pere/sami_parallel huggingface dataset:
«Endringene i pleie- og omsorgssektoren de siste årene har vært så gjennomgripende at kommunene har hatt nok med å håndtere de nye yngre gruppene av tjenestemottakere og de dårligste eldre.
«Dikšo- ja fuolahussuorggi maŋimuš jagiid rievdadusat leat leamaš nu vuđolaččat, ahte gielddain návccat leat geavahuvvon nuorra bálvalusvuostáiváldiid joavkkuid ja heajumus boarrásiid fuolaheapmái.
Det har av den grunn ikke vært tilstrekkelig med ressurser til å også prioritere praktiske, sosiale og forebyggende tjenester sterkt nok blant de yngre eldre.
Dan geažil eai leat leamaš doarvái návccat vuoruhit geavatlaš, sosiála ja ovddalgihtii eastadeaddji bálvalusaid doarvái nannosit nuorat vuorrasiid gaskkas.
» (Helsedirektoratet 2010)
» (Dearvvašvuođadirektoráhtta 2010)
Til tross for sterk vekst i personellårsverk og høyere fagkompetanse både i sykehjem og hjemmetjenester, er det mye som tyder på tjenestene har tatt en retning som har gått på bekostning av tidlig innsats, forebygging og rehabilitering.
Vaikko jahkebargguid lohku lea lassánan sakka ja fágagelbbolašvuohta lea badjánan sihke buhcciidsiiddain ja ruovttubálvalusain, de lea ollu mii čujuha dan guvlui, ahte bálvalus lea rievdan nu ahte dat ii nagot fállat bálvalusaid árra muttus, bargat ovddalgihtii eastademiin iige veajuiduhttimiin.
Regjeringen ønsker å bidra til en bedre balanse mellom behandling og forebygging og mellom pleie og habilitering/rehabilitering.
Ráđđehus háliida ovddidit buoret balánssa dálkkodeami ja ovddalgihtii easttadeami gaskii ja divššu ja návccaiduhttima/veajuiduhttima gaskii.
Framtidas omsorgstjeneste må legge større vekt på aktiv omsorg og opptrening gjennom fysisk, sosial og kulturell aktivitet for å møte nye yngre brukergrupper med behov for personlig assistanse og nye generasjoner eldre.
Boahtteáiggi fuolahanbálvalusas galget deattastit aktiiva fuolaheami ja hárjehahttima, maid ollašuhttet fysihkalaš, sosiála ja kultuvrralaš aktivitehtaid oktavuođas, ja dan láhkai dustet nuorat geavaheaddjejoavkkuid, geat dárbbašit persovnnalaš veahki, ja ođđa boarrásiid buolvvaid.
Det vil kreve større faglig bredde med annen kompetansesammensetning og andre faglige tilnærminger og arbeidsmetoder enn i dag.
Dat gáibida stuorát fágalaš viidodaga ja eará láhkai čohkkejuvvon gelbbolašvuođa, ja eará fágalaš lahkonanvugiid ja bargovugiid, go dán áigge.
3.4 Omsorgsplan 2015
3.4 2015 fuolahanplána
Bak utviklingen av omsorgstjenestene ligger flere langsiktige og handlingsrettede strategier og tiltak.
Fuolahanbálvalusaid leat ovddidan máŋgga guhkes áiggi doaibmastrategiija ja doaimmaid vuođul.
Omsorgsplan 2015 er regjeringens plan for å styrke både kapasiteten, kompetansen og kvaliteten i de kommunale omsorgstjenestene.
2015 fuolahanplána lea ráđđehusa plána, man ulbmil lea nannet sihke gielddaid fuolahanbálvalusaid kapasitehta, gelbbolašvuođa ja kvaliteahta.
Planen ble lagt fram høsten 2006, og tiltakene og virkemidlene er iverksatt i løpet av denne og forrige regjeringsperiode.
Plána geigejuvvui 2006 čavčča, ja doaimmaid ja gaskaomiid leat johttáhan dán ja ovddit ráđđehusáigodagas.
Heldøgns omsorgsplasser
Ollesjándora fuolahansajit
Investeringstilskuddet har som mål å gi tilsagn om tilskudd til bygging eller utbedring/renovering av 12 000 heldøgns omsorgsplasser i perioden 2008 til 2015.
Investerendoarjaga ulbmil lea doarjut 12 000 ollesjándora fuolahansaji huksema/ođasmahttima áigodagas 2008 – 2015.
Figur 3.10 Antall tilsagn om tilskudd til heldøgns omsorgsplasser i sykehjem og omsorgsboliger 2008–2012
Govus 3.10 Galli ollesjándora fuolahansadjái lea juolluduvvon doarjja buhcciidsiiddain ja fuolahanásodagain 2008–2012
Kilde: Husbanken 2013
Gáldu: Viessobáŋku 2013
Regjeringen har gitt kommunene mulighet for tilsagn om tilskudd til totalt 9500 enheter fra 2008 til og med 2012.
Ráđđehus lea addán gielddaide vejolašvuođa oažžut doarjaga oktiibuot 9500 ovttadahkii 2008 rájes ja gitta 2012 rádjái.
Kommunene har i samme periode sendt søknader på om lag 6500 enheter, og Husbanken har gitt tilsagn om tilskudd til om lag 6300 enheter.
Gielddat leat seammá áigodagas ohcan doarjaga sullii 6500 ovttadahkii, ja Viessobáŋku lea juolludan doarjaga sullii 6300 ovttadahkii.
Av disse er om lag halvparten av tilsagnene gitt til plasser i sykehjem (54 prosent) og den andre halvparten til plasser i omsorgsboliger (46 prosent).
Dain sullii bealli leat juolluduvvon buhcciidsiiddaid sajiide (54 proseantta) ja nubbi bealli fuolahanásodagaide sajiide (46 proseantta).
Nesten 60 prosent av det totale antallet enheter med innvilget tilsagn om tilskudd gjelder oppføring av ny bygningsmasse.
Lagabui 60 proseanttas buot ovttadagain, maidda leat juolludan doarjaga, geavahit doarjaga ođđa huksenmássa ceggemii.
I statsbudsjettet for 2013 (Prop. 1 S (2012–2013)) har regjeringen lagt til rette for tilsagn om tilskudd til 1750 enheter i 2013.
2013 stáhtabušeahtas 2013 (Prop. 1 S (2012–2013)) ráđđehus lea addán vejolašvuođa oažžut doarjaga 1750 ovttadahkii 2013.
Utviklingen viser at målsettingen om 12 000 plasser etter all sannsynlighet er nådd innen utgangen av 2015.
Ovdáneapmi čujuha dan guvlui, ahte dáidit olahit 12 000 saji ovdal 2015 loahpa.
Årsverksvekst
Jahkebargguid lassáneapmi
Regjeringen hadde i sin første regjeringsplattform et mål om å øke bemanningen i de kommunale omsorgstjenestene med 10 000 årsverk innen utgangen av 2009, ut fra nivået i 2004.
Ráđđehusa vuosttaš ráđđehusdulbosa ulbmil lei lasihit gielddaid fuolahanbálvalusa bargiidlogu 10 000 jahkebargguin ovdal 2009 loahpa, go buohtastahttit 2004 dásiin.
Dette målet ble overoppnådd, med en årsverksvekst på om lag 14 800.
Ulbmila leat olahan buriin muniin, go jahkebargguid lohku lea lassánan sullii 14 800.
Regjeringen har i sin andre regjeringsplattform et mål om å øke bemanningen i de kommunale omsorgstjenestene med 12 000 årsverk i perioden 2008–2015, målt ved utgangen av året.
Ráđđehusa nuppi ráđđehusdulbosa ulbmil lea lasihit gielddaid fuolahanbálvalusaid bargiidlogu 12 000 jahkebargguin áigodagas 2008–2015, go mihtidit jagi loahpas.
Samlet har årsverksveksten hittil i regjeringsperioden (2005–2011) vært på om lag 22 000 årsverk.
Jahkebarggut leat lassánan ráđđehusáigodagas (2005–2011) oktiibuot sullii 22 000 jahkebargguin.
Om lag 80 prosent av veksten har bestått av personell med helse- og sosialfaglig utdanning.
Sullii 80 proseantta lassáneamis sisdoallá bargiid, geain lea dearvvašvuođa- ja sosiálafágalaš oahppu.
Dette har gitt en økning i andelen personell med helse- og sosialfaglig utdanning i helse- og omsorgssektoren fra 66,4 prosent i 2005 til 69,1 prosent i 2011, og bidratt til å styrke både kapasiteten og kompetansen i tjenestene.
Nu lea bargiid lohku, geain lea dearvvašvuođa- ja sosiálafágalaš oahppu, lassánan dearvvašvuođa- ja fuolahansuorggis 66,4 proseanttas 2005 gitta 69,1 prosentii 2011, ja lea dan láhkai leamaš mielde nannemin sihke bálvalusaid kapasitehta ja gelbbolašvuođa.
Figur 3.11 Årsverksvekst innenfor pleie- og omsorgstjenestene 2005–2011
Govus 3.11 Dikšo- ja fuolahanbálvalusaid jahkebargguid lassáneapmi 2005–2011
Årsverksveksten er målt fra utgangen av 2005 til utgangen av 2011.
Jahkebargguid lassáneami lea mihtiduvvon 2005 loahpas 2011 lohppii.
Andelen personell med universitets- eller høyskoleutdanning har i perioden fra 2005 til 2011 økt fra 27,4 prosent til 32 prosent.
Bargiid lohku, geain lea universitehta- dahje allaskuvlaoahppu, lea lassánan 2005 rájes gitta 2011 rádjái 27,4 proseanttas 32 prosentii.
Tallene viser at årsverksveksten i hovedsak har kommet blant sykepleiere, som av det totale antallet årsverk i sektoren er økt fra 18,1 prosent i 2005 til 19,7 prosent i 2011.
Logut čájehit, ahte jahkebargguid lassáneami dagahit eanaš buohccidivššárat, geaid oassi suorggi jahkebargguid ollislaš logus lea lassánan 18,1 proseanttas 2005 gitta 19,7 prosentii 2011.
Det var samtidig en samlet vekst i andelen av vernepleiere, sosionomer, ergoterapeuter og barnevernspedagoger fra 5,9 prosent til 6,7 prosent.
Seammás lea suodjalandivššáriid, sosionomaid, ergoterapevttaid ja mánáidsuodjaluspedagogaid lohku badjánan oktiibuot 5,9 proseanttas 6,7 prosentii.
Vernepleierne utgjør her den markert største gruppen.
Suodjalandivššárat leat čielgasit stuorámus joavku.
Antall vernepleiere tilsvarer i 2011 om lag 30 prosent av antall sykepleiere uten spesialutdanning.
Suodjalandivššáriid lohku lei 2011 sullii 30 proseantta buot buohccidivššáriin, geain ii leat spesiálaoahppu.
Andelen personell med videregående opplæring har hatt en svak nedgang i årene fra 2009.
Bargiid oassi, geain lea joatkkaoahppu, lea vehá niedjan 2009 rájes.
Det meste av nedgangen skyldes en liten reduksjon av helsefagarbeidere, hjelpepleiere og omsorgsarbeidere, som i all hovedsak utgjør denne gruppen.
Stuorámus njiedjan boahtá das, ahte jovkui gullevaš dearvvašvuođafágabargiid, veahkkedivššáriid ja fuolahanbargiid lohku lea njiedjan.
Samlet utgjør disse utdanningsgruppene i dag 35,3 prosent av det totale antallet årsverk.
Oktiibuot dát oahppojoavkkut leat dán áigge 35,3 proseantta ollislaš jahkebargguid logus.
Andelen personell uten relevant fagutdanning har i perioden blitt redusert fra 28,6 prosent i 2005 til 26,1 prosent i 2011, mens andelen årsverk til administrasjon og serviceoppgaver har vært stabil.
Bargiid oassi, geain ii leat relevánta fágaoahppu, lea geahppánan 28,6 proseanttas 2005 gitta 26,1 prosentii 2011, seammás go hálddahus- ja bálvalandoaimmaid (service-doaimmaid) jahkebargguid lohku ii leat olus rievdan.
Kompetanseløftet 2015
2015 gelbbolašvuođalokten
Kompetanseløftet 2015 er regjeringens kompetanse- og rekrutteringsplan, og har som hovedmål å sikre den kommunale omsorgssektoren en tilstrekkelig, kompetent og stabil bemanning.
2015 gelbbolašvuođalokten lea ráđđehusa gelbbolašvuođa- ja rekruterenplána, mainna áigot sihkkarastit gieldda fuolahansuorgái doarvái, gelbbolaš ja bissovaš bargoveaga.
Samlet benyttes årlig i overkant av 300 mill. kroner på kompetanse- og rekrutteringstiltak under Kompetanseløftet 2015.
Oktiibuot geavahit badjelaš 300 milj. kruvnno gelbbolašvuođa- ja rekruterendoaimmaide 2015 gelbbolašvuođaloktemis.
Kompetanseløftet 2015 har for perioden 2011–2015 fem delmål: 12 000 årsverk;
2015 gelbbolašvuođaloktemis leat áigodagas 2011–2015 vihtta oasseulbmila: 12 000 jahkebarggu;
heve det formelle utdanningsnivået i omsorgstjenestene;
loktet fuolahanbálvalusaid formála oahppodási;
sikre bruttotilgang på om lag 4500 helsefagarbeidere per år;
sihkkarastit sullii 4500 dearvvašvuođafágabargi bruttolassáneami jahkái;
skape større faglig bredde;
ráhkadit stuorát fágalaš viidodaga;
og styrke veiledning, internopplæring og videreutdanning.
ja nannet bagadallama, siskkáldas oahpu ja joatkkaskuvlema.
I de seks første årene i planperioden (2007–2012) har om lag 21 000 personer gjennomført grunn-, videre- eller etterutdanninger eller annen opplæring med støtte fra Kompetanseløftet 2015.
Plánaáigodaga guđa vuosttaš jagi (2007–2012) leat sullii 21 000 olbmo čađahan vuođđo-, joatkka- dahje lassioahpu dahje eará oahpu, mii lea ožžon doarjaga 2015 gelbbolašvuođaloktemis.
Det er etablert utviklingssentre for sykehjem og hjemmetjenester i alle landets fylker.
Buot riikka fylkkaide leat ásahan buhcciidsiiddaid ja ruovttubálvalusaid ovddidanguovddážiid.
Sentrene skal være pådriver for kunnskap og kvalitet i omsorgstjenestene gjennom forskning, fagutvikling og kompetanseheving, samt bidra til videreutvikling av praksistilbudet til elever, lærlinger og studenter.
Guovddážat galget ovddidit fuolahanbálvalusaide máhtu ja kvaliteahta dutkamiin, fágaovdánahttimiin ja gelbbolašvuođaloktemiin, ja leat mielde ovddideamen viidáseappot ohppiid, fidnoohppiid ja studeanttaid hárjehallanfálaldaga.
Kommunene med utviklingssentre inngår i et felles nettverk, og er knyttet opp til regionale sentre for omsorgsforskning.
Gielddat, main ovddidanguovddážat leat, gullet oktasaš fierpmádahkii, ja čatnasit guovlluid fuolahandutkanguovddážiidda.
Demensplan 2015
2015 demeansaplána
Demensplan 2015 Den gode dagen ble lagt fram høsten 2007.
2015 demeansaplána Buorre beaivi (Den gode dagen) geigejuvvui 2007 čavčča.
Målet med planen er å styrke tjenestetilbudet til personer med demens gjennom tre hovedsaker: Sikre økt kunnskap og kompetanse, øke dagaktivitetstilbudet og flere tilpassede boliger.
Plána ulbmil lea nannet demeansaolbmuid bálvalusfálaldaga golmmain váldovugiin: Sihkkarastit lassidieđuid ja -gelbbolašvuođa, lasihit beaiveaktivitehtafálaldaga ja heivehuvvon ásodagaid logu.
Det er gjennomført en nasjonal kartlegging av tjenestetilbudet til personer med demens, som viser at kommunene gjennom satsingene i Demensplan 2015 har økt sin innsats for mennesker med demens og deres pårørende i perioden 2007–2010.
Demeanta olbmuid bálvalusfálaldat lea kártejuvvon riikaviidosaččat, ja bohtosat čájehit ahte gielddat leat 2015 demeansaplána áŋgiruššamiid olis viiddidan bargguset demeanta olbmuid ja sin oapmahaččaid ovdii áigodagas 2007–2010.
Antallet kommuner med pårørendeskoler er nærmere firedoblet i perioden og utgjorde 246 kommuner ved siste kartlegging.
Njeallje geardde nu ollu gielddat go ovdal lágidit oapmahašskuvllaid, oktiibuot 246 maŋimuš kártemis.
Over 14 000 ansatte i om lag 85 prosent av landets kommuner hadde ved utgangen av 2012 startet demensopplæring gjennom Demensomsorgens ABC og Eldreomsorgens ABC.
Badjel 14 000 bargi ja sullii 85 proseantta riikka gielddain ledje 2012 loahpas čađahišgoahtán demeansaoahppu Demeansafuolahusa ABC ja Boarrásiidfuolahusa ABC olis.
Demensplanen ble revidert i 2011 med et nytt fireårig handlingsprogram (2012–2015).
Demeansaplána ođastuvvui 2011 ja ráhkaduvvui ođđa njealji jagi doaibmaplána (2012–2015).
Et av hovedmålene i den reviderte planen er å lovfeste en plikt for kommunene til å tilby dagaktivitetstilbud for personer med demens når tilbudet er bygget videre ut.
Okta ođastuvvon plána váldoulbmiliin lea lágain nannet gielddaid geatnegasvuođa fállat demeanta olbmuide beaiveaktivitehtafálaldaga, go dat leat viiddiduvvon.
Det ble derfor etablert et øremerket stimuleringstilskudd til dagaktivitetsplasser for personer med demens i 2012.
Danin ásahedje 2012 doarjja, mainna movttiidahttet lágidit demeanta olbmuid beaiveaktivitehtasajiid.
Fram til nå er det gitt tilskudd til etablering av nesten 1 000 plasser.
Dássážii leat dorjon lagabui 1 000 saji ásaheami.
Omsorgsforskning
Fuolaheami dutkan
For å styrke kunnskapsgrunnlaget i omsorgssektoren har regjeringen sikret en opptrapping av midler til omsorgsforskning.
Ráđđehus háliida nannet fuolahansuorggi máhttovuođu, ja lea danin lasihan fuolahandutkama doarjaga.
Tilskuddet til omsorgsforskning er i 2013 på 37 mill. kroner.
Fuolahandutkama doarjja lei 37 milj. kruvnno 2013.
Dette skal bidra til å øke kunnskapsgrunnlaget for planlegging, utvikling og organisering av omsorgstjenestene.
Dainna áigot buoridit fuolahanbálvalusaid plánema, ovddideami ja organiserema máhttovuođu.
Midlene kanaliseres gjennom Norges forskningsråd.
Ruđaid juolludit Norgga dutkanráđi bokte.
For å styrke praksisnær forskning og utvikling i den kommunale omsorgstjenesten er det etablert fem regionale omsorgsforskningssentra knyttet til utdanningsinstitusjoner, som utdanner helse- og sosialpersonell.
Áigumuš lea nannet gielddaid fuolahanbálvalusaid dutkama ja ovdánahttima, mii dahkkojuvvo geavatlaš barggu lagašvuođas, ja danin leat ásahan vihtta guovllu fuolahandutkanguovddáža oahppoásahusaid oktavuhtii, main skuvlejit dearvvašvuođa- ja sosiálabargiid.
Den kulturelle spaserstokken
Kultuvrralaš vázzinsoabbi
Regjeringen har som mål å styrke kulturtilbudet for omsorgstjenestens brukere gjennom Den kulturelle spaserstokken.
Ráđđehusa ulbmil lea nannet fuolahanbálvalusa geavaheddjiid kulttorfálaldaga Kultuvrralaš vázzinsoappi bokte.
Den kulturelle spaserstokken ble etablert i 2007.
Kultuvrralaš vázzinsoabbi ásahuvvui 2007.
I 2013 er det bevilget om lag 30 mill. kroner til kulturtilbud gjennom Den kulturelle spaserstokken.
2013 juolludedje sullii 30 milj. kruvnno Kultuvrralaš vázzinsoappi kulttorfálaldahkii.
Nevroplan
Neuroplána
For å synliggjøre og løfte fram brukere med nevrologiske lidelser i omsorgstjenesten er det utarbeidet en egen plan for disse brukergruppene, Nevroplan 2015.
Áigumuš lea čalmmustahttit ja ovddidit fuolahanbálvalusaid geavaheddjiid dili, geain leat neurologalaš gillámušat, ja danin daid geavaheaddjijoavkkuide leat ráhkadan sierra plána, 2015 neuroplána.
Planen ble lagt fram høsten 2012, og skal bidra til å styrke kompetanse og kvalitet i det kommunale tjenestetilbudet til personer med nevrologiske lidelser.
Plána geigejuvvui 2012 čavčča, ja dainna áigot nannet gielddaid bálvalusfálaldaga gelbbolašvuođa ja kvaliteahta daid olbmuid hárrái, geain leat neurologalaš gillámušat.
Planen har tre hovedsatsingsområder: Informasjon og ny kunnskap, rehabilitering i dagliglivet gjennom aktivitets- og treningstilbud, og flerfaglig utviklingsarbeid.
Plánas leat golbma váldoáŋgiruššansuorggi: Dieđut ja ođđa máhttu, veajuiduhttin beaivválaš eallimis aktivitehta- ja hárjehallanfálaldaga olis ja máŋggafágalaš ovddidanbargu.
Kvalitetsavtalen og etikkprosjekt
Kvaliteahttasoahpamuš ja etihkkaprošeakta
Regjeringen og KS inngikk i desember 2012 en avtale om kvalitetsutvikling i de kommunale helse- og omsorgstjenestene.
Ráđđehus ja KS vuolláičálle juovlamánus 2012 soahpamuša, mii guoská gielddaid dearvvašvuođa- ja fuolahanbálvalusaid kvaliteahta ovddideapmái.
Avtalen er forankret i konsultasjonsordningen mellom regjeringen og KS.
Soahpamuša vuođđun lea ráđđehusa ja KS gaskasaš gullanortnet.
Kvalitetsavtalen angir mål og strategier for kvalitetsutvikling av den kommunale helse- og omsorgstjenestene.
Kvaliteahttasoahpamušain nannejit gielddaid dearvvašvuođa- ja fuolahanbálvalusa kvaliteahta ovddideami ulbmiliid ja strategiijaid.
Gjennom prosjektet Samarbeid om etisk kompetanseheving har over 200 kommuner etablert ulike møteplasser for å styrke den etiske kompetansen i de kommunale helse- og omsorgstjenestene, i tillegg til at det er utviklet metodebok og e-læringsverktøy i etisk refleksjonsarbeid.
Prošeavtta Samarbeid om etisk kompetanseheving olis leat badjel 200 gieldda ásahan sierralágan deaivvadansajiid, maiguin nannejit gielddaid dearvvašvuođa- ja fuolahanbálvalusaid gelbbolašvuođa etihka birra. Dasa lassin leat ráhkadan metodagirjji ja e-oahpporeaiddu etihkalaš suokkardallanbargui.
Prosjektet startet i 2007 og skal vare ut perioden for Omsorgsplan 2015.
Prošeakta álggahuvvui 2007 ja bistá 2015 fuolahanplána lohppii.
Helse- og omsorgsdepartementet har i samarbeid med KS, Norges sykepleierforbund, Fagforbundet, Fellesorganisasjonen, Kirkens Bymisjon og Pensjonistforbundet utviklet åtte prinsipper for gode omsorgstjenester.
Dearvvašvuođa- ja fuolahandepartemeanta lea ovttasbarggus, mas leat mielde KS, Norges sykepleierforbund, Fagforbundet, Fellesorganisasjonen, Kirkens Bymisjon ja Pensjonistforbundet, ovddidan buriid fuolahanbálvalusaid gávcci vuođđojurdaga.
Prinsippene er ment som utgangspunkt for refleksjon, kulturbygging og lokalt forbedringsarbeid i tjenestene.
Vuođđojurdagat leat ráhkaduvvon, vai bálvalusain sáhttet daid vuođul suokkardallat, ovddidit kultuvrra ja čađahit báikkálaš buoridanbarggu.
Som oppfølging av dette arbeidet er Helsedirektoratet i ferd med å utvikle nye kvalitetsindikatorer for omsorgstjenesten.
Dearvvašvuođadirektoráhtta joatká barggu, ja ovddida dál fuolahanbálvalussii ođđa kvaliteahttaindikáhtoriid.
Forskrift om verdig eldreomsorg
Láhkaásahus olmmošlaš boarrásiidfuolaheami birra
For å sikre at eldre ikke kommer urimelig ut i forhold til den generelle innsatsen i pleie- og omsorgstjenesten har regjeringen utarbeidet en egen forskrift som nærmere spesifiserer kommunenes plikter i omsorgen for eldre (verdighetsgarantien).
Ráđđehus áigu sihkkarastit, ahte boarrásat eai govssahala dikšo- ja fuolahanbálvalusa oppalaš áŋgiruššama ektui, ja lea danin ráhkadan sierra láhkaásahusa, mii čilge dárkileappot gieldda geatnegasvuođaid boarrásiid ektui (olmmošvuođadáhkádus – verdighetsgarantien).
Forskriften gir en beskrivelse av eldreomsorgens verdigrunnlag, samtidig som den angir tiltak det skal legges til rette for i tjenestetilbudet, slik som for eksempel riktig og forsvarlig boform, et variert og tilstrekkelig kosthold, lindrende behandling og en verdig død, faglig forsvarlig oppfølging av lege og annet relevant personell, samtaler om eksistensielle spørsmål mv. Klage- og tilsynsmyndighetene må sikre at verdighetsgarantien etterleves av kommunene.
Láhkaásahusas govviduvvo boarrásiidfuolaheami árvovuođđu, seammás go das almmuhit makkár doaimmaid bálvalusfálaldaga olis galget lágidit, ovdamearkan rievttes ja bealuštahtti ássanvuohki, máŋggabealat ja doarvái ollu borramuš, geahpideaddji dálkkodeapmi ja olmmošlaš jápmin, fágalaččat bealuštahtti čuovvuleapmi doaktára ja eará relevánta bargiid beales, ságastallamat eksistentiála áššiin ja eará. Váidalan- ja geahččoeiseválddit galget sihkkarastit, ahte gielddat čuvvot olmmošvuođadáhkádusa.
3.5 Framskrivninger
3.5 Boahtteáiggi dili ovddalgihtii árvvoštallan
3.5.1 Endringer i demografi
3.5.1 Demografiija rievdadusat
Vi står overfor en global demografisk utfordring uten sidestykke i historisk tid, med en aldrende befolkning som vil fortsette å øke, og med dyptgripende konsekvenser av både økonomisk, sosial, politisk og kulturell art. Dette var konklusjonen i FNs rapport World Population Ageing 1950–2050 (United Nations 2001).
Min vuordá dakkár máilmmiviidosaš demográfalaš hástalus, maid eat leat historjjálaš áiggis ovdal vásihan, go álbmoga boarrásut oassi stuorru ahte stuorru, ja váikkuha sakka sihke ekonomiijai, sosiála, politihkalaš ja kultuvrralaš beliide. Nu celkojuvvui ON raportta World Population Ageing 1950–2050 (United Nations 2001) loahppajurdagis.
Demografisk sett er Norge et av de landene i Europa som vil ha de minst dramatiske endringene i alderssammensetningen i befolkningen.
Norga gullá daid Eurohpá riikkaide, main demografiija ii dagat nuge dramáhtalaš rievdadusaid álbmoga ahkečohkiidusas go eará riikkain.
Dette skyldes dels at vi allerede har gjennomgått slike endringer, og dels at vi har høyere fødselstall.
Nu lea, danin go mii leat jo vásihan dakkár rievdadusaid, ja nuppi dáfus danin, go min riegádanlogut leat stuorábut.
Figur 3.12 Antall personer i aldersgruppen 67 år og eldre 1950–2050
Govus 3.12 Badjel 67-jahkásaččaid ahkejoavkku lohku 1950–2050
Middelalternativet (MMMM) i befolkningsframskrivningene.
Boahtteáiggi dili ovddalgihtii árvvoštallama gaskageardánis molssaeaktu (GGGG).
Folketallet i Norge ble i forrige århundre mer enn fordoblet, fra 2,2 mill. i 1900, 3,3 mill. i 1950, til 4,5 mill. i 2000.
Norgga olmmošlohku lassánii eanet go guovttegeardásažžan mannan jahkečuođis, dat lei 2,2 milj. 1900, 3,3 milj. 1950, ja dasto 4,5 milj. 2000.
I følge Statistisk sentralbyrås befolkningsframskrivninger kan folketallet fortsette å stige jevnt til 6 mill. i 2030 og 6,7 mill. i 2050.
Statistihka guovddášdoaimmahaga olmmošlogu einnostemiid vuođul olmmošlohku lassána ain dássidit, nu ahte dat lea 6 milj. 2030 ja 6,7 milj. 2050.
Antall personer over 67 år vil mer enn fordobles fra 2000 til 2050.
Badjel 67-jahkásaččaid lohku lassána eanet go beliin jagis 2000 jahkái 2050.
Antall personer 80 år og eldre kan komme til å øke fra 190 000 i 2000 til nesten 350 000 i 2030 og nesten 570 000 i 2050.
Badjel 80-jahkásaččaid lohku oassi lassána 190 000 rájes jagi 2000 gitta lagabui 350 000 rádjái 2030 ja lagabui 570 000 rádjái 2050.
Veksten i aldersgruppen 80–89 år vil finne sted først om ti år.
80-89 -jahkásaččaid ahkejoavku stuorru easkka logi jagi geahčen.
For gruppen 90 år og eldre skjer det allerede en kraftig vekst de nærmeste årene.
Badjel 90-jahkásaččaid lohku stuorru nannosit jo lagamus jagiid.
Vi har i framskrivningene valgt å legge mellomalternativet i befolkningsframskrivningene til grunn for de statistiske analysene, med henholdsvis middels fruktbarhet, middels levealder, middels netto innvandring og middels mobilitet (MMMM).
Mii leat boahtteáiggi dili ovddalgihtii árvvoštallamiin válljen geavahit statistihkalaš guorahallamiid vuođđun ovddalgihtii árvvoštallama gaskkamuš molssaeavttu, mas eaktudit gaskageardánis šattolašvuođa, gaskageardánis eallinagi, gaskageardánis netto sisafárrema ja gaskageardánis mobilitehta (GGGG).
Figur 3.13 Prosentvis årlig endring i antall personer over og under 80 år 1950–2050
Govus 3.13 Badjel ja vuollái 80-jahkásaččaid logu rievdanproseanta jagiid 1950–2050
Ofte fremstilles de demografiske endringene vi går i møte som en ukontrollert eldrebølge som skyller inn over landet.
Dávjá ovdanbuktet boahtteáiggi demográfalaš rievdadusaid kontrollerekeahtes boarrásiidbárrun, mii šáviha min riikii.
Men de nærmeste ti årene er det tvert i mot slik at tallet på eldre over 80 år ikke øker, og faktisk har en liten nedgang.
Lagamus logijagiid gal lea baicce nuppi gežiid, nu ahte badjel 80-jahkásaččaid lohku ii lassán, muhto baicce njiedjá veháš.
Det gir oss mulighet til å planlegge og forberede for de endringer som deretter skjer i alderssammensetningen i befolkningen.
Dat addá midjiide muni plánet ja ráhkkanit dasa mo álbmoga ahkečohkiidus rievdá maŋŋá.
Helt fra 1950 har det vært relativt høy vekst av antall eldre, særlig eldre over 80 år.
Gitta 1950 rájes lea boarrásiid lohku lassánan sakka, erenoamážit badjel 80-jahkásaččaid lohku.
De neste 15 år vil bli preget av mindre vekst og reduksjon.
Boahtte 15 jahkái gal lea mihtilmas, ahte lohku ii lassán nu olus, baicce njiedjá.
Deretter vil tallet på eldre over 80 år gjennomgå en sterk vekst i perioden 2020–2035 med opptil sju prosent vekst fra et år til et annet.
Dan maŋŋá badjel 80-jahkásaččaid lohku lassána nannosit áigodagas 2020–2035, ja dalle lohku sáhttá lassánit nu eatnat go čieža proseantta jagis nubbái.
I de nærmeste årene er det tallet på de yngste eldre 67–79 år som vil vokse i befolkningen.
Lagamus jagiid lassána nuorat boarrásiid lohku, sin lohku geat leat 67–79 jagi.
Dette vil være en særlig utfordring for hjemmetjenestetilbudet.
Dat hástala erenoamážit ruovttubálvalusfálaldaga.
Tallet på personer 80 år og over vil holde seg stabilt de neste 10–15 år, med unntak for aldersgruppen over 90 år.
Badjel 80-jahkásaččaid lohku bissu sullii seammán lagamus 10–15 jagi, earret badjel 90-jahkásaččaid buohta.
Økningen blant de aller eldste vil stille krav til videre utbygging av heldøgns tjenestetilbud.
Boarrásepmosiid lassáneapmi gáibida, ahte ain viiddidit ollesjándora bálvalusfálaldaga.
Samtidig er det viktig å utnytte den demografisk sett relativt stabile perioden de neste 10–15 årene til en gradvis utbygging av tjenestetilbudet og til å forberede den raske veksten i antallet eldre over 80 år.
Seammás lea mávssolaš, ahte mii geavahit ávkin demográfalaččat oalle dássidis áigodaga lagamus 10–15 jagi ja viiddidit bálvalusfálaldaga dađistaga, vai dan láhkai ráhkkanit badjel 80-jahkásaččaid jođánis lassáneapmái.
Særskilt om demens
Erenoamážit demeanssa birra
De fleste eldre er friske, men de fleste syke er eldre.
Eanaš boarrásat leat dearvasat, muhto eanemusat geat ellet buoza, leat boarrásat.
Forekomsten av sykdom og skader øker med stigende alder, og en betydelig andel eldre får flere sykdommer og skader samtidig med varierende grad av funksjonsnedsettelse.
Buohcuvuođat ja váttut šaddet dábálabbon agi mielde, ja viehka ollu boarrásat ožžot eanet dávddaid ja váttuid seammás go sii doaibmanávccat geahppánit muhtin muddui.
Dette vil særlig gjelde for personer som utvikler demens.
Dat guoská erenoamážit olbmuide, geat ožžot demeanssa.
Det er i dag om lag 70 000 personer med demens i Norge, og vi regner med at om lag 250 000 personer – både syke og pårørende – er berørt av sykdommen.
Dán áigge Norggas leat sullii 70 000 demeantta, ja mii navdit ahte buohcuvuohta váikkuha sullii 250 000 olbmui – buhcciide ja oapmahaččaide.
Om lag 10 000 personer rammes årlig av demens.
Sullii 10 000 olbmo ožžot demeanssa juohke jagi.
Fordi antall eldre over 75 år og spesielt de eldste over 80 år vil stige de neste tiårene, vil antallet personer med demens i Norge kunne dobles til om lag 140 000 innen en periode på 25–30 år.
Badjel 75-jahkásaččaid lohku ja erenoamážit boarráseamos badjel 80-jahkásaččaid lohku lassána lagamus logijagiid. Nuba demeanttaid lohku Norggas stuorru beliin ja lea sullii 140 000 lagamus 25–30 jagi áigodagas.
Det store antallet personer som berøres av demenssykdommene stiller offentlig forvaltning, helsepersonell og tjenesteapparatet overfor store utfordringer, både med å planlegge og tilrettelegge et faglig forsvarlig og individuelt tilrettelagt tjenestetilbud.
Dat ahte demeansabuohcuvuođat gusket nu ollugiidda, hástala sakka almmolaš hálddašeami, dearvvašvuođabargiid ja bálvalanapparáhta, geat galget plánet ja lágidit fágalaččat bealuštahtti ja oktagaslaš dásis heivehuvvon bálvalusfálaldaga.
Tjenestemottakere med innvandrerbakgrunn
Bálvalusaid vuostáiváldit, geain lea sisafárrenduogáš
I nær framtid vil det bli flere eldre med innvandrerbakgrunn i Norge.
Lagamus boahtteáiggis lassána daid boarrásiid lohku, geain lea sisafárrenduogáš, Norggas.
Statistisk sentralbyrå har for første gang beregnet hvor mange innvandrere og norskfødte med to innvandrerforeldre det blir i landets fylker og i noen større kommuner fram mot 2040 (Statistisk sentralbyrå 2012).
Statistihka guovddášdoaimmahat lea vuosttaš háve rehkenastán man ollu sisafárrejeaddjit ja Norggas riegádan olbmot, geain leat guokte sisafárrejeaddjiváhnema, riikka fylkkain ja muhtin stuorra gielddain leat 2040 (Statistihka guovddášdoaimmahat 2012).
Særlig i områdene rundt de store byene vil det bli vekst i årene framover.
Lohku lassána erenoamážit stuorra gávpotbirrasiin lagamus jagiid.
Omsorgstjenestene må tilrettelegges på en måte som sikrer at disse brukerne får gode og tilstrekkelige tjenester.
Fuolahanbálvalusaid ferte lágidit dan láhkai, ahte dat geavaheaddjit ožžot doarvái buriid bálvalusaid.
Den endrede sammensetningen av brukeres kulturelle og religiøse bakgrunn vil få en betydning for utforming av tjenestene, og stille større krav til individuell tilrettelegging.
Dat ahte geavaheddjiin leat sierralágan kultuvrralaš duogážat ja oskkut, váikkuha dasa mo mii hábmet bálvalusaid, ja gáibida buoret oktagaslaš heiveheami.
Figur 3.14 Antall personer med demens framskrevet 2010–2050
Govus 3.14 Demeanta olbmuid ovddalgihtii árvvoštallojuvvon lohku 2010–2050
Kilde: Helse- og omsorgsdepartementet.
Gáldu: Dearvvašvuođa- ja fuolahandepartemeanta.
Beregnet ut fra en gitt prosent forekomst av demens per aldersgruppe.
Rehkenastojuvvon dihto demeansaproseantta vuođul guđege ahkejovkui.
Basert på middelalternativet (MMMM) i befolkningsframskrivningene.
Boahtteáiggi dili ovddalgihtii árvvoštallama gaskageardánis molssaeaktu (GGGG).
Alderssammensetning og aldersbæreevne
Ahkečohkiidus ja ahkeguoddinnákca
Aldersbæreevnen viser forholdet mellom den yrkesaktive befolkningen og den eldre delen av befolkningen, og er av vesentlig interesse for framtidas økonomiske bæreevne og for velferdstilbud og helse- og omsorgstjenester.
Ahkeguoddinnákca čájeha man ollugat álbmogis leat fidnoaktiivvat go buohtastahttá álbmoga boarrásut osiin, ja lea hui miellagiddevaš boahtteáiggi ekonomiija guoddinnávcca (nanuvuođa) dáfus ja buorredillefálaldagaid ja dearvvašvuođa- ja fuolahanbálvalusaid dáfus.
I 2000 var det 4,7 personer i yrkesaktiv alder per eldre, mens koeffisienten for aldersbæreevne reduseres til 3,5 i 2030 og 2,9 i 2050.
2000 ledje 4,7 olbmo aktiivvalaččat fidnus juohke boarrása nammii. Dasto ahkeguoddinnávcca gerddon njiedjá nu ahte 2030 dat lea 3,5 ja 2050 dat lea 2,9.
Nedgangen i andel personer i yrkesaktiv alder i forhold til andel eldre, vil trolig bli en utfordring både for personellsituasjon i helse- og omsorgssektoren og for øvrig verdiskaping og velferdsutvikling.
Lea jáhkehahtti, ahte fidnoaktiiva olbmuid oasi njiedjan go buohtastahttit boarrásiid osiin, šaddá čuolbman dearvvašvuođa- ja fuolahansuorggi bargoveaga dáfus, ja muđuige árvoráhkadeami ja buorredili ovdáneami dáfus.
Figur 3.15 Antall personer i yrkesaktiv alder (16–66 år) per antall eldre i gruppen 67 år og mer (Koeffisienten for aldersbæreevne) 2000–2050
Govus 3.15 Galle olbmo leat fidnoaktiiva agis (16–66 jagi) go buohtastahttit badjel 67-jahkásaččaiguin (Ahkeguoddinnávcca gerddon) 2000–2050
Omsorgsgivere i familienettverket
Go fuolaheami oažžu bearašfierpmádagas
Endringer i befolkningens alderssammensetning har betydning for hvor mange familieomsorgsgivere de aller eldste kan støtte seg på og vil kunne påvirke framtidige familieomsorgsmønstre.
Go álbmoga ahkečohkiidus rievdá, de dat čuohcá dasa man ollugat bearraša siskkobealde sáhttet bargat boarrásepmosiid fuolahemiin ja dat sáhttá váikkuhit boahtteáiggi bearašfuolahanminstariidda.
FNs familieomsorgskoeffisient eller forholdet mellom antall personer over 85 år og antall personer i alderen 50–66 år, er et demografisk uttrykk for potensiell omsorgsevne.
ON bearašfuolaheami gerddon (koeffisienta) ovdanbuktá gallis leat badjel 85 jagi ja gallis leat 50–66 jagi. Dat lea demográfalaš vuohki ovdanbuktit potentiála fuolahannávcca.
Familieomsorgskoeffisienten slår sterkt ut i Norge, men kan gi et noe forenklet bilde av utviklingen framover, fordi det er flere utviklingstrekk enn alderssammensetningen som har betydning for potensiell omsorgsyting i familien, og fordi kulturelle endringer også påvirker omsorgsyting.
Bearašfuolaheami gerddon čuohcá sakka Norgii, muhto dat veadjá čájehit vehá menddo ovttageardánis gova boahtteáiggi ovdáneamis, danin go vejolaš bearraša siskkobeale fuolaheapmái váikkuhit eanet ovdánansárgosat go ahkečohkiidus, ja danin go kultuvrralaš rievdadusat maid váikkuhit fuolaheapmái.
I Norge har familieomsorgen vist seg å være stabil i omfang de siste 20–30 år hvor man har fulgt utviklingen (Daatland og Solem 2000, Rønning m.fl. 2009).
Norggas lea bearraša siskkobeale fuolaheapmi leamaš oalle stáđis maŋimuš 20–30 jagi, goas leat čuvvon ovdáneami (Daatland ja Solem 2000, Rønning ja earát 2009).
Det kan synes som om familie og offentlig omsorg utfyller hverandre, gitt visse vilkår for dette.
Orru ahte bearaš ja almmolaš fuolaheapmi dievasmahttet nubbi nuppi, go dasa addojuvvojit dihto eavttut.
Familien kan stille opp om de slipper å måtte ta hele ansvaret.
Bearaš sáhttá bargat oasis, jos dat ii dárbbaš váldit olles ovddasvástádusa.
Figur 3.16 Antall personer i aldersgruppen 50–66 år per person i aldersgruppen 85 år og over (Familieomsorgskoeffisienten) 2000–2050
Govus 3.16 50–66 jahkásaččaid lohku, go buohtastahttit badjel 85 jahkásaččaid loguin (Bearašfuolaheami gerddon) 2000–2050
3.5.2 Årsverksbehov
3.5.2 Jahkebargguid dárbu
Framskrivningene av personellbehovet fram til 2050 er utført av Statistisk sentralbyrå (Holmøy m.fl. 2013).
Boahtteáiggi bargoveaga dárbbuid ovddalgihtii árvvoštallamiid gitta 2050 rádjái lea dahkan Statistihka guovddášdoaimmahat (Holmøy ja earát 2013).
De bygger på forutsetninger om noen av de viktigste drivkreftene for etterspørselen etter omsorgstjenester: demografi, sykelighet, omfang av familieomsorg og standard på tjenestene.
Daid vuođđun leat navdojuvvon dieđut dan hárrái, mii eanemusat váikkuha fuolahanbálvalusaid jerrui: demografiija, buohcan, bearraša siskkobeale fuolaheapmi ja bálvalusaid dássi.
Figur 3.17 Framskrivning av personellbehovet i omsorgssektoren 2012–2050 i antall årsverk
Govus 3.17 Fuolahansuorggi boahtteáiggi bargoveaga dárbbuid ovddalgihtii árvvoštallan 2012–2050, jahkebargguid lohku
Kilde: Holmøy m.fl. 2013 (Statistisk sentralbyrå)
Gáldu: Holmøy m.fl. 2013 (Statistihka guovddášdoaimmahat)
Det vil alltid være betydelig usikkerhet knyttet til slike tallmessige framskrivninger.
Dákkár loguid ovddalgihtii árvvoštallamiidda čatnasa álo viehka ollu eahpesihkarvuohta.
Det foreligger lite forskning på trendene i behovet for omsorgstjenester som framskrivningene kan basere seg på.
Eai leat olus dutkan fuolahanbálvalusa dárbbuid ovdáneami báruid (treanddaid), maid vuođul árvvoštallamiid sáhtášii dahkat.
Det er i tillegg viktig å understreke at framskrivningene ikke har tatt hensyn til virkningene av de strategiene og tiltakene regjeringen har utformet for å forebygge eller redusere veksten av omsorgsbehovet i framtida.
Lea maid mávssolaš deattastit, ahte ovddalgihtii árvvoštallamiin eai leat váldán vuhtii daid strategiijaid ja doaimmaid váikkuhusaid, maid ráđđehus lea hábmen, ja maiguin galget eastadit dahje ráddjet fuolahandárbbu viiduma boahtteáiggis.
Framskrivningene er derfor ikke ment som forsøk på å forutsi framtida, men som illustrasjoner til debatten om hva slags framtid vi ønsker.
Ovddalgihtii árvvoštallamiid ulbmil ii leat ge de geahččalit einnostit boahtteáiggi, muhto mii geavahit daid govvádussan go leat digaštallamin makkár boahtteáiggi mii sávvat.
Personellbehov fram til 2050
Bargoveaga dárbu gitta 2050 rádjái
Framskrivningen i figur 3.17 viser personellbehovet i den kommunale omsorgssektoren fram til 2050 under følgende forutsetninger: Befolkningens størrelse og sammensetning følger middelalternativet i Statistisk sentralbyrås siste framskrivninger fra 2012;
Govvosa 3.17 ovddalgihtii árvvoštallamat čájehit gielddaid fuolahansuorggi bargoveaga dárbbu 2050 rádjái čuovvovaš eavttuiguin: Álbmoga sturrodat ja čohkiidus čuovvu Statistihka guovddášdoaimmahaga maŋimuš ovddalgihtii árvvoštallamiid gaskkamuš molssaeavttu jagi 2012;
alders- og kjønnsspesifikk innsats av timeverk per bruker videreføres på 2010-nivå (konstant standard);
agi- ja sohkabeali dáfus sirrejuvvon diibmobargohivvodat bissu 2010-dásis (bissovaš standárda);
aldersspesifikk sykelighet reduseres i takt med økende levealder, slik at perioden som intensiv bruker av omsorgstjenester mot slutten av livet holder seg omtrent uendret i tiårene framover (utsatt sykelighet);
ahkái mihtilmas buohcan geahppána dađistaga go eallinahki guhkku, nu ahte áigodat eallima loahppamuttus, goas olmmoš lea fuolahanbálvalusaid intensiiva geavaheaddji, ii olus rievdda lagamuš logijagiid (maŋiduvvon buohcanriska);
omfanget av familieomsorg holder seg konstant på om lag 100 000 årsverk (uendret familieomsorg).
bearraša siskkobeale fuolaheapmi bissu sullii 100 000 jahkebargun (rievddakeahtes bearašfuolaheapmi).
Framskrivningen viser at antall årsverk i omsorgssektoren kan øke med nærmere 50 prosent eller om lag 60 000 årsverk fram til 2030 og mer enn fordobles fram til 2050.
Ovddalgihtii árvvoštallamat čájehit, ahte fuolahansuorggi jahkebargguid lohku sáhttá lassánit lagabui 50 proseanttain dahje sullii 60 000 jahkebargguin gitta 2030 rádjái ja šaddat eanet go guovttegeardásažžan 2050 rádjái.
Figur 3.18 viser at den årlige årsverksveksten vil være størst fra rundt 2025, med en topp like etter 2030 på om lag 6000 nye årsverk per år, og stabilisere seg på et høyere nivå like etter 2040 med en åreverksvekst på om lag 4000 nye årsverk per år.
Govus 3.18 čájeha, ahte jahkebargguid lohku badjána eanemusat 2025 rájes, ja lea stuorámus dalán 2030 maŋŋá, goas šaddet sullii 6000 ođđa jahkebarggu jahkái. Dan maŋŋá dat stáđásmuvvá bajit dássái dalán 2040 maŋŋá, goas šaddet 4000 ođđa jahkebarggu jahkái.
Samtidig viser framskrivninger av arbeidsmarkedet for helse- og sosialpersonell en akkumulert underdekning av de største utdanningsgruppene i omsorgssektoren på om lag 55 000 årsverk i 2030 (Roksvaag og Texmon 2012).
Seammás dearvvašvuođa- ja sosiálabargiid bargomárkana ovddalgihtii árvvoštallamat čájehit, ahte fuolahansuorggi stuorámus oahppojoavkkuid guovdu čoahkkana vuolláibázan 55 000 jahkebarggu 2030 (Roksvaag ja Texmon 2012).
Underdekning av helse- og sosialfagutdannet personell kombinert med økt rekrutteringsbehov vil medføre at det i perioden etter 2020 vil bli nødvendig å rekruttere bredere, etter personell med annen bakgrunn.
Dearvvašvuođa- ja sosiálafágaoahppan bargiid váilun ja stuorát rekruterendárbu dagahit, ahte 2020 fertet bálkáhit bargiid viidásut joavkkus, dakkár bargiid gaskkas, geain lea earálágan duogáš.
Samtidig viser dette nødvendigheten av å investere ekstra i velferdsutdanningene i årene som kommer, slik det legges opp til i Meld. St. 13 (2011–2012) Utdanning for velferd – Samspill i praksis.
Seammás dat čájeha man vealtameahttun lea investeret lasi buorredilleoahpuide boahtte jagiid, nu mo ovdanbuktojuvvo St.dieđáhusas 13 (2011–2012) Utdanning for velferd – Samspill i praksis.
Figur 3.18 Årlig årsverksvekst i omsorgssektoren 2012–2050
Govus 3.18 Fuolahansuorggi jahkebargguid lassáneapmi jahkái 2012–2050
Kilde: Holmøy m.fl. 2013 (Statistisk sentralbyrå)
Gáldu: Holmøy ja earát 2013 (Statistihka guovddášdoaimmahat)
Familieomsorg
Bearraša siskkobeale fuolaheapmi
Framskrivningen i figur 3.17 bygger på forutsetningen om at familieomsorgen holdes uendret på om lag 100 000 årsverk i framskrivningsperioden.
Govvosa 3.17 ovddalgihtii árvvoštallamat eaktudit, ahte bearraša siskkobeale fuolaheapmi bissu sullii 100 000 jahkebargun áigodagas, maid ovddalgihtii árvvoštallan fátmmasta.
På grunnlag av Statistisk sentralbyrås tidsbruks- og levekårsundersøkelser er det anslått at familieomsorgen har holdt seg noenlunde stabil på om lag 100 000 årsverk de siste tiårene, men med en mindre nedgang fra 1990 til 2000 (Rønning m.fl. 2009).
Statistihka guovddášdoaimmahaga áigegeavahan- ja eallindilleguorahallamiid vuođul leat árvvoštallan, ahte bearraša siskkobeale fuolaheapmi lea bisson sullii seammá dásis, sullii 100 000 jahkebarggu dásis maŋimus logijagiid, earret ahte dat njiejai vehá 1990 – 2000 (Rønning ja earát 2009).
Dette betyr at omfanget av årsverk fra familie og uformelt sosialt nettverk ikke øker i takt med omsorgsbehovet i befolkningen, og at det sannsynligvis er urealistisk å påregne at den vil vokse i takt med veksten i omsorgsbehovet i årene som kommer.
Dat mearkkaša, ahte jahkebargguid hivvodat, maid bearaš ja eahpeformála sosiála fierpmádat doaimmaha, ii lassán dađistaga go álbmot dárbbaša eanet fuolaheami, ja ahte lea jáhkkimis eahperealisttalaš navdit, ahte dat sturošii fuolaheami dárbbu mielde lagamus jagiid.
De demografiske forutsetningene ligger heller ikke til rette for det.
Demográfalaš eavttut maid eai doarjjo dakkár ovdáneami.
Veksten i omsorgsbehov må derfor i hovedsak løses på andre måter.
Eanaš fuolahandárbbu stuorruma ferte danin čoavdit eará láhkai.
Det blir samtidig viktig å opprettholde, styrke og vedlikeholde den ressursen omsorgen fra familie og frivillige utgjør i møte med framtidas omsorgsutfordringer.
Seammás lea mávssolaš doalahit, nannet ja bajásdoallat bearraša ja eaktodáhtolaččaid fuolahanbarggu, go dat lea mávssolaš resursa boahtteáiggi fuolahanhástalusaid oktavuođas.
«Vårt funn om en nedgang i frivillig omsorgsarbeid fra 1990 til 2000 viser at denne innsatsen er truet.
«Mii leat gávnnahan, ahte eaktodáhtolaš fuolahanbargu lea njiedjan áigodagas 1990-2000, ja dat čájeha ahte dat áŋgiris bargu lea áitojuvvon.
Mange forhold bidrar til det.
Dasa váikkuhit ollu áššit.
Det er viktig å se at måten de offentlige tjenestene organiseres på, og de samhandlingsmuligheter som her etableres, har betydning både for omfang og innhold i omsorgstjenester.
Lea mávssolaš fuomášit, ahte vuohki, mainna mii organiseret almmolaš bálvalusaid, ja ovttasdoaibmanvejolašvuođat, mat dan bokte ásahuvvojit, váikkuhit sihke fuolahanbálvalusaid viidodahkii ja sisdollui.
Det er vanskelig å se at flere av de organisatoriske endringer som er gjennomført de siste åra, har vært bevisst på dette.
Dan hárrái ii oro leamaš dihtomielalašvuohta, go leat rievdadan organiserema ollu maŋimuš jagiid.
Skal vi ivareta de frivillige omsorgsressursene må de offentlige aktørene framover framstå som støttespillere og som gartnere som dyrker og vedlikeholder disse ressursene.
Jos mii áigot doalahit eaktodáhtolaš fuolahanresurssaid, de fertejit almmolaš aktevrrat doarjut daid, ja doaibmat gilvvagárdebargiid láhkai – dikšut ja fuolahit daid resurssain.
» (Rønning m.fl. 2009)
» (Rønning ja earát 2009)
Figur 3.19 viser framskrivninger av personellbehovet med andre forutsetninger for utviklingen i familieomsorg.
Govus 3.19 čájeha bargoveaga dárbbuid ovddalgihtii árvvoštallamiid, go bearraša siskkobeale fuolaheami ovdáneamis leat eará eavttut.
I alternativet Reduksjon i familieomsorgen er omfanget av familieomsorgen redusert i takt med reduksjonen i familieomsorgskoeffisienten.
Molssaeavttus Bearašfuolaheami geahppáneapmi lea bearraša siskkobeale fuolaheami viidodat geahppánan seammá leavttuin, go bearašfuolaheami gerddon lea njiedjan.
I alternativet Vekst i familieomsorgen øker omfanget av familieomsorgen proporsjonalt med økningen i den formelle omsorgen.
Molssaeavttus Bearašfuolaheami lassáneapmi lassána bearraša siskkobeale fuolaheapmi seammá leavttuin formála fuolahemiin.
Disse alternativene viser at endringer i omfanget av familieomsorgen vil ha svært stor betydning for personellbehovet i omsorgssektoren.
Molssaeavttut čájehit, ahte bearraša siskkobeale fuolaheami rievdadusat váikkuhit ereliiggán ollu fuolahansuorggi bargoveaga dárbui.
Sykelighet og funksjonsevne
Buohcan ja doaibmanávccat
Endringer i helse og funksjonsnivå har betydning for hvordan det framtidige omsorgsbehovet utvikler seg, og det er knyttet stor usikkerhet til hvordan helsetilstand og funksjonsevne vil utvikle seg når levealderen øker.
Dearvvašvuođa ja doaibmanávccaid rievdadusat váikkuhit dasa mo fuolahandárbu ovdána boahtteáiggis, iige sáhte sihkkarit dadjat makkárin dearvvašvuođadilli ja doaibmanávccat ovdánit, go eallinahki guhkko.
I Global Burden of Disease Study 2010 har man blant annet kartlagt omfanget av 235 årsaker til død, uførhetsjusterte leveår for 291 sykdommer eller skader, forventet levealder og 67 risikofaktorer (Salomon m.fl. 2012).
Global Burden of Disease Study 2010 olis leat kárten 235 jápminsuja viidodaga, bargonávccahisvuođa dáfus muddejuvvon eallinjagiid 291 dávdda ja vahága guovdu, vurdojuvvon eallinagi ja 67 riskafáktora (Salomon ja earát 2012).
Tall fra 2010 sammenliknes med tall fra den tilsvarende studien i 1990.
2010 logut buohtastahttojit sullasaš kártemiin, mii dahkkojuvvui 1990.
Resultater fra prosjektet viser at for Norge har økt levealder fra 1990 til 2010 i hovedsak gitt flere friske år.
Prošeavtta bohtosat čujuhit dan guvlui, ahte go eallinahki lea loktanan Norggas 1990 rájes 2010 rádjai, de dat lea eanaš addán dearvvas jagiid.
For menn besto den økte levealderen på 4,9 år i perioden av 3,4 friske år og 1,5 syke år, mens for kvinner besto den økte levealderen på 3,1 år i perioden av 2,3 friske år og 0,8 syke år.
Albmáid eallinahki lassánii 4,9 jagiin áigodagas, mas 3,4 ledje dearvvas jagi ja 1,5 buohcanjagi. Nissoniid eallinahki lassánii 3,1 jagiin áigodagas, ja das ledje 2,3 dearvvas jagi ja 0,8 buohcanjagi.
Boks 3.1 Personellbehovet 2012–2050
Boksa 3.1 Bargoveaga dárbu 2012–2050
Figur 3.19 Personellbehovet (2012–2050) ved ulike forutsetninger om familieomsorg
Govus 3.19 Bargoveaga dárbu (2012–2050) sierralágan bearašfuolaheami eavttut
Figur 3.20 Personellbehovet (2012–2050) ved ulike forutsetninger om sykelighet
Govus 3.20 Bargoveaga dárbu (2012–2050) sierralágan buohcaneavttut
Figur 3.21 Personellbehovet (2012–2050) ved 1 prosent standardøkning
Govus 3.21 Bargoveaga dárbu (2012–2050) 1 proseantta standárdalassánemiin
Figur 3.22 Personellbehovet (2012–2050) ved 20 prosent forbedret ressursutnyttelse 2014–2030 (illustrasjon)
Govus 3.22 Bargoveaga dárbu (2012–2050) go buoridit resurssaid geavaheami 20 proseanttain 2014–2030 (illustrašuvdna)
Figur 3.23 Forventet gjenstående levealder og sykelighet blant 65-åringer i Europa i 2011
Govus 3.23 Eurohpá 65-jahkásaččaid vurdojuvvon loahppaeallináigi ja buohcan 2011
Kilde: http://ec.europa.eu/health/indicators/healthy_life_years/
Gáldu: http://ec.europa.eu/health/indicators/healthy_life_years/
Figur 3.23 viser forventet gjenstående levealder for en 65-åring i et utvalg land i Europa i 2011, med estimat for gjenstående år med god og dårlig helse.
Govus 3.23 čájeha man guhkes loahppaeallin 65-jahkásaččain lea dihto riikkain Eurohpás 2011, ja galle jagi das ellet dearvvasin ja buoza.
Figuren viser at Norge både er blant de som lever lengst i Europa og har færrest år med dårlig helse på slutten av livet.
Govus čájeha, ahte Norga gullá riikkaide, main ellet guhkimusat ja main eai leat nu ollu jagit heajos dearvvašvuođain eallima loahppamuttus.
En gjennomgang av svensk og internasjonal forskning viser at ulike studier kommer til ulike konklusjoner når det gjelder utviklingen i eldres helse og funksjonsevne (Thorslund og Parker 2005).
Go leat geahčadan Ruoŧa ja riikkaidgaskasaš dutkamiid, de leat vávján ahte iešguđet dutkamušain bohtet sierralágan loahppajurdagiidda, go geahčadit boarrásiid dearvvašvuođa ja doaibmanávccaid ovdáneami (Thorslund ja Parker 2005).
Uansett forskjeller i metode og studert alder viser forskningsgjennomgangen en forbedring i eldres evne til å klare hverdagslige sysler.
Geahčakeahttá sierralágan metodaide ja dutkojuvvon agiide, de dutkamušaid logadettiin vuohttá, ahte boarrásat nagodit buorebut doaimmahit dábálaš doaimmaideaset.
Samtidig rapporterer flere eldre om spesifikke helseproblemer.
Seammás eanet boarrásat almmuhit dihtolágan dearvvašvuođaváttisvuođaid.