmárkku SED-guovlu gos njiedjan lei “dušše” 35 proseanta, Davvi Norlánda gos dállodoaluid lohku lei njiedjan 42 proseanttain ja Oarje-Finnmárkku SED-guovlu gos njiedjan lei olles 65 proseanta, mii lei buot eanemus njiedjan SED-guovlluin.
6.6 Videreutvikling av jordbruksstatistikk for STNområdene
6.6 SED-guovlluid eanandoallostatistihka ovdánahttin
Jordbruksstatistikken for STN-områdene har nå langt flere kategorier enn da kapitlet om utviklingen innen primærnæringene i disse områdene ble skrevet i 2009 (Samiske tall forteller 2).
SED-guovlluid eanandoallostatistihkas leat dál arvat eanet kategoriijat go dalle go kapihttal vuođđoealáhusaid rievdama birra dáin guovlluin čállojuvvui 2009:s (Sámi logut muitalit 2).
I en eventuell videreutvikling av denne statistikken foreslår jeg at man vurderer kategorier som viser matproduksjon, kombinasjonsdrift, tilleggsnæringer og inntekt fra ordinært lønnet arbeid, samt tap av husdyr på grunn av rovdyr.
Dán statistihka vejolaš ovdánahttimis, evttohan veardidit kategoriijaid mat čájehit biebmobuvttadeami, lotnolasdoaluid, lassiealáhusaid ja sisaboađu dábálaš bálkábarggus, lassin omiid massimii boraspiriid geažil.
6.6.1 Matproduksjon
6.6.1 Biebmobuvttadeapmi
Jordbrukets betydning for STN-områdene vil kunne synliggjøres blant annet gjennom tall for matproduksjon.
Eanandoalu mearkkašupmi SED-guovlluin sáhttá čalmmustahttojuvvot earret eará biebmobuvttadeami loguiguin.
Jordbruksplanen for Porsanger (2017) kan være et eksempel på en slik synliggjøring.
Porsáŋggo eanandoalloplána (2017) sáhttá leat okta ovdamearka dákkár čalmmustahttimii.
Der vises det til analyser av verdiskaping og sysselsetting i jordbruket fra Norsk institutt for landbruksøkonomisk forskning (NILF) med tall for 2014–15. Det ble produsert over 1 million liter melk i Porsanger kommune pr. år, over 30 tonn sauekjøtt og mer enn 60 tonn storfekjøtt pr år.
Das čujuhuvvo guorahallamiidda mat gusket eanandoalu árvoháhkamii ja bargosadjemearrái maid Norsk Institutt for landbruksøkonomisk forskning (NILF) lea ráhkadan 2014–15:ii loguin. Buvttaduvvui badjel 1 miljovnna lihttara mielki Porsáŋggo gielddas jahkásaččat, badjel 30 tonna sávzzabiergu ja eambbo go 60 tonna gussaelliidbiergu jahkásaččat.
Årlig ullproduksjon var på 6300 kg. Kommunen har også landbruksforetak som driver potetproduksjon og produksjon av bær, urter og grønnsaker.
Ullobuvttadeapmi lei jahkásaččat 6300 gilo. Gielddas leat maid eanandoallofitnodagat mat buvttadit buđehiid ja murjjiid, urtasiid ja ruotnasiid.
Mye av dette selges lokalt.
Ollu dás vuvdojuvvo báikkálaččat.
I tillegg produserer flere foretak fôr for salg.
Lassin leat máŋga fitnodaga mat buvttadit fuođđariid vuovdimassii.
Produksjonsinntektene fra jordbruksbedriftene i Porsanger ble beregnet til over 21 millioner kroner.
Sisaboahtu eanandoalu fitnodagaid buvttadeamis Porsáŋggus lei meroštallon badjel 21 miljovnna ruvdnui.
Slike tall synliggjør jordbruket som en verdiskapende næring basert på lokale ressurser.
Dákkár logut čalmmustahttet eanandoalu dakkár ealáhussan mii báikkálaš riggodagain háhká árvvuid.
6.6.2 Kombinasjonsdrift og andre inntektskilder
6.6.2 Lotnolasfitnodagat ja eará dienasgáldot
Tradisjonelt har jordbruk i kombinasjon med fiske og høsting av utmarka vært den vanligste driftsmåten i samiske bosetningsområder.
Árbevirolaččat lea eanandoallu ovttas guolástemiin ja meahci ávkkástallamiin leamaš dábáleamos doaibmavuohki sámi ássanguovlluin.
I løpet av etterkrigstida skjedde en spesialisering;
Maŋŋil soađi dáhpáhuvai spesialiseren;
man satset enten på jordbruk eller på fiske som hovednæring.
olbmot válljeje juogo eanandoalu dahje guolásteami váldoealáhussan.
Dessuten ble ordinært lønnsarbeid en viktig kombinasjonsfaktor innen jordbruket og de andre primærnæringene.
Dábálaš bálkábargu šattai maid mávssolaš lotnolasfáktorin eanandoalus ja dain eará vuođđoealáhusain.
For å forstå jordbrukets økonomi på gårdsnivå trenger man tall for hvordan inntekter fra lønnsarbeid inngår i gårdens og husholdets totale økonomi (for eksempel ved at én ektefelle arbeider på gården og den andre med ordinært lønnsarbeid).
Go galgá ipmirdit eanandoalu ruhtadili dállodoalu dásis, dárbbaša loguid mat čájehit movt bálkábarggu sisaboahtu lea oassin dálu ja dállodoalu ollislaš ruhtadilis (jus máhkaš nubbi náittosguoibmi bargá dálus ja nubbi fas dábálaš bálkábarggus).
Reindriftsforvaltningens statistikk kan brukes som eksempel.
Boazodoallohálddahusa statistihka sáhttá atnit ovdamearkan.
Den gjenspeiler at inntekter fra andre sektorer og fra annen næringsvirksomhet har stor betydning for økonomien i reindriftsnæringen, og at det i særlig grad er kvinner som bidrar med disse inntektene.
Dat speadjalastá movt sisaboahtu eará sektoriin ja eará ealáhusdoaimmain lea stuora mearkkašupmi boazodoalloealáhusa ruhtadillái, ja ahte leat earenoamážit nissonolbmot geat buktet dáid sisaboađuid.
Det er også behov for tall for ulønnet arbeidsinnsats fra ektefelle, barn og annen familie.
Lea maid dárbu oažžut loguid mat čájehit náittosguoimmi, mánáid ja eará joavkolahtuid bálkákeahtes bargonávccaid.
En stor andel av bøndene har tilleggsnæringer.
Boanddain leat stuora oasis lassiealáhusat.
SSB har en tabell for «driftseiningar med tilleggsnæring i 2012–2013» (tabell 10276 fra landbruksundersøkinga).
SGD:s lea tabealla man namma lea “doalloovttadagat main leat lassiealáhusat 2012–2013” (eanandoalloiskkadeami tabealla 10276).
Den viser at 55 prosent av driftsenheter på landsbasis har tilleggsnæringer.
Dat čájeha ahte riikadásis leat 55 proseanta doalloovttadagain lassiealáhusat.
Tilsvarende tall for de tre nordligste fylkene er 45 prosent i Nordland, 48 prosent i Troms og 35 prosent i Finnmark.
Logut dain golmma davimus fylkkain leat 45 proseanta Norlánddas, 48 proseanta Romssas ja 35 proseanta Finnmárkkus.
Tilleggsnæringer som inngår i statistikken, er som tabell 6.21 viser, leiekjøring, utleie av jakt- og fiskerett, bearbeiding av eget skogvirke, camping, hytteutleie, gårdsturisme og utleie av driftsbygninger eller våningshus.
Lassiealáhusat mat leat váldon mielde statistihkkii leat nu movt oaidnit tabeallas 6.21, sáhtostallan, láigohit bivdo- ja guolástanrivttiid, bargu iežas vuovdedoaimmas, idjadeapmi, bartaláigoheapmi, dállodoalloturisma ja visttiid láigoheapmi.
Vi ser at for Finnmark er det kun tall for den ene kategorien: leiekjøring.
Mii oaidnit ahte Finnmárkkus leat logut dušše ovtta kategoriijas;
Det kan skyldes at tabellen er under utvikling, og/eller at kategorier for tilleggsnæringer som kanskje er relativt vanlige i Finnmark, ikke er med (for eksempel fjordfiske, bærplukking og duodji).
Sivvan dasa sáhttá leat ahte tabealla leat ain ovdánahttime, ja/dahje ahte kategoriijat lassiealáhusaide mat soitet leat dábálaččat Finnmárkkus, eai leat váldon mielde. (Nu dego vuotnaguolásteapmi, murjen ja duodji.)
I en eventuell videreutvikling av jordbruksstatistikken for STN-områdene kan det være hensiktsmessig å vurdere hvordan man kan få fram antall gårdsbruk i kombinasjon med ordinært lønnsarbeid, og også med tilleggsnæringer knyttet til gården.
SED-guovlluid eanandoallostatistihka vejolaš ovdánahttimis sáhttá leat jierpmálaš veardidit movt sáhtášii čalmmustahttit dállodoaluid logu ovttas dábálaš bálkábargguin, ja maid lassiealáhusaiguin čatnon dállodollui.
Det sistnevnte synes å ha blitt mer vanlig i løpet av de seinere år.
Dát maŋemus namuhuvvon orru šaddan eambbo dábálaš dáid maŋemus jagiid.
I Lyngen har for eksempel ca. en fjerdedel av bøndene utviklet tilbud innenfor grønn omsorg, turisme, gårdsprodukter, entreprenørvirksomhet etc., ifølge plan for et utviklingsprosjekt for jordbruket i Lyngen.
Ivgus leat ovdamearkka dihte sullii njealjádasoassi dálolaččain ovdánahttán fálaldagaid ruoná beroštumis, turismmas, dállodoalu buktagiin, fidnohuksen doaimmain ja nu ain, ovdánahttinprošeavtta plána vuođul mii lea ráhkaduvvon eanandoalus Ivgus.
I Porsanger har en del gårder tilleggsnæringer som for eksempel «Inn på tunet», vedproduksjon, fjordfiske og videreforedling, og man ønsker ifølge tidligere nevnte jordbruksplan å stimulere til tilleggsnæringer, som blant annet gårdsturisme, planteproduksjon, nisjeprodukter, gårdsutsalg og besøksgårder.
Porsáŋggus leat muhtun dáluin lassiealáhusat nu dego Šilljui/ ”Inn på tunet”, boaldinmuoraid buvttadeapmi, vuotnaguolásteapmi ja buvttadeapmi, ja lea sávahahtii nu movt namuhuvvon eanandoalloplánas oalgguhit lassiealáhusaide, nu movt earet eará dállodoalloturisma, šaddobuvttadeapmi, oalgebuktagat, dállodoalus gávpi ja guossedállu.
6.6.3 Tap av husdyr pga. Rovdyr
6.6.3 Omiid massin boraspiriid geažil
I Sametingets jordbruksmelding (2007) påpekes at rovdyr som skadedyr utgjør et betydelig problem for landbruket i de samiske områdene.
Sámedikki eanandoallodieđáhusas (2007) čujuhuvvo ahte boraspiret vaháteallin leat stuora váttisvuohtan eanandollui sámi guovlluin.
Rapporten Samiske tall forteller 4 har et kapittel om rovdyrtap (Fossbakk 2011).
Raporttas Sámi logut muitalit 4 lea okta kapihttal boraspirevahágiid birra (Fossbakk 2011).
I kapitlet påpeker Fossbakk at det pr. dags dato ikke er tilgjengelige tabeller for sauetap, mens det for rein foreligger gode tabeller som i dag kan fås på forespørsel.
Fossbakk cuiggoda kapihttalis go otná dán beaivvi eai gávdno tabeallat mat čájehit sávzavahágiid, vaikko bohccuid vahágiid sáhttá buriin tabeallain oaidnit dalle go daid jearrá oažžut.
Han tok derfor utgangspunkt i statistikk om sau utarbeidet av fylkesmennene i Finnmark, Troms og Nordland samt statistikk for rein basert på tall fra Rovbase 3.0. (rovbase.no).
Son válddii dan dihte vuođu statistihkas sávzzaid birra maid Finnmárkku, Romssa ja Norlándda fylkkamánnit leat ráhkadan ja statistihka bohccuid birra vuođđuduvvon loguide Rovbases 3.0. (rovbase.
Dette materialet viser at det for 2008 kan dokumenteres tap i underkant av hundre sau til rovdyr, mens den skjønnsmessige erstatningen var satt til i overkant av 800 dyr.
Dát logut čájehit earet eará ahte 2008:s sáhttet duođaštit vahágahtton vuollelaš čuođi sávzza boraspiriide, ja árvvoštallamiid mielde leat buhtadusat biddjon badjelaš 800 ealli ovddas.
Fossbakk konkluderer med at bønder og reineieres tap er langt større enn hva de får økonomisk kompensasjon for fra staten.
Fossbakk konkludere ahte boanddat ja boazoeaiggádat vahágat leat ollu stuoribut go dat maid ovddas sii ožžot ekonomalaš buhtadusa stáhtas.
Det store tapet av både rein og sau på beite oppfattes for mange som så problematisk at de vurderer å legge ned brukene sine.
Dát stuora vahágat sihke sávzzain ja bohccuin mat leat guohtumis lea oallugiidda dakkár váttisvuohtan ahte sii veardidit heaittihit iežaset doaluid.
En annen problemstilling vedrørende rovdyrtap dreier seg om muligheter for bruk av utmarka.
Eará váttisvuođačuolbma boraspirevahágiid ektui lea meahccegeavaheami vejolašvuohta.
Rovdyrproblematikken begrenser i dag utnyttelsen av utmarka for jordbruket, ifølge Sametingets jordbruksmelding.
Boraspireváttisvuohta gáržžida odne eanandoalu meahci ávkkástallamis, daddjo Sámedikki eanandoallodieđáhusas.
Utmarksbeite er problematisk så lenge tapet av dyr er så vidt stort.
Meahcceguohtun lea váttisvuohta nu guhka go vahágat lea ná stuorrát.
6.7 Avsluttende kommentarer
6.7 Loahpalaš kommentárat
Jordbruk, som øvrige primærnæringer, tillegges stor vekt i samepolitisk sammenheng.
Eanandoalus, dego eará vuođđoealáhusain, lea stuora deaddu sámepolitihkalaš oktavuođain.
I Sametingets jordbruksmelding 2007 slås det fast at produksjonen innenfor jordbruk, fiske, reindrift, utmark, duodji og kombinasjoner av disse tradisjonelt har dannet grunnlaget for bo- og sysselsettingen i samiske samfunn, og at det derfor er en klar sammenheng mellom samisk bygdebosetting og primærnæringenes stilling som sysselsettingsfaktor.
Sámedikki eanandoallodieđáhusas 2007 celko ahte buvttadeapmi eanandoalus, guolásteamis, boazodoalus, meahcásteamis, duojis ja dáid lotnolasvuođas lea árbevirolaččat leamaš vuođđun ásaiduvvamii ja bargoeallimii sámi servodagain, ja dan dihte lea čielga oktavuohta sámi ásaiduvvamis ja vuođđoealáhusaid sajis fáktorin bargosadjemearis.
I meldingen viser man til Sametingsrådets politiske program for perioden 2006–2009, der det framgår at Sametingets hovedmål for jordbruket er å opprettholde sysselsettingen og bruksstrukturene man har i dag.
Dieđáhusas čujuhuvvo Sámediggeráđi politihkalaš prográmmii áigodagas 2006–2009, gos boahtá ovdan ahte Sámedikki váldomihttu eanandollui lea bisuhit bargosadjemeari ja doallostruktuvrra mii odne lea.
Man viser til at utviklingen for denne næringen i de samiske bosettingsområdene er dramatisk, og at rammevilkårene for jordbruket i samiske strøk har endret seg betraktelig de siste årene.
Čujuhuvvo ahte dán ealáhusa rievdan sámi ássanguovlluin lea dramáhtalaš, ja ahte eanandoalu rámmaeavttut sámi guovlluin leat garrasit rievdan maŋemus jagiid.
Det hevdes at samisk jordbruk i løpet av de siste 30–40 år er blitt standardisert etter norsk landbrukspolitikk, og at dette har fratatt det samiske folk en viktig kulturarv.
Čuoččuhuvvo ahte sámi eanandoallu daid maŋemus 30–40 jagi lea ovttaiduhtton norgga eanandoallopolitihka mielde, ja dat lea rivven sámi álbmogis dehálaš kulturárbbi.
Videre sies det om målsettinger at det i framtida er et mål å ta tilbake en del av kulturen i utøvelse av jordbruket, og at mangfoldet som tidligere har kjennetegnet samisk jordbruk, må spille en viktig rolle.
Daddjo maid mihttomeriin ahte boahtteáiggis lea mihttu váldit ruovttoluotta ovtta oasi kultuvrras eanandoalu doaimmaheamis, ja máŋggabealatvuohta mii ovdal lea leamaš sámi eanandoalu dovdomearka ferte ain bisuhuvvot nanu oassin.
Jordbruksstatistikken for samiske bosetningsområder viser en tydelig negativ utvikling innen jordbruket i de fleste av STN-områdene, med blant annet stor nedgang i antall gårdsbruk.
Eanandoallostatistihkka sámi ássanguovlluin čájeha čielga negatiiva rievdama eanandoalus eanas SED-guovlluin, earet eará lea dállodoaluid lohku ollu njiedjan.
Om man skal vurdere konsekvensene av en slik utvikling, må man i tillegg til konsekvenser for selve næringen også ta høyde for jordbrukets betydning for lokal matproduksjon, andre næringer (blant annet handel og servicenæringer), skatteinntekter, bosetningsgrunnlag og folketall, aktivitet og trivsel i lokalsamfunn, skjøtsel av kulturlandskap og også for språk og lokal/tradisjonell kunnskap.
Jus galgá veardidit dákkár rievdama váikkuhusaid, ferte muitit lassin iežas dan ealáhusa váikkuhusaide, maid eanandoalu mearkkašumi báikkálaš biebmobuvttadeapmái, eará ealáhusaide (earet eará gávppašeapmái ja bálvalusealáhusaide), vearrosisabohtui, ássanvuđđui ja olmmošlohkui, doaimmaide ja loaktimii báikkálaš servodagain, kulturduovdagiid áimmaguššamii ja maid gillii ja báikkálaš/árbevirolaš máhttui.
Som nevnt er nedgangen i antall gårdsbruk i perioden 1989–2013 større i STN-områdene enn i Nord-Norge i alt og hele landet i alt.
Nu movt namuhuvvon lea dállodoaluid logu njiedjan áigodagas 1989–2013 stuorit SEDguovlluin go Davvi-Norggas oktiibuot ja olles riikkas obbalaččat.
Årsakene til slike forskjeller er trolig mange og sammensatte.
Leat doaivumis máŋga ja oktiičatnon sivat dákkár erohusaide.
Det samme gjelder forskjeller mellom STN-områder i ulike regioner.
Seamma guoská maid erohusaide gaskal SED-guovlluid iešguhtet regiovnnain.
Det kan dreie seg om faktorer som jordbrukets struktur og driftsmåter (for eksempel størrelse på gårder og mer eller mindre kombinasjonsdrift), naturgitte forhold, demografiske faktorer (særlig alders- og kjønnssammensetning), arbeidsmarked (muligheter for lønnet arbeid for ektefelle og eventuelt også for bønder med jordbruk i liten målestokk), muligheter for tilleggsnæringer, tilgang på dyrka arealer, utdanningstilbud og sist, men ikke minst: grad av rekruttering.
Sáhttá leat sáhka fáktoriid birra nu dego eanandoalu struktuvra ja geavahanvuogit (ovdamearkka dihte dáluid sturrodat ja eambbo dahje unnit lotnolasdoallu), luonddu dilálašvuohta, demográfalaš fáktorat (erenoamážit agi ja sohkabeale čoahkkádus), bargomárkan (vejolašvuohta beallelaččaide oažžut bálkábarggu ja vejolaš maid boanddaide geain leat unnit eanandoalut), vejolašvuođat lassiealáhusaide, gilvojuvvon areála olahanmuttus, oahppofálaldagat ja maŋemus muhto ii unnimus – rekrutteren dássi.
Dessuten kan nasjonal jordbrukspolitikk, og særlig de økonomiske rammene som sentrale myndigheter setter, påvirke ulikt i forskjellige jordbruksdistrikter, avhengig av blant annet driftsform og produksjon.
Dasa lassin sáhttá riikkaviidosaš eanandoallopolitihkka, ja erenoamážit ekonomalaš rámmat maid guovddáš eisseválddit mearridit, čuohcit iešguđet ládje iešguđet eanandoalloguovlluide, čatnon doallomálliide ja buvttadeapmái.
Også jordbrukspolitikk og tiltak på kommune- og fylkesnivå kan spille inn.
Eanandoallopolitihkka ja doaibmabijut suohkan- ja fylkadásis sáhttet maid váikkuhit.
Jordbruksstatistikken illustrerer at man står overfor mange store utfordringer innen jordbruket i samiske bosetningsområder, og dermed også innen jordbrukspolitikken på ulike nivå og i Sametinget.
Eanandoallostatistihkka govvida dan máŋga stuora hástalusa mat leat eanandoalus sámi ássanguovlluin, ja dakko bokte maid eanandoallopolitihkas iešguđet dásis ja Sámedikkis.
Eksempler på optimisme og vilje til satsing på jordbruket må imidlertid også nevnes.
Gávdnojit ovdamearkkat gos lea buorre mokta ja dáhttu áŋgiruššat eanandoalus, dan ferte maid namuhit.
I Porsanger har for eksempel den tidligere nevnte landbruksplanen «landbruk en fremtidsnæring» som visjon.
Porsáŋggus lea ovdamearkka dihte ovdalis namuhuvvon eanandoalloplána “landbruk en fremtidsnæring”, eanandoallu boahtteáiggedoallu, višuvdnan.
I planen nevnes prosjektet Jordbruk og vekst i Ávjovárri, som var et treårig og samarbeidsprosjekt mellom Kautokeino, Karasjok og Porsanger som skal bidra til en positiv utvikling og skape innovasjon, vekst og bedre lønnsomhet innen jordbruket.
Plánas namuhuvvo prošeakta Eanandoallu ja ovdáneapmi Ávjováris/Landbruk og vekst i Ávjovárri ovttasbargoprošeaktan gaskal Guovdageainnu, Kárášjoga ja Porsáŋggo ja dat galgá addit ovdáneami ja buktit innovašuvnna, ovdáneami ja buoret gánnáheami eanandollui.
Hovedmålet er å snu en negativ trend innen husdyr- og planteproduksjon.
Váldomihttu lea jorgalahttit negatiiva trenda oapme- ja šaddobuvttadeamis.
Porsanger kommune som vertskommune har søkt om videreføring av prosjektet under navnet SápmAgri, med flere deltakende kommuner.
Porsáŋgu, ruovttusuohkan, lea ohcan viidásit bargat dáinna prošeavttain SápmAgri nama vuolde ja ovttas eará oasálasttii suohkaniiguin.
I Lyngen har en ressursgruppe utarbeidet en plan for et utviklingsprosjekt med utgangspunkt i en forståelse av at «et robust og mangfoldig landbruk skaper robuste lokalsamfunn».
Ivgus lea okta resursajoavku ráhkadan plána ovdánahttinprošektii mii váldá vuođu ipmárdusas ahte «nanu ja girjás eanandoallu addá nanu báikkálaš servodaga».
Hovedmålet er «utvikling av et innovativt og bærekraftig landbruk i Lyngen».
Váldoulbmil lea «ovdánahttit innovatiiva ja nanaguoddevaš eanandoalu Ivgus».
Prosjektet er initiert med utgangspunkt i den negative trenden med redusert sysselsetting for landbruket og økende fraflytting fra Lyngen, og man mener at landbruket kan representere en motvekt til avfolkning og sentralisering.
Prošeakta lea initierejuvvon vuolggasajis ahte lea negatiiva trenda go bargosadjemearri unnu eanandoalus ja eretfárren Ivgus lassána, ja oaivvilduvvo ahte eanandoallu sáhttá ovddastit vuostedeattu álbmoga eretfárremii ja guovddušteapmái.
De nevnte prosjektene illustrerer vilje til satsing basert på jordbrukets ressurser og kompetanse, og på analyser av utfordringer og muligheter med utgangspunkt i lokale forhold.
Namuhuvvon prošeavttat govvidit ahte lea dáhttu áŋgiruššamii eanandoalu valljivuođa ja gelbbolašvuođa vuođul, ja guorahallamiid vuođul mat čájehit hástalusaid ja vejolašvuođaid báikkálaš dilálašvuođain.
Slike analyser er viktige for å forstå utviklingen innen enkelte kommuner og/eller regioner, i tillegg til det jordbruksstatistikken for de samiske bosetningsområdene forteller på et mer generelt nivå.
Dákkár guorahallamat leat mávssolaččat go galgá ipmirdit rievdama muhtun suohkaniin ja/dahje regiovnnain, lassin dasa maid eanandoallostatistihkka sámi ássanguovlluin eambbo obbalaččat muitala.
Videre er det behov for kunnskap om hvordan ulike rammebetingelser virker inn på utviklingen i jordbruket i de forskjellige kommunene og regionene, og herunder også kunnskap om grunnlaget for individuelle valg som avgjør om det fortsatt vil bli stadig færre bønder i de samiske bosetningsområdene, eller om utviklinga kan snus.
Viidáseappot lea dárbu máhttui dan birra movt iešguđetlágan rámmaeavttut čuhcet eanandoalu rievdamii iešguđet suohkaniin ja regiovnnain, ja dákko maid máhttu oktagaslaš válljejumiid vuođu birra mii lea mearrideaddji dasa ahte áigu go dállodolliid lohku ain geahppánit sámi ássanguovlluin, vai sáhttá go rievdama jorgalahttit.
I dette kapitlet presenteres en del sentrale tabeller som gir et bilde av situasjonen på viktige områder for samiske samfunnsforhold i Norge i dag.
Dán kapihttalis ovdanbuvttán muhtin guovddáš tabeallaid mat govvidit makkár dilli lea mávssolaš surggiin sámi duohtavuođas.
Dette er faste tabeller som vil gå igjen i hver utgave av publikasjonen, og som dermed vil gi innsikt i hvordan ulike forhold utvikler seg over tid.
Dat leat fásta tabeallat mat leat mielde juohke girjealmmuheames, ja mat dasto addet gova movt iešguđet áššit rievddadit guhkes áiggi badjel.
Kapitlet inneholder i denne utgaven 16 tabeller og fem figurer fordelt på sju fagområder som alle belyser viktige temaer innenfor det samiske samfunnet.
Kapihttal sisttisdoallá dán almmuheames 16 tabealla ja vihtta govvosa mat leat juhkkon čieža fágasuorgái, ja mat čuvgehit mávssolaš fáttáid sámi servodagas.
I størst mulig grad er situasjonen i de samiske områdene sammenliknet med andre områder nord for Saltfjellet, og Norge som helhet.
Eanemus lági mielde leat sámi servodagat buohtastahtton eará guovlluiguin davábealde Sáltoduoddara, ja Norggain obbalaččat.
Statistikken er geografisk basert, og de samiske områdene er i denne sammenhengen definert som de kommuner og deler av kommuner som inngår i virkeområdet for Sametingets tilskuddsordninger til næringslivet (STN-området).
Statistihkka lea vuođđuduvvon geográfalaččat, ja sámi servodagat leat dán oktavuođas definerejuvvon Sámedikki ealáhusaid doarjjaortnegiid doaibmaguovlu (SEDguovlu).
I denne utgaven har vi valgt å holde fast på gammel kommunestruktur, dvs. at 1.1.2020 er byttet ut med 31.12.2019 for noen av tabellene.
Dán almmuheamis leat válljen doalahit daid ovdalaš suohkanstruktuvrraid, namalassii ahte 1.1.2020 lea lonuhuvvon 31.12.2019 muhtin tabeallain.
Dette er gjort for å gjøre det lettere å sammenligne tallene over tid.
Dat lea álkidahttima dihte go galgat guhkes áiggi ektui buohtastahttit loguid
Det første temaet er befolkning, hvor det er lagt vekt på å vise hvordan folkemengden utvikler seg, og hvilke forhold som påvirker befolkningsutviklingen, dvs. antall fødte og døde, og innflytting og utflytting.
Vuosttaš fáddá lea álbmot, mas deattuhuvvo movt olmmošhivvodat rievddada, ja makkár áššit váikkuhit álbmotovdáneapmái, namalassii man ollu leat riegádan ja jápmán, sisafárren ja eretfárren.
Sammensetningen av befolkningen etter alder og kjønn vises, og situasjonen belyses på ulike geografiske nivåer, for STN-området, kommuner og landet som helhet.
Čájehuvvo agi ja sohkabeale čohkkehus ja dilli čuvgejuvvo iešguđet geográfalaš dásis SED-guovllus, suohkaniin ja riikkas obbalaččat.
Det andre temaet er utdanning.
Nubbe fáddá lea oahpahus.
Statistikken gir tall for utdanningsnivå hvor STN-området sammenliknes med øvrige områder nord for Saltfjellet og hele Norge.
Statistihkas leat logut oahpahusdásis, mas SED-guovlu buohtastahtto eará guovlluiguin davábealde Sáltoduoddara ja obbalaččat Norggain.
Her vises også en tabell som belyser frafall i videregående skole.
Dákko čájehuvvo maid tabealla mii čuvgeha man oallugat heitet joatkkaskuvllas.
Bruk av samiske språk i skole og barnehage er tredje tema.
Movt sámegiella adno skuvllain ja mánáidgárddiin lea goalmmát fáddá.
Her er det tre tabeller som gir informasjon om hvordan bruk av samiske språk utvikler seg, henholdsvis i barnehagen, grunnskolen og videregående skole.
Dás leat golbma tabealla mat muitalit movt sámegiela atnu ovdána, nugo mánáidgárddiin, vuođđoskuvllas ja joatkkaskuvllas.
Inntekt og sysselsetting er fjerde og femte tema og er belyst gjennom to tabeller, gjennomsnittlig inntekt og skatt for personer, og sysselsatte personer etter kjønn og næring.
Dienas ja barggahus lea njealját ja viđát fáddá, mii čájehuvvo guvttiin tabeallain, ja mas ovdanboahtá olbmuid gaskamearálaš dienas ja vearru, ja barggahusa olbmuid sohkabealli ja ealáhus.
Det er to næringstabeller, hvor en tabell viser bedrifter etter næringshovedområde, og en ser spesielt på reindriftsnæringa.
Dasa lassin leat guokte ealáhustabealla mas nubbi tabealla čájeha fitnodagaid ealáhussurggiin ja nubbi mii earenoamážiid geahččá boazoealáhusa hárrái.
Sjuende og siste tema er sametingsvalget.
Čihččet ja maŋemus fáddá lea Sámediggeválga.
Det er vist to valgtabeller basert på siste sametingsvalg (2017), som viser godkjente stemmer etter parti/valgliste og innvalgte representanter på Sametinget.
Čájehuvvojit guokte válgatabealla mat leat vuođđuduvvon maŋemus Sámediggeválgga (2017) ektui, mat čájehit bellodagaid/válgalisttuid dohkkehuvvon jienaid ja válljejuvvon Sámediggeáirasiid.
6.2 Noen kommentarer til tabellene
6.2 Muhtin kommentárat tabeallaide
Befolkning Det var 54 307 personer som bodde i STN-områdene 1. januar 2020, en nedgang på 494 personer fra året før.
Álbmot Ledje 54 307 olbmo geat orro Sámedikki ealáhusdoaimmaid doarjjaortnegiid guovllus (SEDguovlu) ođđajagimánu 1.beaivvi 2020, gos olmmošlohku lea njiedjan 494 olbmuin ovddit jagi ektui.
Etter en seksårsperiode fra 2011 med stabile befolkningstall så vi i 2017 en tydelig tilbakegang, som ble ytterligere forsterket i 2018 og videreført i 2019.
Guđa jagi áigodagas 2011 rájes lea leamaš dássedis olmmošlohku, muhto 2017 oinniimet čielgasit njiedjama, mii ain lassánii 2018 ja joatkašuvai 2019.