pere/sami_parallel huggingface dataset:
Denne forskjellen har økt sammenliknet med skoleåret 2006/07. Det er noen flere gutter enn jenter som velger samisk som 1. språk, men langt flere jenter velger samisk som andrespråk 2 og 3.
Dát erohus lea lassánan buohtastahtton skuvlajagiin 2006/07. Muhtun eanet bártnit go nieiddat válljejit sámegiela 1. giellan, muhto mealgat eanet nieiddat válljejit sámegiela nubbingiellan 2 ja 3.
5.8 Utdanning blant kvinner og menn i STN-området
5.8 Oahppu nissoniin ja dievdduin SED-guovllus
Sammendrag I STN-området har ca. 13 % flere kvinner enn menn tre år eller mer på høgskole/universitet.
Čoahkkáigeassu SED-guovllus lea su. 13 % eanet nissoniin go dievdduin, 3-jagi dahje eanet allaskuvllasuniversitehtas.
Gutter i STN-området har et større frafall enn jentene i den videregående skole, spesielt gjelder det yrkesfaglig studieretning, der nesten bare en firedel del av guttene fullfører innen fem år.
Bártnit SED-guovllus heitet dávjjibut go nieiddat joatkkaskuvllas, erenoamážit guoská dat fidnofágalaš suorgái, mas measta dušše ¼ oassi bártniin čađahit oahpu 5 jagis.
5.8.1 Innledning
5.8.1 Álggahus
Kapitlet tar for seg kjønnsforskjeller i STN-området i forhold til gjennomføring av videregående opplæring, utdanningsnivå og nåværende utdanningsnivå for elevene som startet på grunnkurs i årene 1994 til 1996.
Dán kápihttalis geahčadit sohkabealerohusaid SED-guovllus joatkkaskuvlla čađaheami ektui, oahppodási ja dálaš oahppodási ohppiin geat álge vuođđokursii jagiid 1994 gitta 1996.
5.8.1 Gjennomføring av videregående utdanning etter valg av studieretning
5.8.1 Joatkkaskuvlla čađaheapmi oahpposuorggi válljema ektui
Blant guttene fra STN-området som begynte på videregående skole i 2003, avbrøt hele 55 % på yrkesfaglig studieretning og 20 % av guttene på allmennfaglig studieretning sin utdanning innen fem år.
Bártniid gaskkas SED-guovllus mat leat álgán joatkkaskuvlii 2003:s, heite olles 55 % fidnofágalaš oahpposuorggis ja 20 % bártniin dábálašfága oahpposuorggis oahpu 5 jagis.
Av de guttene fra STN-området som startet på videregående skole i 2003, sluttet over 40 % underveis i skolegangen.
Oktiibuot bártniin geat álge joatkkaskuvlii SED-guovllus 2003:s, heite badjel 40 % gaskan.
Blant jentene sluttet ca. 20 % underveis.
Nieiddain heite gaskan skuvlaváccidettiin su. 20 %.
På yrkesfaglig studieretning er det litt over en firedel av guttene og nesten halvparten av jentene som ble ferdige innen fem år.
Fidnofágalaš oahpposuorggis lea badjelaš oktanjealjádasas bártniin ja measta bealli nieiddain geat gerge 5 jagi siskkobealde.
Tallene for allmennfaglig studieretning er henholdsvis 78 prosent for jenter og 70 prosent for gutter som fullfører innen fem år.
Dábálašfága oahpposuorggi logut leat 78 proseanta nieiddaide ja 70 proseanta bártniide geat čađahedje 5 jagis.
5.8.2 Utdanningsnivå
5.8.2 Oahppodássi
Blant kvinner i yrkesaktiv alder (24 til 65 år) som bor i STN-områder med spredt bosetning, er andelen med universitets- og høgskoleutdanning relativt høy.
Nissoniid gaskkas bargoagis (24 gitta 65 jagi) geat ásset SED-guovllus bieđggus ássanguovllus, lea oassi geain lea universitehta- ja allaskuvlaoahppu relatiivalaš allat.
Totalt ligger den to prosentpoeng over landsgjennomsnittet.
Oktiibuot lea dat guokte proseantapoeaŋŋa badjelis riikkagaskameari.
I tettsteder ligger kvinnenes tilsvarende andel noe lavere enn landsgjennomsnittet.
Čoahkkebáikkiin lea nissoniid vástideaddji oassi veaháš vuolábealde riikkagaskameari.
Mennene i STN-området har et klart lavere utdanningsnivå enn befolkningen ellers i landet.
Dievdduin SED-guovllus lea čielgasit oahppodássi vuollelis go muđui riikka álbmogis.
Andelen som har fullført universitets- og høgskole, og som bor i tettsteder, er hele 10 prosentpoeng lavere enn snittet for befolkningen ellers.
Oassi geat leat čađahan universitehta- ja allaskuvlla ja ásset čoahkkebáikkiin lea olles 10 proseantapoeaŋŋa vuollelis go olles álbmoga gaskamearri.
I spredtbygde områder er forskjellen mindre, om lag 2 prosentpoeng.
Bieđggus ássanguovlluin lea erohus unnit, sullii 2 proseantapoeaŋŋa.
6.8.3 Nåværende utdanningsnivå i STN-området for de elevene som startet på grunnkurs i årene 1994 til 1996
6.8.3 Dáláš oahppodássi SED-guovllu ohppiin geat álge vuođđokursii 1994 rájes 1996 rádjái
I STN-området var det 54 % av elevene som startet på videregående opplæring i perioden 1994–1996, som fullførte innen fem år.
SED-guovllus ledje 54 % ohppiin geat álge joatkkaskuvla ohppui áigodagas 1994–1996, geat čađahedje ovdal go vihtta jagi golle.
Av mennene var det 45,5 % som gjennomførte videregående opplæring innen fem år, og av kvinnene 62,5 %.
Dievdduin ledje 45,5 % geat čađahedje joatkkaskuvla oahpu viđa jagi siste, ja nissoniin 62,5 %.
Figuren viser at hvorvidt man gjennomfører videregående skole innen fem år eller ikke, har meget stor innvirkning på utdanningsnivået senere.
Govus čájeha ahte čađahit go joatkkaskuvla oahpu viđa jahkái vai eai, lea hui váikkuheaddji makkár oahppodássi lea maŋŋil.
Over 60 % av dem som ikke fullfører innen fem år, har ingen fagutdanning når de er 30 år.
Badjel 60 % dain geat eai čađat oahpu viđa jagi siskkobealde, ii leat makkárge fágaoahppu go leat 30 jagi.
Nesten 50 % av dem som fullfører videregående skole innen fem år, tar utdanning på universitets- og høgskolenivå, mens bare 10 % av dem som ikke fullfører videregående skole innen fem år, gjør det samme.
Measta 50 % dain geat čađahit joatkkaskuvlla viđa jagis, váldet oahpu universitehta- ja allaskuvladásis, muhto dušše 10 % dain geat eai čađat joatkkaskuvlla viđa jagis, dahket dan seamma.
For dem som har fullført videregående skole innen fem år, har ca. 12 % både av menn og kvinner tatt universitets-/høgskoleutdanning på fem år eller mer.
Dain geat leat čađahan joatkkaskuvlla 5 jagis lea su. 12 % sihke dievdduin ja nissoniin váldán 5 jagi dahje eanet universitehta/allaskuvlaoahpu.
Men når det gjelder kortere universitets/høgkoleutdanning, er det ca. 16 % flere kvinner enn menn som har tatt en slik utdanning.
Muhto oanehit universitehta/allaskuvlaoahpu dáfus de leat su. 16 % eanet nissonat go dievddut váldán dakkár oahpu.
For dem som ikke fullførte videregående utdanning innen fem år, har ca. 8 % poeng flere kvinner enn menn tatt kortere universitets-/høgskoleutdanning.
Dain geat eai čađahan joatkkaskuvlaoahpu 5 jagis lea su. 8 % eanet nissonat go dievddut váldán oanehit universitehta/allaskuvlaoahpu.
500 000 kroner til prosjekt om samisk selvbestemmelse - regjeringen.no
500 000 ruvnnu sámi iešmearrideami prošektii
500 000 kroner til prosjekt om samisk selvbestemmelse
Ráđđehus doarju prošeavtta 500 000 ruvnnuin.
Hva er samisk selvbestemmelse ?
Mii sámi iešmearrideapmi lea ?
Gáldu – Kompetansesenteret for urfolks rettigheter – skal utrede samisk selvbestemmelse og avklare hvordan retten kan gjennomføres.
Gáldu – álgoálbmotvuoigatvuođaid gelbbolašvuođa guovddáš – gálgá čielggadit sámi iešmearrideami ja gávnnahit mo dat vuoigatvuohta lea čađahahtti.
Regjeringen støtter prosjektet med 500 000 kroner.
Ráđđehus doarju prošeavtta 500 000 ruvnnuin.
FNs urfolkserklæring, som Norge var en aktiv pådriver for å få fram, anerkjenner urfolks rett til selvbestemmelse innen en rekke områder.
ONa álgoálbmotjulggaštus, maid Norga árjjalaččat lei mielde oaččuheamen áigái, dohkkeha álgoálbmogiid vuoigatvuođa beassat ieža mearridit arvat surggiin.
Begrepet selvbestemmelse er ikke presist definert, men vil i norsk kontekst også handle om hvorvidt vårt demokratiske system evner å gi den samiske befolkningen tilstrekkelig grad av innflytelse på de politiske prosessene og beslutningene som angår dem.
Iešmearrideami doaba ii mearkkašumi dáfus dárkilit mearriduvvon, muhto norgalaš oktavuođain doahpagis lea dasge sáhka, nagadago min demokráhtalaš vuogádat mieđihit sámi álbmogii doarvái vejolašvuođa váikkuhit politihkalaš proseassaide ja mearrádusaide mat dasa gusket.
– Gáldus arbeid vil gi oss ytterligere forståelse av hva samisk selvbestemmelse faktisk innebærer, og hvordan denne selvbestemmelsen best kan gjennomføres i praktisk politikk, sier arbeids- og inkluderingsminister Dag Terje Andersen.
– Gáldu bargu buorida ain eambbo min ipmárdusa das maid sámi iešmearrideapmi duođaid mearkkaša, ja mo dán iešmearrideami lea buoremus čađahit geavatlaš politihkas, cealká bargo- ja searvadahttinministtar Dag Terje Andersen.
Prosjektet er treårig og vil ta for seg områder som utdanning og forskning, språk og kultur, økonomi, medier, tradisjonelle næringer, land og ressurser, helse- og sosialsektoren og Sametingets politiske myndighet.
Prošeakta lea golmmajahkásaš ja siskkilda dakkár surggiid go oahpahusa ja dutkama, giela ja kultuvrra, ekonomiija, mediaid, árbevirolaš ealáhusaid, eatnamiid ja resurssaid, dearvvasvuođa-ja sosiálasuorggi ja Sámedikki politihkalaš válddi.
Ulike samiske fagmiljøer vil bli engasjert i prosjektet.
Sierranas sámi fágabirrasat šaddet váldojuvvot mielde prošektii.
I løpet av de siste årene har regjeringen og Sametinget vært i dialog om praktiske tiltak for å gjennomføre samisk beslutningsmyndighet og medbestemmelse innenfor dagens regelverk.
Maŋimuš jagiid ráđđehus ja Sámediggi leat ráđđádallan geavatlaš doaibmabijuid birra, maiguin čađahit sámi mearridanválddi ja mieldemearrádusa otnáš láhkarájáid siskkobealde.
Enkelte tiltak for å sikre samisk innflytelse er gjennomført, slik som Finnmarksloven, ny plan- og bygningslov og konsultasjonsprosedyrene mellom statlige myndigheter og Sametinget.
Muhtun doaibmabijut leat čađahuvvon sihkkarastin dihtii sámiide váikkuhanvejolašvuođa, nugo Finnmárkkuláhka, ođđa plána- ja huksenláhka ja stáhtalaš eiseválddiid ja Sámedikki gaskasaš ráđđádallamat.
5 Diskriminering av samer med funksjonsnedsettelse
5 Vealaheapmi sápmelaččain geain leat hedjonan doaibmanávccat
Ketil Lenert Hansen, PhD, førsteamanuensis, UiT Norges arktiske universitetet, campus Tromsø
Ketil Lenert Hansen, PhD, vuosttasamanueansa, UiT Norgga árktalaš universitehta- UiT, campus Tromsa
Det framkommer i flere studier fra de nordiske landene at samer med funksjonsnedsettelse møter språklige, kulturelle og stigmatiserende barrierer når det gjelder deltakelse i samfunnet.
Čoahkkáigeassu Máŋgga davviriikkalaš dutkamušas boahtá ovdan ahte sápmelaččat geain leat hedjonan doaibmanávccat vásihit gielalaš, kultuvrralaš ja stigmatiserejeaddji hehttehusaid servodat oassálastimis.
Dette kapittelet handler primært om viktige funn angående diskriminering av samer med funksjonsnedsettelse, funn som tidligere har blitt publisert i ulike rapporter og artikler på norsk del av Sápmi.
Dán kapihttalis váldit váldoáššálaččat ovdan dehálaš gávdnosiid vealaheami ektui sápmelaččain geain leat hedjonan doaibmanávccat, mat ovdal leat almmuhuvvon raporttain ja artihkkaliin norggabeale Sámis.
Samer opplever ofte hatytringer, diskriminering og mobbing i dagens Norge.
Sápmelaččat vásihit dávjá vaššicealkámušaid, vealaheami ja givssideami dáláš Norggas.
Den siste tiden har vi vært vitne til flere tilfeller av rasistiske uttalelser og at intensiteten i krenkende ytringer mot samer i media, og særlig i nettdebattene, har nådd et alarmerende nivå.
Maŋemuš áiggi leat oaidnán máŋga ášši rasisttalaš ovdanbuktimiiguin ja medias leat leamaš ollu loavkideaddji cealkámušat sápmelaččaid ektui ja erenoamážit neahttadebáhtain, vuorrástuhtti eatnat.
Respondenter som rapporterte om diskriminering, er også mer tilbøyelige til å rapportere om dårligere egenvurdert helse, mer psykisk stress og dårligere trivsel og velvære.
Vástideaddjit geat dieđihit vealaheami dieđihit maiddái dávjjibut heajut ieš-árvvoštallojuvvon dearvvašvuođa, eanet psyhkalaš streassa ja heajut loaktima ja čálggu.
Samer med funksjonsnedsettelse opplever mobbing og diskriminering enten på grunn av sin samiskhet eller sin funksjonsnedsettelse, eller på grunn av begge deler.
Sápmelaččat geain leat hedjonan doaibmanávccat vásihit givssideami ja vealaheami “juogo/dahje” ja “sihke/ja” sin sámevuođa ja hedjonan doaibmanávccaid dihte.
Mange samer med funksjonsnedsettelse har opplevd mobbing i skolen, i møte med det offentlige og når de skulle få medisinsk behandling, men også at det skjedde på nettet og i lokalsamfunnet, på butikken eller ved restaurantbesøk og når de søkte på jobb.
Ollu sápmelaččat geain leat hedjonan doaibmanávccat leat vásihan givssideami skuvllas, almmolašvuođa deaivvademiin ja go leat ožžon medisiinnalaš divššu, muhto maid neahtas ja báikkálaš servodagas, gávppis dahje restauráŋŋa fitnamis ja bargoohcama oktavuođas.
Dette gir økt risiko for (sosial) marginalisering og psykisk dårlig helse.
Dát daguhit stuorit vára (sosiála) marginaliseremii ja heajos psyhkalaš dearvvašvuhtii.
Samer med funksjonsnedsettelse er en særlig utsatt gruppe som det er spesielt viktig å ivareta både fordi alle har rett på likeverdige helse- og omsorgstjenester, og fordi samer har status som urfolk i Norge.
Sápmelaččat geain leat hedjonan doaibmanávccat leat erenoamáš suojeheames joavku geaid lea erenoamáš dehálaš fuolahit dan geatnegasvuođa ektui mii čuovvu ovttadássásaš dearvvašvuođa- ja fuolahusbálvalusa ja eamiálbmot stáhtusa Norggas.
Dagens norske velferdssystem ble til på 1950- og 1960-tallet.
Norgga dáláš čálgovuogádat šattai duohtan 1950- ja 1960-logus.
Da ble de offentlige tjenestene innen helse- og sosialsektorene utbygd, samtidig som mulighetene til utdanning ble styrket.
Dalle dearvvašvuođa- ja sosiálasektora almmolaš bálvalusat ásahuvvo, seammás go vejolašvuohta gazzat oahpu nannejuvvui.
Den nordiske modellen som vi har i Norge, skal sikre alle rett til ytelsene.
Davviriikkalaš vuogádat mii lea Norggas galgá sihkkarastit buohkaide rievtti addosiidda.
Den grunnleggende tanken bak velferdsstaten er at staten har påtatt seg ansvaret for å sikre velferden til alle i samfunnet.
Vuođđojurdda čálgostáhtain lea ahte stáhta lea váldán badjelasas ovddasvástádusa sihkkarastit buohkaide servodagas čálggu.
Blant annet skal de som ikke har mulighet til å forsørge seg selv, sikres livsopphold og gode levekår (Vårdal, 2010).
Earret eará galgá sidjiide geain ii leat alddiineaset vejolašvuohta ealihit iežaset, sihkkarastojuvvot eallinláhki ja buorre birgenláhki (Vårdal, 2010).
Det framkommer i flere studier både fra Norge og Sverige at samer med funksjonsnedsettelse møter språklige, kulturelle og stigmatiserende barrierer når det gjelder deltakelse i samfunnet (Edin-Liljegren &amp; Flyckt, 2017;
Máŋga dutkamuša sihke Norggas ja Ruoŧas čájehit ahte sápmelaččat geain leat hedjonan doaibmanávccat vásihit gielalaš, kultuvrralaš ja stigmatiserejeaddji hehttehusaid servodat oassálastimis (Edin-Liljegren &amp; Flyckt, 2017;
Melbøe, Johnsen, Fredreheim, &amp; Hansen, 2016;
Melbøe, Johnsen, Fredreheim, &amp; Hansen, 2016;
Uttjek, 2016).
Uttjek, 2016).
Disse barrierene forsterker funksjonsproblemene og vanskeliggjør både sosiale relasjoner og familiebånd, utdanning, arbeid, fritid, møte med helsevesenet og andre hjelpeinstanser (diagnostisering, pleie, rehabilitering) og god tilgang til lovfestet brukermedvirkning.
Dat hehttehusat daguhit lassinoađi doaibmaváttisvuođaide ja váddudit sosiála oktavuođaid, bearašoktavuođaid, oahpu, barggu, astoáiggi, deaivvadeami dearvvašvuođadoaimmahusain ja eará veahkkeásahusaiguin (diagnostiseren, dikšun, rehabiliteren) ja váddudit buori mielváikkuhan vejolašvuođa masa lea lágalaš riekti.
Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet (Bufdir) har i perioden 2014–2017 finansiert et nordisk samarbeid, ledet av Nordens Välfärdscenter, for å få mer kunnskap om funksjonsnedsettinger hos personer med samisk bakgrunn.
Mánáid-, nuoraid-, ja bearašdirektoráhta (Bufdir) lea áigodagas 2014-2017 ruhtadan davviriikkalaš ovttasbarggu, maid Nordens Välfärdscenter lea jođihan, ja mii lea háhkan eanet dieđuid olbmuid birra geain leat hedjonan doaibmanávccat ja geain lea sápmelaš duogáš.
Første ledd i dette arbeidet har vært å få laget en kunnskapsoversikt over forskning og relevant litteratur som finnes.
Vuosttaš oassi dán barggus lea leamaš ráhkadit diehtovárdosa dutkamiin ja relevánta girjjálašvuođas.
Dette oppdraget har blitt gjort som et nordisk prosjekt, og Nordens Välfärdscenter (Huuva, 2014b) med forfatter Kaisa Huuva har laget følgende kunnskapsoversikt: «Personer med funktionsnedsättning och samisk bakgrund» (Huuva, 2014a).
Dat bargu lea doaimmahuvvon davviriikkalaš prošeaktan ja Nordens Välfärdscenter (Huuva, 2014b), čálli Kaisa Huuva bokte, lea ráhkadan čuovvovaš diehtovárdosa: ”Olbmot geain leat doaibmahehttejumit ja sámi duogáš” (Huuva, 2014a).
UiT Norges arktiske universitet Campus Harstad startet i 2015 et stort forskningsprosjekt med tittelen «Mangfold og toleranse».
UiT Norgga Árkatalaš Universitehta Campus Harstad álggahii 2015:s stuora dutkanprošeavtta namain: ”Máŋggabealatvuohta ja gierdevašvuohta”.
Dette prosjektet søker å gi mer kunnskap om funksjonsnedsettelse i det samiske samfunn, samers opplevelse av egen livssituasjon, arbeidsliv, skolehverdag, fritid, overganger i livet, sosiale relasjoner og familiebånd, møte med helsevesenet og andre hjelpeinstanser, diskrimineringsstatus og deres demokratiske deltakelse.
Dát prošeakta galgá addit eanet dieđuid doaibmanávccahisvuođa birra sámi servodagain, mo olbmot vásihit iežaset eallindili, bargoeallima, skuvladili, astoáiggi, dehálaš rievdamiid eallimis, sosiála oktavuođaid ja bearašoktavuođaid, deaivvadeami dearvvašvuođadoaimmahusain ja eará veahkkeásahusaiguin, ja mo lea sin vealaheami stáhtus ja sin demokráhtalaš oassálastin.
Første delrapport (med forfatterne Line Melbøe, Bjørn-Eirik Johnsen, Gunn Elin Fredreheim og Ketil Lenert Hansen) i dette prosjektet kom i 2016 med tittelen «Situasjonen til samer med funksjonsnedsettelse» (Melbøe et al.
Prošeavtta vuosttaš oasseraporta (čálliiguin: Line Melbøe, Bjørn-Eirik Johnsen, Gunn Elin Fredreheim ja Ketil Lenert Hansen) ilmmai 2016:s namain: ”Situasjonen til samer med funksjonsnedsettelse” (Melbøe et al.
, 2016).
, 2016).
Nylig ble det også publisert prosjektrapporter fra svensk side av Sápmi: «Levnadsförhållanden bland samer med funktionsnedsättning i Sverige» (Uttjek, 2016), skrevet av Margaretha Uttjek ved Umeå universitet og «Förutsättningar och villkor för samer med funktionsnedsättning i de samiska förvaltningskommunerna i Sverge» (Edin-Liljegren &amp; Flyckt, 2017) skrevet av Anette EdinLiljegren och Kia Flyckt, Glesbygdsmedicinskt centrum, Västerbottens Läns landsting. Høsten 2017 kom også den finske rapporten «Experiences of inclusion and welfare services among Finnish Sámi with disabilities».
Aitto almmuhuvvui maiddái prošeaktaraporta ruoŧabeale Sámis: ”Eallindilit sámiin doaibmahehttehusain Ruoŧas” (Uttjek, 2016), čállán Margaretha Uttjek, Umeå universitehtas ja ” Eavttut sámiide doaibmahehttehusain sámi hálddahusgielddain Ruoŧas” (Edin-Liljegren &amp; Flyckt, 2017) čállán Anette Edin-Liljegren ja Kia Flyckt, Glesbygdsmedicinskt centrum, Västerbottens Läns landsting. 2017 čavčča ilmmai maid suoma raporta: ”Experiences of inclusion and welfare services among Finnish Sámi with disabilities”.
9. november 2017 ble den første rapporten på den kvantitative delen av den norske delen av prosjektet lansert og publisert.
Skábmamánu 9. b. 2017 almmuhuvvui ja publiserejuvvui vuosttaš raporta kvantitatiiva oasis norggabeale prošeavttas.
Denne rapporten kartlegger levekårene til personer med utviklingshemning i samiske områder (Gjertsen, 2017).
Dat raporta kárte eallindiliid sámi guovlluin olbmuin geain leat doaimmashehttejumit (Gjertsen, 2017).
Dette kapittelet vil hovedsakelig ta for seg viktige funn angående diskriminering av samer med funksjonsnedsettelse, funn som tidligere har blitt publisert fra ulike datakilder i rapporter og artikler fra norsk del av Sápmi.
Dát kapihtal čielggada váldoáššálaččat dehálaš gávdnosiid mat gusket vealaheapmái sápmelaččain geain leat hedjonan doaibmanávccat, dieđuid mat ovdal leat almmuhuvvon iešguđet dáhtágálduin, raporttain ja artihkkaliin norggabeale Sámis.
Foto © Ketil Lenert Hansen
Govva © Ketil Lenert Hansen
5.2 Begrepsavklaring: funksjonsnedsetting
5.2 Doabačielggadeapmi: hedjonan doaibmanávccat
FNs konvensjon om rettighetene til personer med nedsatt funksjonsevne definerer diskrimineringsgrunnlaget slik i artikkel 1 andre ledd:
ON konvenšuvdna vuoigatvuođain mat gusket olbmuide geain leat hedjonan doaibmanávccat, definere vealahanvuođu ná artihkal 1:s nuppi lađđásis:
Persons with disabilities include those who have long-term physical, mental, intellectual or sensory impairments which in interaction with various barriers may hinder their full and effective participation in society on an equal basis with others.
«Olbmot geain leat hedjonan doaibmanávccat leat ee. olbmot geain leat guhkesáiggi fysalaš, mentála, intellektuála dahje eará doaibmanávccahisvuohta mii čuohcá dovddaipmárdussii, ja dat ovttas iešguđetlágan hehttehusaiguin heađuštit sin ollislaččat ja beaktilit searvamis servodatdoaimmaide, seamma láhkai go earát.
Begrepet funksjonsnedsetting viser til en redusert fysisk, psykisk eller intellektuell funksjonsevne.
Doaba hedjonan doaibmanávccat (funksjonsnedsetting) čujuha fysalaš, psyhkalaš dahje intellektuála hedjonan doaibmanávccaide.
I Norge blir funksjonsnedsettelse forstått i et relasjonelt perspektiv.
Norggas ipmirduvvojit hedjonan doaibmanávccat relašuvnnalaš perspektiivvas.
Dette innebærer at man ikke bare ser på egenskaper hos individet, men også på forhold i samfunnet og relasjonen mellom individ og samfunn («Slik har jeg det i dag: Rapport om levekår for mennesker med utviklingshemming», 2013).
Dat mielddisbuktá ahte eat geahča dušše iešvuođaid indiviiddas, muhto maiddái áššiide servodagas ja indiviiddaid ja servodaga gaskasaš oktavuođaid ("Slik har jeg det i dag: Rapport om levekår for mennesker med utviklingshemming," 2013).
Begrepet nedsatt funksjonsevne defineres av diskrimineringslovutvalget på følgende måte:
Vealahanláhkalávdegoddi definere doahpaga hedjonan doaibmanávccat čuovvovaččat:
Nedsatt funksjonsevne omfatter fysiske, psykiske og kognitive funksjoner.
”Hedjonan doaibmanávccat siskkilda fysalaš, psyhkalaš ja kognitiiva doaibmamiid.
Fysiske funksjoner er for eksempel bevegelses-, syns- eller hørselsfunksjon.
Fysalaš doaibmamat leat ovdamearka dihte lihkadeami-, oainnu- ja guludoaibmamat.
Med nedsatt psykisk funksjonsevne menes sykdommer og tilstander som regnes som psykiske lidelser.
Hedjonan psyhkalaš doaibmanávccaiguin oaivvilduvvojit buozalmasvuođat ja dilálašvuođat maid rehkenastet psyhkalaš dávdan.
Nedsatt kognitiv funksjonsevne innebærer redusert evne til mentale prosesser som hukommelse, språk, informasjonsbearbeidelse, problemløsing og ervervelse av kunnskap og erfaring. (Diskrimineringslovutvalget, 2009).
Hedjonan kognitiiva doaibmanávccat siskkildit hedjonan návccaid mentála proseassain nugo muittus, gielas, diehtogieđahallama ektui, váttisvuohtačoavdima, ja máhtu ja vásáhus háhkama ektui ((Vealahanláhkalávdegoddi, 2009).
Funksjonsnedsettelsen kan skyldes sykdom, skade, belastning eller være medfødt.
Hedjonan doaibmanávccat sáhttet vuolgán buozanvuođas, lápmašuvvamis dahje leat riegádeamis.
Kroniske sykdommer, syndromer eller lidelser som hjertefeil, diabetes, astma, Aspergers syndrom eller ADHD omfattes derfor også av definisjonen.
Bistevaš dávddat, syndromat dahje sivat nugo váibmosivva, diabetes, ástmá, asperger syndroma dahje ADHD gullet danne maiddái definišuvdnii.
Psykisk og fysisk rusavhengighet regnes som en sykdom som kan gi nedsatt funksjonsevne (Barne- og likestillingsdepartementet, 2013).
Psyhkalaš ja fysalaš gárrenávnnassorjjasvuohta adno buozalmasvuohtan mii sáhttá daguhit hedjonan doaibmanávccaid (Mánáid- ja dásseárvodepartemeanta 2013).
Utviklingshemning er en fellesbetegnelse for ulike tilstander og diagnoser som medfører kognitiv funksjonsnedsettelse i ulik grad.
Doaimmashehttejupmi lea oktasaš namahus iešguđetlágan dearvvašvuođadiliide ja diagnosaide mat mielddisbuktet kognitiiva hedjonan doaibmanávccaid iešguđet meari dáfus.
Antall personer med utviklingshemning i Norge anslås til å være omtrent 1–3 % av befolkningen («Frihet og likeverd: om mennesker med utviklingshemming», 2013).
Lohku galle olbmo Norggas leat geain lea doaimmashehttejupmi lea merrojuvvon sullii 1-3% álbmogis ("Frihet og likeverd: om mennesker med utviklingshemming," 2013).
5.3 Forekomst av funksjonsnedsetting blant den samiske befolkningen
5.3 Hedjonan doaibmanávccaid gávdnoštupmi sámi álbmogis
Det er ikke enkelt å definere hvem som er samer i Norge.
Ii leat álki defineret geat leat sápmelaččat Norggas.
Ingen vet akkurat hvor mange samer som bor i dagens Norge (Pettersen &amp; Magritt, 2015).
Ii oktage dieđe juste man galle sápmelačča orrot dáláš Norggas (Pettersen &amp; Magritt, 2015).
Grunnen til dette er at Norge ikke innhenter offentlig statistikk over hvem som definerer seg som samisk.
Dan sivas go Norga ii čohkke almmolaš statistihka das geat definerejit iežaset sápmelažžan.
Dette har ikke blitt gjort siden folketellingen i 1970, da Statistisk sentralbyrå (SSB) stilte fire spørsmål om samisk språk og identitet til bosatte i utvalgte kommuner og kretser utenom de store byene i Norge nord for Saltfjellet (Aubert, 1978).
Dat ii leat dahkkon 1970 álbmotlohkama rájes, mas Statistihkalaš guovddášdoaimmahat (SGD) jearai njeallje gažaldaga sámegiela ja identitehta birra ássiin muhtun suohkaniin, guovlluin olggobealde stuora gávpogiid davábeale Sáltoduoddara (Aubert, 1978).
Et nedre anslag, med utgangspunkt i folketellingen fra 1970, antyder at det bor ca. 40 000 samer i Norge, muligens er et fornuftig estimat opp mot 50 000–60 000 (Pettersen &amp; Brustad, 2015), og kanskje er tallet 75 000 (Huuva, 2014a), når man tar hensyn til befolkningsveksten de siste fire tiår.
Vuollegis meroštallan 1970 álbmotlohkama vuođul, čujuha ahte Norggas orrot sullii 40 000 sápmelačča, vejolaččat lea jierpmálaš meroštallan 50 000 – 60 000 (Pettersen &amp; Brustad, 2015), ja soaitá lohku leat 75 000 (Huuva, 2014a), go váldá vuhtii maŋemus njealljelogi jagi álbmotlassáneami.
Av disse bruker omtrent 25 000 personer det samiske språket til daglig (Solbakk &amp; Biti, 2004).
Dain geavahit sullii 25 000 olbmo sámegiela beaivválaš eallimis (Solbakk &amp; Biti, 2004).
Det finnes ingen tall på hvor mange personer med funksjonsnedsettelse som har samisk bakgrunn (Huuva, 2014b).
Eai leat logut dasa galle olbmo leat geain leat hedjonan doaibmanávccat ja sápmelaš duogáš (Huuva, 2014b).
Tar vi utgangspunkt i selvrapportert funksjonsnedsettelse basert på den nasjonale arbeidslivsundersøkelsen foretatt av Statistisk sentralbyrå i 2013, oppgir studien at nær 17 % (dette tallet har variert mellom 15 % og 18 % i perioden 2002–2013) av respondentene blant befolkningen i alderen 15–66 år rapporterer å ha en eller annen form for funksjonsnedsettelse, definert som fysiske eller psykiske helseproblem av mer varig karakter.
Jus váldit vuođu iešdieđihuvvon doaibmanávccahisvuođain nugo našunála bargoeallinguorahallan čájehii maid Statistihkalaš guovddášdoaimmahat doaimmahii 2013:s, de boahtá ovdan ahte lahka 17 % (dat lohku lea rievddadan 15% ja 18% gaskkas áigodaga 20022013) vástideddjiin álbmogis agis 15-66 jagi dieđihit muhtun lágan hedjonan doaibmanávccaid, definerejuvvon fysalaš dahje psyhkalaš bistevaš dearvvašvuođaváddun.
Av disse var 43 prosent i arbeid, mens det i befolkningen totalt var 74 prosent som var i arbeid (Bø &amp; Håland, 2013).
Dain ledje 43 % barggus, álbmogis muđui lei barggus 74 proseanta (Bø &amp; Håland, 2013).
Bruker vi disse tallene på den samiske befolkningen, og antar at den samiske befolkningen i Norge er opp mot 75 000 personer, skulle dette tilsi at 12 750 personer med samisk bakgrunn har en eller annen form for funksjonsnedsettelse (Huuva, 2014a).
Jus daid loguid geavahit sámi álbmogis, ja lohkat ahte Norgga sámi álbmot lea lagabui 75 000 olbmo, de galggaše leat 12 750 olbmo geain lea sápmelaš duogáš geain leat muhtun lágan hedjonan doaibmanávccat (Huuva, 2014a).
5.4 Situasjonen til samer med funksjonsnedsettelse
5.4 Dilálašvuohta sápmelaččain geain leat hedjonan doaibmanávccat
Et av hovedfunnene i rapporten «Situasjonen til samer med funksjonsnedsettelse» (Melbøe et al., 2016) er at vi ikke snakker om én situasjon, men et mangfold av situasjoner som er knyttet til oppvekstsvilkår, tilknytning til egen samisk bakgrunn, språk, samisk bostedsområde, alder, kjønn, type funksjonsnedsettelse og så videre (Melbøe et al., 2016).
Muhtun váldogávnnus raporttas ”Situasjonen til samer med funksjonsnedsettelse” (Melbøe et al., 2016) lea ahte dás ii leat sáhka ovtta dilálašvuođas, muhto máŋggalágan dilálašvuođain, mat leat čadnon bajásšaddaneavttuide, iežaset sámi duogáža čatnašupmái, gillii, sámi orrunguvlui, ahkái, sohkabeallái, makkár doaibmanávccahisvuohta lea ja nu ain (Melbøe et al., 2016).
Dette belyser kompleksitet og mangfold i det samiske samfunnet og i relasjoner til storsamfunnet.
Dat čuvgeha kompleksitehta ja máŋggabealatvuođa sámi servodagas ja dan oktavuođain stuoraservodahkii.
Rapporten viser at mange samer med funksjonsnedsettelse bærer med seg kulturelle erfaringer og livsanskuelser som danner bakgrunn for deres forståelse og tilnærming til egen tilværelse og sykdom (Melbøe et al., 2016).
Raporta čájeha ahte ollu sápmelaččat geain leat hedjonan doaibmanávccat guddet mielddis kultuvrralaš vásáhusaid ja eallináicamiid mat dahket duogáža dasa mo sii ipmirdit ja lahkonit iežaset leahkimii ja dávdii (Melbøe et al., 2016).
Disse er knyttet til språk og språkforståelse, tankesett, slekt og familiestruktur, tabuer, historie om fornorskning og revitalisering, kommunikasjonsformer, kulturelle koder, sykdomsforståelse, religion (læstadianisme) og åndelighet og naturforståelse (Melbøe et al., 2016).
Dat čatnasit gillii, ja giellaipmárdussii, jurddavuohkái, sohkii ja bearašstruktuvrii, tabuide, dáruiduhttima ja revitaliserema historjái, gulahallanvugiide, kultuvrralaš kodaide, dávdaipmárdussii, oskkoldahkii (leastadianisma) ja vuoiŋŋalašvuhtii ja luondduipmárdussii (Melbøe et al., 2016).
Betydningen av dette er drøftet av Jens-Ivar Nergård i boka Den levende erfaring.
Dan mearkkašumi lea ságaškuššan Jens-Ivar Nergård girjjis «Den levende erfaring».
5.5 Likeverdige helse- og omsorgstjenester for samer med funksjonsnedsettelse
5.5 Ovttadássásaš dearvvašvuođa- ja fuolahusbálvalusat sápmelaččaide geain leat hedjonan doaibmanávccat
Likeverdige helse- og omsorgstjenester er et politisk mål i Norge, og er en del av norsk lovgivning.
Ovttadássásaš dearvvašvuođa- ja fuolahusbálvalusat lea politihkalaš mihttu Norggas, ja lea oassi norgga lágas.
Norge har et særskilt ansvar for å gi likeverdige helse- og omsorgstjenester til samer som har status som urfolk (Sosial- og helsedepartementet, 1995).
Norggas lea sierra ovddasvástádus addit ovttadássásaš dearvvašvuođa- ja fuolahusbálvalusaid sápmelaččaide sin eamiálbmot stáhtusa olis (Sosiála- ja dearvvašvuođadepartemeanta, 1995).
I Nasjonal helse- og omsorgsplan 2011–2015 beskrives likeverdige helsetjenester slik: Helse- og omsorgstjenester skal være likeverdige for hele befolkningen og tilpasset ulike behov, forventninger og forståelse av hva som er gode løsninger på et helseproblem.
Našunála dearvvašvuođa- ja fuolahusplánas 2011-2015 čilgejuvvo ovttadássásaš dearvvašvuođabálvalus ná: ”Dearvvašvuođa- ja fuolahusbálvalusat galget leat ovttadássásaččat olles álbmogii ja heivehuvvon iešguđetlágan dárbbuide, vuordámušaide ja ipmárdusaide dasa mat leat buorit čovdosat dearvvašvuođaváttisvuođaide.
God kommunikasjon, åpenhet og respekt for forskjellighet […
Buorre gulahallan, rabasvuohta ja doahttalus iešguđetláganvuođaide […
] er avgjørende for kvaliteten på møtet mellom brukere og helse- og sosialpersonell.
] lea mearrideaddji kvalitehtii geavaheaddji ja dearvvašvuođa- ja sosiálabargiid gaskasaš deaivvadeamis.
God tolketjeneste med kvalifisert tolk og lydhørhet i møte med pasienten er en forutsetning for likeverdighet.
Buorre dulkonbálvalus gelbbolaš dulkkaiguin ja buorre guldaleapmi pasieanttaid deaivvadeamis lea eaktun ovttadássásašvuhtii.
Språklig tilrettelegging er nødvendig for å sikre informasjonsflyt, slik at partene har felles forståelse for planlegging, tilrettelegging og oppfølging» (Helse- og omsorgsdepartementet, 2011).
Gielalaš láhčin lea dárbbašlaš sihkkarastin dihte diehtojođu, nu ahte beliin lea oktasaš ipmárdus plánemis, heiveheamis ja čuovvoleamis” (Dearvvašvuođa- ja fuolahusdepartemeanta 2011).
Plikten til å yte likeverdige helse- og omsorgstjenester til samer med funksjonsnedsettelse følger til dels direkte av helselovgivningen, men også av den generelle plikten til likeverdig offentlig tjenesteyting etter diskrimineringslovverket.
Geatnegasvuohta addit ovttadássásaš dearvvašvuođa- ja fuolahusbálvalusaid sápmelaččaide geain leat hedjonan doaibmanávccat lea belohahkii čuovus njuolga dearvvašvuođalágain, muhto maiddái oppalaš geatnegasvuođas vealahanláhkaortnega dáfus.
Både helselovgivningen og diskrimineringslovgivningen er styrket på bakgrunn av internasjonale forpliktelser Norge har påtatt seg gjennom ulike menneskerettighetskonvensjoner (LDO, 2011).
Sihke dearvvašvuođalágat ja vealahanláhkaortnegat leat nannejuvvon Norgga riikkaidgaskasaš geatnegasvuođaid bokte maid leat váldán badjelasas iešguđetlágan olmmošvuoigatvuođakonvenšuvnnaiguin (LDO, 2011).
Likeverdige helse- og omsorgstjenester forutsetter likhet i tilgang, kvalitet og resultat.
Ovttadássásaš dearvvašvuođa- ja fuolahusbálvalusat eaktudit ahte sáhttá oažžut ovttalágan vejolašvuođa, kvalitehta ja bohtosa.
Dette oppfylles ved at helse- og omsorgstjenestene legger til rette for at den enkelte pasient (inkludert samer med funksjonsnedsettelse) får oppfylt kravene om likeverdig tilgang til omsorg og behandling.
Dat ollašuvvo go dearvvašvuođa- ja fuolahusbálvalusat láhčet dili ovttaskas pasientii (maiddái sápmelaččaide geain leat hedjonan doaibmanávccat) nu ahte oažžu ollašuvvot gáibádusa mii lea ovttadássásaš vejolašvuohta fuolahussii ja dikšumii.
Tjenestene skal gi like god kvalitet til alle brukere, og målet er resultatlikhet.
Bálvalusat galget addit seamma buori kvalitehta buot geavaheddjiide, ja mihttu lea ovttaláganvuohta bohtosiin.
Et reelt likeverdig behandlingstilbud innebærer at pasienten eller brukeren av tjenesten med ulike behov og forutsetninger iblant behandles ulikt, tilpasset den enkelte livssituasjon, funksjonsevne, kulturelle og språklig bakgrunn.
Duohta ovttadássásaš dikšofálaldat mearkkaša ahte pasieanttat dahje bálvalusa geavaheaddjit iešguđetlágan dárbbuiguin ja eavttuiguin muhtumin ožžot sierralágan meannudeami, heivehuvvon guhtege eallindillái, doaibmanávccaide, kultuvrralaš ja gielalaš duogážii.
Likebehandling av mennesker med ulike forutsetninger gir sjelden likt resultat.
Ovttalágan meannudeapmi olbmuiguin geain leat iešguđetlágan eavttut dávjá eai atte ovttalágan bohtosiid.
Tjenestene må derfor tilrettelegges for den enkeltes funksjonsnivå (C.R. Olsen, 2011).
Bálvalusat fertejit danne heivehuvvot ovttaskas olbmo doaibmadássái (C. R. Olsen, 2011).
Illustrasjon © Ketil Lenert Hansen 5.6 Strukturell diskriminering, helse- og omsorgstjenester og funksjonsnedsettelse
Čájáhusgovva © Ketil Lenert Hansen 5.6 Struktuvrralaš vealaheapmi, dearvvašvuođa- ja fuolahusbálvalusat ja doaibmanávccahisvuohta
Begrepet strukturell (eller institusjonell) diskriminering er av en noe annen art enn de begrepene som angir konkrete diskriminerende handlinger.
Doaba struktuvrralaš (dahje institušuvnnalaš) vealaheapmi lea veahá earálágan go dat doahpagat mat čilgejit konkrehta vealaheaddji daguid.
Det dreier seg om mer overordnede strukturer som kan være bygd opp og utformet slik at visse diskriminerende effekter ligger innebygd i systemet (indirekte diskriminering).
Dat guoskkaha bajitdási struktuvrraide mat leat huksejuvvon ja hábmejuvvon nu ahte das leat vuogádaga siste dihto vealaheaddji čuozahusat (eahpenjuolga vealaheapmi).
Det kan dreie seg om strukturer på ganske forskjellige nivå, helt fra den mer overordnede samfunnsmessige struktur og til strukturen i små organisasjoner (Holgersen &amp; Lovutvalget for lov mot etnisk, 2002).
Dat sáhttet leat struktuvrrat máŋgga dásis, bajit dási servodatlaš struktuvrraid rájes gitta struktuvrraide smávva organisašuvnnain (Holgersen &amp; Lovutvalget for lov mot etnisk, 2002).
Det er dokumentert at samer, og spesielt samer med funksjonsnedsettelser, møter språklige og kulturelle barrierer som forsterker problemene og vanskeliggjør både utdanning, diagnostisering, pleie, rehabilitering og brukerinformasjon.
“Lea dokumenterejuvvon ahte sápmelaččat, ja erenoamážit sápmelaččat geain leat hedjonan doaibmanávccat, deaividit gielalaš ja kultuvrralaš hehttehusaid mat daguhit lassinoađi váttisvuođaide ja dahket váttisin sihke oahpu, diagnostiserema, divššu, rehabiliterema ja geavaheaddjidiehtojođu.
Dette samsvarer ikke med den rett samene som urfolk har til reell likestilling med andre norske statsborgere, eller retten til tiltak for å motvirke negativ diskriminering (Sosial- og helsedepartementet, 2001).
Dat ii vástit dan vuoigatvuhtii mii sápmelaččain lea álgoálbmogin duohta dásseárvui eará norgalaš stádaboargáriid ektui, iige riektái oažžut doaibmabijuid mat vuosttildit negatiiva vealaheami”. (Sosiála- ja dearvvašvuođadepartemeanta 2001).
Diskriminering betyr at man behandler noen dårligere enn andre på bakgrunn av for eksempel kjønn, etnisitet, funksjonsnedsettelse, religion eller seksuell legning.
Vealaheapmi mearkkaša ahte muhtumiiguin láhttejuvvo heajubut go earáiguin ovdamearka dihte sin sohkabeale, čearddalašvuođa, hedjonan doaibmanávccaid, oskkoldaga dahje sin seksuála soju dihte.
I vid forstand defineres diskriminering som handlinger basert på faktiske eller antatte personlige egenskaper som får negative konsekvenser for enkeltpersoner.
Govdadit daddjon definerejuvvo vealaheapmi dahkun masa vuođđun leat duohta dahje navdojuvvon persovnnalaš iešvuođat mat ožžot negatiiva váikkuhusaid eaŋkilolbmui.
Diskriminering kan ha form av handlinger og ytringer som oppleves som krenkende, sårende eller trakasserende.
Vealaheapmi sáhttá leat dakkár dahku ja dadjamuš mat vásihuvvojit loavkideapmin, soardimin dahje hiddjádussan.
Også likebehandling som får ulike virkninger for ulike grupper fordi vi er forskjellige, er en form for strukturell diskriminering («Slik har jeg det i dag: Rapport om levekår for mennesker med utviklingshemming», 2013).
Maiddái ovttalágan meannudeapmi mii addá iešguđetlágan vuorrováikkuhusa iešguđetlágan joavkkuide danne go leat iešguđetláganat, lea struktuvrralaš vealaheapmi ("Slik har jeg det i dag: Rapport om levekår for mennesker med utviklingshemming," 2013).
Diskriminerings- og tilgjengelighetsloven har til formål å fremme likestilling og hindre diskriminering, ikke minst i helsevesenet.
Vealahan- ja beasatlašvuođalága mihttu lea ovddidit ovttadássásašvuođa ja easttadit vealaheami, nugo aitto fal dearvvašvuođadoaimmahagas.
Dersom pasienter med samisk bakgrunn opplever barrierer i møtet med helsevesenet, kan det komme av diskriminering eller usaklig forskjellsbehandling på grunn av deres kulturelle eller språklige bakgrunn.
Jus pasieanttat geain lea sápmelaš duogáš vásihit hehttehusaid dearvvašvuođadoaimmahusa deaivvademiin de sáhttá dat leat vealaheami dihte dahje eahpeáššálaš sierralágan meannudeapmi sin kultuvrralaš dahje gielalaš duogáža dihte.
Direkte diskriminering forekommer når personer med samisk bakgrunn blir behandlet dårligere enn andre i samme situasjon.
Njuolggo vealaheapmi sáhttá dáhpáhuvvat go olbmuiguin geain lea sápmelaš duogáš meannuduvvo heajubut go earáiguin seamma dilis.
Indirekte diskriminering er en annen form for diskriminering der en tilsynelatende nøytral praksis fører til at personer med samisk bakgrunn stilles dårligere enn andre (diskriminerings- og tilgjengelighetsloven) (Barne- og likestillingsdepartementet, 2008).
Eahpenjuolggo vealaheapmi lea earálágan vealaheapmi mas praksisa orru neutrála vuohki, muhto mii daguha ahte olbmot geain lea sápmelaš duogáš biddjojit heajut sajádahkii go earát (Vealahan- ja beasatlašvuođaláhka) (Mánáid- ja dásseárvodepartemeanta, 2008).
Mangelfull tilrettelegging av helse- og sosialtjenester kan være et eksempel på indirekte diskriminering.
Váilevaš dearvvašvuođa- ja fuolahusbálvalusaid láhčin, sáhttá leat ovdamearkan eahpenjuolga vealaheapmái.
Et eksempel på dette er når en samisktalende funksjonshemmet pasient ikke får tilbud om tolk for å kommunisere med helsepersonell.
Muhtun ovdamearka dasa sáhttá leat jus sámegielat doaimmashehttejuvvon pasieantta ii oaččo dulkafálaldaga gulahallan dihte dearvvašvuođabargiiguin.
Å behandle alle likt, når pasientene har ulike behov og forutsetninger, vil derfor kunne ha som konsekvens at noen ikke får en likeverdig behandling.
Go meannuda buohkaiguin seamma ládje, go pasieanttain leat iešguđetlágan dárbbut ja eavttut, de váikkuha dat nu ahte muhtun ii oaččo ovttadássásaš divššu.
Å gi særbehandling til noen forstås dermed som et nødvendig tiltak for å kunne gi likebehandling og oppnå resultatlikhet.
Sierrafálaldat muhtumiidda ipmirduvvo danne dárbbašlaš doaibman vai sáhttá addit ovttadássásaš meannudeami ja olahit ovttalágan bohtosa.
Forskning viser at samer i møte med helsetjenester møter utfordringer som oppstår når helsetjenestene mangler språk- og kulturkunnskap.
Dutkan čájeha ahte sápmelaččat vásihit hástalusaid dearvvašvuođabálvalusa oktavuođain, dakkáriid mat čuožžilit go dearvvašvuođabálvalusas váilu giella- ja kulturgelbbolašvuohta.
De samisktalende pasientene er mindre fornøyd med den kommunale legetjenesten totalt sett enn de norsktalende.
Sámegielat pasieanttat leat oppalaččat eanet duhtameahttumat suohkanlaš doavtterbálvalusain go dárogielagat.
Det er dokumentert at samiske pasienter med psykiske lidelser opplever dårligere behandlingsallianse med norske behandlere enn norske pasienter gjør, uten at dette fanges opp av behandlerne.
Lea dokumenterejuvvon ahte sápmelaš pasieanttat geain leat psyhkalaš váttut vásihit heajut dikšobealálašvuođa norgalaš dikšuiguin go maid dáčča pasieanttat dahket, almma ahte dan fáhtejit dikšut..
Resultatene viser at sjansen for et positivt behandlingsresultat er større om pasient og terapeut har samme etniske bakgrunn.
Bohtosat čájehit ahte lea stuorit vejolašvuohta positiiva dikšobohtosii jus pasieanttas ja dikšus lea seamma etnalaš duogáš.
Samiske pasienter (innenfor psykisk helsevern) benytter seg oftere (enn norske pasienter) av alternative behandlere, som tradisjonelle hjelpere, og samiske pasienter savner den åndelige og religiøse dimensjonen innenfor psykisk helsevern.
Sápmelaš pasieanttat (psyhkalaš dearvvašvuođadoaimmahagas) ávkkástallet dávjjibut (go dáčča pasieanttat) molssaevttolaš dikšuid, nugo árbevirolaš veahkeheddjiid, ja sámi pasieanttat váillahit vuoiŋŋalaš ja oskkolaš dimenšuvnna psyhkalaš dearvvašvuođadoaimmahagas.
I rapportene som er skrevet om samer med funksjonsnedsettelse i Norge og Sverige, kan det se ut som om velferdssystemet i første rekke er tilpasset majoritetsbefolkningene og ikke passer for den samiske befolkningen (Melbøe et al., 2016;
Raporttat mat leat čállon Norggas ja Ruoŧas sápmelaččaid birra geain leat hedjonan doaibmanávccat orrot čájeheame ahte čálgovuogádat vuosttažettiin lea heivehuvvon majoritehtaálbmogii ja ii leat heivehuvvon sámi álbmogii (Melbøe et al., 2016;
Når for eksempel helse- og omsorgstjenester kun tilbys på norsk språk, og i en kulturell kontekst som tilhører majoritetssfæren, da er det en risiko for at misforståelser i kommunikasjonen mellom den samiske brukeren og hjelpeapparatet fører til at den samiske brukeren ikke når fram med sine behov (Nergård, 2006).
Go ovdamearka dihte dearvvašvuođa- ja fuolahusbálvalusat leat dušše dárogillii, ja kultuvrralaš konteavsttas mii gullá majoritehtii, de lea várra ahte sáhttá dáhpáhuvvot boasttu gulahallan sámi geavaheaddji ja veahkkedoaimmahaga gaskkas mii fas sáhttá daguhit ahte sámi geavaheaddji ii olat ollislaččat iežas dárbbuiguin (Nergård, 2006).
I rapporten «Situasjonen til samer med funksjonsnedsettelse» har man intervjuet personer som har samisk bakgrunn, og som har en eller annen diagnose i forbindelse med sin funksjonsnedsettelse. Der kommer det fram at i møte med det norske velferdsapparatet blir samisk etnisitet ofte overskygget av fokuset på funksjonsnedsettelsen (Melbøe et al., 2016).
Raporttas ”Situasjonen til samer med funksjonsnedsettelse” gos leat jearahallan olbmuid geain lea sápmelaš duogáš ja geain lea muhtunlágan diagnosa iežaset hedjonan doaibmanávccaid olis, boahtá ovdan ahte norgga čálgodoaimmahaga deaivvademiin jávká sápmelaš etnisitehta fokusa duohkai maid bidjet doaibmanávccahisvuhtii (Melbøe et al., 2016).
Velferdsapparatet tilbyr i stor utstrekning standardiserte tjenester tilpasset majoritetssamfunnet og -kulturen.
Čálgodoaimmahat fállá viidát standardiserejuvvon bálvalusaid mat leat heivehuvvon majoritehtaservodahkii ja –kultuvrii.
Likeverdige helsetjenester for den samiske befolkningen har med brukerens opplevelse av tjenestene å gjøre.
Ovttadássásaš dearvvašvuođabálvalusat sámi álbmogii, lea dat mo geavaheaddjit vásihit bálvalusaid.
Da snakker man om tolketjenester mellom samisk og norsk språk, fornøydhet med tjenesten, helsepersonells samiske kulturkompetanse og språkbeherskelse (K.L. Hansen, 2012).
Nugo dulkonbálvalusaid sámegiela-dárogiela gaskkas, duhtavašvuohta bálvalusain, dearvvašvuođabargiid sámi kulturgelbbolašvuohta ja gielalašvuohta (K. L. Hansen, 2012).
Samer med funksjonsnedsettelse møter ofte et helse- og omsorgstilbud som ikke er tilpasset deres kultur, identitet og verdier.
Sápmelaččat geain leat hedjonan doaibmanávccat vásihit dávjá dearvvašvuođa- ja fuolahusbálvalus fálaldagaid mat eai leat heivehuvvon sin kultuvrii, identitehtii ja árvvuide.
Personer med samisk bakgrunn og funksjonsnedsettelse har mange av de samme utfordringene som majoritetsbefolkningen, i tillegg har de utfordringer knyttet til sin samiske kultur, språk, identitet og levesett (Melbøe et al., 2016).
Olbmuin geain lea sápmelaš duogáš ja leat hedjonan doaibmanávccat leat máŋga seamma hástalusa go majoritehtaálbmogis, dasa lassin leat sis hástalusat mat čatnasit sin sámi kultuvrii, gillii, identitehtii ja eallinvuohkái (Melbøe et al., 2016).
Flere samer med funksjonsnedsettelse sier at de møter et helse- og omsorgstilbud med manglede kulturell forståelse for den samiske kulturen og identiteten.
Ollu sápmelaččat geain leat hedjonan doaibmanávccat dadjet ahte sii deaivvadit dearvvašvuođa- ja fuolahusbálvalusfálaldagain mas lea váilevaš kultuvrralaš ipmárdus sámi kultuvrii ja identitehtii.
Imidlertid finnes det unntak. SANKS (Samisk nasjonalt kompetansesenter – psykisk helsevern og rus) blir omtalt som en institusjon som har samisk kulturforståelse innenfor psykiatriske hjelpetilbud (Melbøe et al.
Dattetge leat spiehkastagat, SANKS (Sámi našuvnnalaš gealbobálvalus – psykalaš dearvvašvuođasuddjen ja gárrendilledikšu) namuhuvvo ásahussan mas lea sámi kulturipmárdus psykiátralaš veahkkefálaldaga siskkobeale (Melbøe et al.
, 2016).
,2016).
SANKS er både en nasjonal kompetansetjeneste og et distriktspsykiatrisk senter (DPS).
SANKS lea sihke našunála gelbbolašvuođabálvalus ja guovllupsyhkalaš guovddáš (GPG).
Den nasjonale kompetansetjenesten skal bidra til at den samiske befolkningen i hele Norge får et likeverdig tilbud.
Našunála gelbbolašvuođabálvalus galgá veahkkin fuolahit ahte sámi álbmot olles Norggas oažžu ovttadássásaš fálaldaga.
Helsepersonell fra hele landet kan også ta kontakt med SANKS og få råd og
Dearvvašvuođabargit olles riikkas sáhttet maiddái váldit oktavuođa SANKS:n ja oažžut rávvagiid ja bagadusaid.
Det utadrettede arbeidet er, i tillegg til det kliniske, noe av det viktigste de gjør ved SANKS. Det handler om å informere ikke-samiske helsekolleger på ulike nivå om samisk kulturforståelse.
Sin bargu olggosguvlui lea lassin klinihkalaš bargui, okta deháleamos bargguin SANKS:s Namalassii diehtojuohkin sámi kulturipmárdusas ii-sápmelaš dearvvašvuođabargoustibiidda iešguđet dásis.
5.7 Undersøkelser om mobbing, diskriminering, krenkelser og vold mot samer med funksjonsnedsettelse
5.7 Guorahallamat givssideamis, vealaheamis, loavkideamis ja veahkaválddis sápmelaččain geain leat hedjonan doaibmanávccat
Samer opplever ofte hatytringer, diskriminering og mobbing i dagens Norge (K.L. Hansen, 2016).
Sápmelaččat vásihit dávjá vaššicealkámušaid, vealaheami ja givssideami dáláš Norggas (Ketil Lenert Hansen, 2016).
Den siste tiden har vi vært vitne til flere tilfeller av rasistiske uttalelser og at intensiteten i krenkende ytringer mot samer i media, og særlig i nettdebattene, har nådd et alarmerende nivå (K.L. Hansen, 2017).
Maŋemus áiggi leat mii vásihan máŋga rasisttalaš ovdanbuktima ja ahte mearri man ollu loavkideaddji dadjamušat sápmelaččaid ektui medias leat leamaš, ja erenoamážit neahttadebáhtain, lea vuorrástuhtti ollu (K. L. Hansen, 2017).