pere/sami_parallel huggingface dataset:
Johan Thomassen er nå bosatt i Melsvik i Talvik og bruker barndomshjemmet i Vigeluft i Store Lerresfjord som hytte.
Johan Thomassen ássá dal Guohcamohkis Dálbmeluovttas, ja son geavaha mánnávuođa ruovttu Viđgeluovttas Stuora Liidnavuonas bartan.
– Det jeg husker best fra skolegangen, er da læreren ble forbannet fordi jeg snakket samisk i friminuttet.
– Dat maid buoremusat muittán skuvlaáiggis, lea go oahpaheaddji suhtai munnje dan dihte go sámástin friddjagoartiliin.
Det var ikke lov.
Dan ii lean lohpi dahkat.
Jeg måtte til og med sitte igjen, og læreren gikk flere kilometer fra skolen i Elvebukt og hjem til oss i Vigeluft på en søndag for å snakke foreldrene mine til rette.
Šadden velá čohkkát, ja oahpaheaddji váccii máŋga kilomehtera Čuoikaluovttas, gos skuvla lei, Viđgeluktii, gos min dállu lei, sotnabeaivvi čilget mu váhnemiidda mii lea riekta.
Siden den gangen ble det ikke snakket noe mer samisk hjemme så jeg hørte det.
Dan rájes ii hubmojuvvon sámegiella šat min dálus mu gulu.
Jeg tror foreldrene mine tenkte at det skulle ikke stå på dem, for myndighetspersoner som læreren, presten og lensmannen måtte man høre på.
Jáhkán mu váhnemat smiehtaiga ahte soai eaba galgan moktege leat easttan, dasgo fápmoolbmuid, dakkáriid go oahpaheaddji, báhpa ja leansmánne galggai jeagadit.
Foreldrene mine hadde jo lært seg norsk selv om de var sjøsamer.
Mu váhnemat gal leigga oahppan dárogiela vaikko leigga ge mearrasámit.
Verre var det med besteforeldrene mine.
Vearrát lei mu áhkkobuolvvain.
Mormor Marit Sjursen snakket bare litt norsk.
Mu áhkku, eatni eadni Marit Sjursen, máhtii dušše veaháš dárogiela.
Det har alltid vært et savn at jeg ikke fikk lære det samiske språket.
Munnje lea báhcán ohcaleapmin dat go in goassege beassan sámegiela oahppat.
Jeg forsto likevel en god del.
Liikká ipmirdin oalle muddui.
Jeg lyttet til de voksnes samtaler hjemme inntil læreren satte en stopper for det.
Lávejin guldalit rávisolbmuid ságastallamiid ruovttus, gitta dassážii oahpaheaddji dan bissehii.
Da Johan Thomassen vokste opp hadde familien tett kontakt med reindriftssamene som holdt til på Seiland om sommeren, og det førte til at han snappet opp mange samiske ord fra reindrifta også.
Johan Thomassena bajásšattadettiin lei sis buorre oktavuohta boazosápmelaččaiguin geain lei geasseorohat Sievjjus, ja danin son oahpai ollu sámegielsániid maiddái boazodoalus.
– Vi var deres verdde – venner, og hjalp dem med føringen av reinen over sundet til øya Seiland der de gikk på sommerbeite.
– Leimmet sin verddet – ustibat, geat veahkeheimmet sin vuojahit bohccuid nuori rastá Sivjui, geasseguohtumiidda.
Vi hadde en to meter brei Bindals-båt på 19 fot, og det var derfor lett å hale reinen over rekka hvis den holdt på å drukne.
Mis lei guoktemehtar govdosaš 19-juolggat Bindal-fanas, ja das lei álki geassit bohcco fanasravdda badjel fatnasii jus boazu heavvanišgođii.
Johan Thomassen vokste opp i Store Lerresfjord og begynte i brakkeskolen i 1947.
Johan Thomassen (r. 1940) šattai bajás Stuora Liidnavuonas, ja álggii bráhkkaskuvlii 1947:s.
Her er han en av de eldste, i midten i bakerste rekke, sammen med de andre elevene på skolen.
Dás son lea boarrásepmosiid gaskkas, gaskamuttus duogábealde ráiddus, ovttas eará ohppiiguin skuvllas.
(Foto utlånt av Johan Thomassen)
(Govva luoikan Johan Thomassen)
Reinsvømming over Vargsundet til Bekkarfjord på Seiland, 1950-tallet
Eallu vuodjá Várggonuori rastá Sievjui, 1950-logus. (Govva luoikan Bente Sjursen)
Et skille med evakueringa
Eváhko rájes rievddai buot
– På skolen var det ikke mange som ville si at de var samiske.
– Skuvllas eai lean gallis geat háliidedje muitalit ahte sii ledje sápmelaččat.
De fleste sa de var norske eller Finnmarkinger, noe annet var ikke aktuelt.
Eatnasat lohket iežaset dážan dahje finnmárkulažžan, eará gullevašvuođas ii lean sáhka.
De unge lærerinnene fra Østlandet forsto vel heller ikke at vi kunne være noe annet enn norske.
Ja nuorra nissonoahpaheaddjit, geat ledje Østlánddas boahtán, gal eai sihkkarit ipmirdange ahte mis sáhtii leat eará čearddalaš duogáš go dárrolaččain.
Det var ingen som brukte kofte eller kommager lenger.
Dalle ii lean šat oktage gii geavahii gávtti dahje čázehiid.
Det hadde vi sluttet med for lenge siden.
Daid gal leimmet áigá juo heaitán geavaheamis.
Jeg tror det gikk et skille etter krigen.
Jáhkán ollu rievddai soađi maŋŋá.
De fleste fastboende samer ble evakuert sammen med andre nordmenn sørover, og vi kom til steder der vi så at det var viktig å kunne norsk for å klare oss, ikke minst i kontakt med myndighetene.
Eanas fástaássi sámit šadde evakueret lulásguvlui ovttas eará norgalaččaiguin, ja mii bođiimet dakkár báikkiide gos fargga oinniimet ahte fertii dárogiela máhttit jus galggai birget, erenoamážit go eiseválddiiguin galggai gulahallat.
Vår familie ble evakuert til Nordfold i Nordland, og det sies at lokalbefolkningen der fleipet med at det var rart at vi ikke hadde hale.
Min bearaš evakuerii Nuorttafuldii Nordlánddas, ja lean gullan ahte doppe olbmot hárde min, ja lohke ahte lei ártet go mis ii lean seaibi.
Min eldre bror Tormund som var 8 år i 1944 må ha gått på skole i Nordfold inntil vi kom tilbake i 1946, da begynte han i den provisoriske brakkeskolen som ble satt opp i Elvebukt.
Mu boarrásit viellja Tormund, guhte lei 8 jahkásaš 1944:s, ferte vázzán skuvlla Nuorttafuolddas dassážii mii fas máhcaimet ruoktot 1946:s, ja de son gal álggii dan provisoralaš bráhkkaskuvlii mii ásahuvvui Johkaluktii.
I den tiden var det ingen veiforbindelse, så han måtte ros til skolen.
Dalle eai lean biilaluottat, ja su fertii suvdit fatnasiin skuvlii.
Livets skole
Eallima skuvla
– Vi begynte tidlig å hjelpe til hjemme.
– Mii álggiimet mánnán juo veahkahallat ruovttus.
Jeg var ikke store karen da jeg begynte å slå gresset med ljå.
In lean beare stuora olmmái go láddjegohten suinniid liššáin.
Faren min, Eldor, hadde mistet den ene armen i koldbrann under krigen, så alle friske hender telte med. Vi hadde jord flere steder langs fjorden, så det var en stor jobb å få alt høyet til fjøset.
Mu áhčči, Eldor, lei massán nuppi gieđa soađi áigge, son lei ožžon jápma oačči gihtii, ja danin lei ollu ávki juohkehaččas geain ledje dearvvaš gieđat. Mis ledje gieddeeatnamat máŋgga sajis vuotnagáttis, ja danin lei ge oalle bargu oažžut buot suinniid návehii.
For å slippe å bære høyet opp fra fjæra lagde vi et sinnrikt tausystem der vi brukte spissbåten og sjarken til dra en hestekjelke med høy opp bakken.
Vai eat dárbbašan guoddit suinniid fiervvás bajás, hutkkaimet juogalágan geassinhoiddu, mas geavaheimmet báttiid, spissafatnasa ja šárkka geassit heasttagielkká, masa leimmet gárran suinniid.
– Gamlingen var også god til å ro med den ene armen han hadde.
– Áhččán lei gievra suhkat ovttain gieđain.
Han hadde spikret et lær som samlet begge årene og rodde minst like raskt som andre.
Son lei návlen fatnasii leairra mainna lei čatnan áirruid oktii, ja nie son sugai unnimusat seamma leahtuin go earát.
I tillegg var han god til å kommandere oss andre!
Ja dasa lassin lei son čeahppi gohččut min earáid.
I 1958 sviktet helsa til faren, og da måtte Johan hjelpe moren, Ellen, med alt arbeidet med dyrene inntil de sluttet med husdyrholdet i 1965.
1958 rájes hedjonišgođii áhči dearvvašvuođadilli, ja Johan fertii veahkehit eatnis, Elle, buot oapmebargguiguin gitta dassážii go sii heite oapmedoaluin 1965:s.
– Da var det for sent å tenke på noen videre utdanning, så det ble heller livets skole for meg.
– De gal lei juo beare maŋŋit smiehttagoahtit makkárge oahpu, nu ahte dan maŋŋil mun vázzen eallima skuvlla.
SAMMENDRAG
ČOAHKKÁIGEASSU
Avhandlingens tema er lesekompetanse hos tospråklige elever.
Dutkosa fáddá lea guovttegielat oahppiid lohkangelbbolašvuohta.
Med utgangspunkt i læreplanens mål (L97Samisk) om funksjonell tospråklighet, er det foretatt en sammenligning av informantenes lesekompetanse på sine respektive språk.
Oahppoplána (L97Sámegiella) ulbmila vuođul doaibmi guovttegielalašvuođa birra, lea dás dahkkon buohtastahttin informánttaid lohkangelbbolašvuođas dan guovtti gielas.
Tospråklighet representerer et mangfoldig felt, og derfor er den kontekstuelle beskrivelsen en viktig plattform for forståelse av resultatene.
Guovttegielašvuohta ovddasta máŋggabealát fáddá, ja danne lea kontekstuála válddahallan deaŧalaš vuođđu go bohtosiid galgá áddet.
Den aktuelle konteksten kjennetegnes av elever fra tospråklige hjem i områder dominert av majoritetens språk, men i et miljø preget av vitalisering av minoritetens språk.
Dán konkrehta konteavstta dovdomearkkat leat ahte oahppit guovttegielat ruovttuin orrot guovlluin gos majoriteahtagiella lea dominántta, muhto birrasis leat geahččalisgoahtán vitaliseret minoriteahtagiela.
Foreldrene har valgt minoritetsspråket som opplæringsspråk av flere gode grunner.
Váhnemat leat válljen minoriteahtagiela oahpahusgiellan máŋga buriid ákkaid geažil.
Resultatene fra undersøkelsen av elevenes lesekompetanse førte til et samarbeidsprosjekt mellom skole, hjem og lærerutdanning.
Oahppiid lohkangelbbolašvuođa iskanbohtosat mielddisbukte ovttabargoprošeavtta skuvlla, ruovttu ja oahpaheaddjioahpahusa gaskka.
Målet med samarbeidet var todelt: For det første å få en felles forståelse av forskjellen på hverdagsspråk som brukes i daglig kommunikasjon og det kognitive/akademiske språket som er et grunnlag for å lykkes i skolens utdanning.
Ovttasbargguulbmil lei guovttesuorggat: Vuosttažettiin oažžut oktasaš áddejumi erohusas árgabeaivválašgielas mii geavahuvvo beaivválaš gulahallamis ja dan kognitiivvalaš/akademihkalaš gielas mii lea vuođđun lihkostuvvat skuvlla oahpahusas.
For det andre hva skole og hjem i fellesskap kan gjøre for å styrke de språklige forutsetningene for utvikling av aldersadekvat lesekompetanse.
Dasto maid skuvla ja ruokto ovttas sáhttet bargat nannet gielalaš eavttuid ovddidan várás agiadekváhta lohkangelbbolašvuođa.
Hovedfunnene i prosjektet kan samles og formuleres i tre veivisere som peker framover.
Prošeavtta váldogávdnosiid sáhttá čohkket ja hámuhit golbman ofelažžan mat čujuhit ovddasguvlui.
Den første veiviseren retter oppmerksomheten mot kriteriene for valg av opplæringsmodell i den aktuelle konteksten, uavklarte roller mellom hjem og skole i samarbeidet og lokalsamfunnets og massemedienes rolle i vitalisering av minoritetsspråket.
Álgo ofelaš bidjá várvešvuođa daid kriteriijaide mat leat vuođđun go vállje oahpahanmodealla dán konkrehta konteavsttas, eahpečielggaduvvon rollaide skuvlla ja ruovttu ovttasbarggus ja báikkálaš servodaga ja massemediaid rolla minoriteahtagiela vitaliseremis.
Den andre veiviseren peker mot forskningsprosjektet.
Nubbi ofelaš čujuha dutkanprošektii.
Hjem og skole trenger en samarbeidspartner i sine felles anstrengelser fram mot målet om funksjonell tospråklighet for sine barn/elever.
Ruoktu ja skuvla dárbbašit ovttasbargoguoimmi daidda oktasaš rahčamušaide mas ulbmil lea doaibmi guovttegielašvuohta mánáidasaset/ oahppiidasaset.
Den tredje veiviseren peker mot lærerutdanningens rolle i utdanning av kommende lærere.
Goalmmát ofelaš čujuha oahpaheaddjioahpahusa rollii oahpahit boahttevaš oahpaheaddjiid.
To områder peker seg ut på bakgrunn av arbeidet med avhandlingen.
Guokte suorggi ihtet dutkosa barggu vuođul.
Det ene gjelder lærerutdannernes rolle i å formidle til studentene betydningen av å arbeide mot en utvikling fra hverdagsspråk til skolespråk.
Nubbi guoská oahpaheaddjioahpu rollii gaskkustit studeanttaide mávssolašvuođa bargat dan guvlui ahte ovdánahttit árgabeaivválašgiela skuvllagillii.
Det andre gjelder forholdet mellom tradisjonskunnskap og tradisjonelle læringsformer og den teoretisering som utvikling av det kognitive/akademiske skolespråket krever.
Nubbi fas guoská oktavuhtii árbevirolašmáhtu ja árbevirolaš oahpahanvuogi ja dan teoretiserejuvvomii maid kognitiivalaš/akademihkalaš skuvllagiella ovdánahttin gáibida.
Samisk avdeling og samiske studenter på Lærerutdanninga i Alta
Álttá oahpaheaddjiskuvlla Sámi ossodat ja sámi studeanttat
Jostein Hansen er født på Sandane i Sogn og Fjordane i 1944 og oppvokst på Bryne i Rogaland.
Jostein Hansen lea riegádan Sandanes Sogn og Fjordane fylkkas 1944:s, ja bajásšaddan Brynes Rogalandas.
Han har sosiologi hovedfag, psykologi og filosofi fra universiteta i Bergen og Oslo og har arbeida som lærer ved Høgskolen i Finnmark fra 1974 til 2008.
Sus lea sosiologiija váldofága, ja lea lohkan psykologiija ja filosofiija Bergena ja Oslo universitehtain. Son lea bargan oahpaheaddjin Finnmárkku allaskuvllas 1974 rájes gitta 2008 rádjai.
1986–89 hadde han permisjon for å arbeide ved Nordisk Samisk Institutt i Guovdageaidnu.
1986-89 lei sus virgelohpi, go barggai Sámi Instituhtas Guovdageainnus.
Han har engasjert seg sterkt i samiske spørsmål, bl.a. i forbindelse med kampen mot utbygging av Alta – Kautokeino-vassdraget.
Son lea áŋgirit bargan sámi áššiiguin, ee. go vuosttaldedje Álttá - Guovdageaineanu buođđudeami. Go manai ealáhahkii 2008:s, de fárrii fas Sandanii.
Historien om de samiske studentene ved Lærerutdanningen/Høgskolen i Alta er en dramatisk historie preget av kulturelle motsetninger, mangel på ressurser og forståelse for hva som krevdes for å få til en samisk lærerutdanning.
Álttá allaskuvlla oahpaheaddjioahpu sámi studeanttaid historjá lea dramáhtalaš historjá mas vuhttojit kultuvrralaš vuostálasvuođat, resursavátnivuohta ja ipmirmeahttunvuohta das mii gáibiduvvo sámi oahpaheaddjioahpu oččodeamis.
Disse motsetningene går som en rød tråd gjennom hele skolens historie fra 1973 til etableringa av Sámi allaskuvla i 1989.
Diet vuostálasvuođat čuvvo čađat olles skuvlla historjjá 1973 rájes gitta Sámi allaskuvlla ásaheapmái 1989:s.
Først etter den andre innstillinga om samisk lærerutdanning fra 19831 ble det etablert en gryende forståelse i skolebyråkratiet av at det ikke var mulig å bygge opp en samisk lærerutdanning i et overveiende norskspråklig miljø som en samisk komponent på en overveiende norsk høgskole.
Easka maŋŋel nuppi evttohusa sámi oahpaheaddjioahpu ektui 1983:s ipmirdišgohte skuvlaeiseválddit ahte ii leat vejolaš hukset sámi oahpaheaddjioahpu nana dárogielat birrasii, mii livččii leamaš dakkár sámi komponeantan buiga dáža allaskuvllas.
Fersk lærer i etnisk minefelt
Aiddo oahppan oahpaheaddji etnalaš soahtešiljus
Jeg kom til Alta som nyutdannet cand. polit. sommeren 1974, ett år etter oppstarten av Lærerutdanningen.
Bohten Áltái aiddo oahppan cand. polit. 1974 geasi, jagi maŋŋel go ledje álggahan oahpaheaddjioahpu.
50 % av arbeidsbyrden min skulle gå til å lede et prosjekt om ungdommens situasjon i Guovdageaidnu, satt i gang av Bratteli-regjeringas ungdomsutvalg og ledet i Alta av pedagogikklektor Steinar Gaare.
50 % mu barggus lei jođihit prošeavtta Guovdageainnu nuoraid dili birra, man Bratteli-ráđđehusa nuoraidlávdegoddi lei álggahan, ja man pedagogihka lektor Steinar Gaare jođihii Álttás.
De resterende 50 % skulle brukes på undervisning i samfunnsfag og pedagogikk.
Reasta 50 % galgen oahpahit servvodatfága ja pedagogihka.
Ungdomsutvalget la opp til en brei undersøkelse av ungdommens situasjon på utvalgte steder, og rektor Birger Aalvik ved Lærerutdanninga i Alta hadde ivret sterkt for at Norges urfolk måtte bli representert i undersøkelsen.
Nuoraidlávdegoddi dáhtui viiddis iskkadeami nuoraid dilálašvuođas dihto báikkiin, ja Álttá oahpaheaddjioahpu rektor Birger Aalvik lei áŋgirit bargan dan nala ahte Norgga álgoálbmot galggašii oassálastit dán iskkadeapmái.
Lektor Steinar Gaare ved Lærerutdanninga hadde utarbeidet et forslag til spørreskjema, men hadde blitt uenig med Nordisk Samisk Institutt (NSI) om en del av spørsmåla;
Steinar Gaare lei ráhkadan jearahallanskovveevttohusa, muhto ii boahtán ovttaoaivilii Sámi Instituhtain soames gažaldagain.
etter det jeg husker spesielt noen av dem som gikk på etnisk identitet.
Daid maid muittán earenoamážit ledje soames gažaldagat etnalaš identitehta birra.
Derfor ble det min oppgave å ta kontakt med NSI, og min primærkontakt der ble Alf Isak Keskitalo.
Dasto šattai mu bargun gulahallat Sámi Instituhtain, ja mu váldo gulahallanolmmoš doppe lei Alf Isak Keskitalo.
Nokså uskyldig og uvitende ble jeg altså kastet ut i det etniske minefeltet i 1974.
Vigiheapmin ja diehtemeahttumin bálkestuvvojin etnalaš soahtešilljui 1974:s.
Etniske relasjoner er primært et fagfelt for sosialantropologien, og det var heller ikke mye kunnskap jeg hadde fått om den samiske minoriteten ved universitetene i Bergen og Oslo.
Etnalaš oktavuođat leat dábálaččat sosiálaantropologaid fágasuorgi, inge lean olu oahppan sámiid birra Bergena ja Oslo universitehtain.
I forordet til prosjektrapporten fra 1977 stiller jeg spørsmål om jeg som nordmann (dáža) hadde noen rett til å «blande meg inn i en minoritets kamp for sin egen eksistens.
Prošeaktaraportta álgosánis, maid čállen 1977:s, bijange gažaldaga ahte lei go mus, gii ledjen dáža, makkárge riekti «seaguhit iežan unnitlogu álbmoga rahčamušaide iežaset ceavzima badjel.
Og dessuten: hadde jeg i det hele tatt forutsetninger for og muligheter til å forstå den samiske ungdommens situasjon?
Ja muđuige: ledje go mus dat návccat ja vejolašvuohta ipmirdit sámi nuoraid dilálašvuođa?
»2 Dette var en dramatisk beskrivelse, men i ettertid ser jeg at den var realistisk.
» [1] Dát lei oalle dramáhtalaš čilgehus, muhto oainnán dál maŋŋel ahte nu lei duohtavuohta.
Alf Isak Keskitalo hadde en kritisk holdning til prosjektet.
Alf Isak Keskitalo lei kritihkalaš prošektii.
Det samme hadde daværende sosialsjef Johs. Kalvemo, som var en viktig samtalepartner for meg.
Dan seamma lei dalá sosiálahoavda Johs. Kalvemo, guhte lei dehálaš ságastallanolmmái mus.
Det ble besluttet å foreta personlige intervjuer, og det eneste rimelige da var å foreta intervjuene på samisk.
Dasto mearriduvvui ahte galge olbmuin jearahallat, ja govttolaččamus lei jearahallat sámegillii.
Jeg fikk til slutt 10 samiskspråklige studenter med meg til Guovdageaidnu som intervjuere, hvorav fire var fra stedet.
Ožžon loahpas 10 sámegielat studeantta mielde Guovdageidnui jearahallat nuoraid. Njealjis sis ledje guovdageaidnolaččat.
Til sammen ble 220 ungdommer født i tidsrommet 1950-59 intervjuet i løpet av juleferien 1975/1976.
Oktiibuot jearahalaimet 1975/76 juovlaluomus 220 nuora, geat ledje riegádan gaskal 1950 ja 1959.
Det var helt avgjørende for prosjektet å ha samiskspråklige intervjuere.
Prošeavtta ollašuvvamii lei mearrideaddjin ahte ledje sámegielagat geat jearahalle.
Den intervjuede fikk utlevert et skjema på samisk til å følge med i, men det var intervjueren som noterte ned svara.
Dat geas ledje jearahallame, oaččui skovi sámegillii mas sáhtii čuovvut mielde, muhto lei jearahalli ieš guhte čálii vástádusaid.
Motstand mot samiske emner
Vuosteháhku sámi fáttáide
I pedagogikkundervisninga prøvde jeg å ta opp tema som tospråklighet, samisk kultur og minoritetssituasjonen.
Pedagogihka oahpahusas geahččalin guoskkahit fáttáid nugo guovttegielalašvuođa, sámi kultuvrra ja minoritehtaid dilálašvuođa.
Det var som nevnt ikke så mye kunnskap jeg hadde om dette de første åra.
Nu go ovdalis namuhin, de in máhttán nu olu dáid áššiid birra daid vuosttaš jagiid.
Disse åra var også disse temaene dårlig dekket i undervisninga, men etter hvert som min kompetanse ble større, fikk de større plass i fagplanene, også på førskolelærerutdanninga, som ble satt i gang i 1978.
Dát fáttát ledje muđuige ožžon unnán saji oahpahusas. Muhto dađi mielde go mun čehppon, de lassánii dáid birra fágaplánain, maiddái ovdaskuvlaoahpaheaddjioahpus, mii álggahuvvui 1978:s.
Akkurat på førskolelærerutdanninga husker jeg det var noen få spredte røster som mente det var for mye samisk tematikk i undervisninga i samfunnsfag.
Ovdaskuvlaoahpaheaddjioahpus ledjege soapmásat geat oaivvildedje ahte lei beare olu sámi fáttáid birra servodatfágas.
Jeg hadde imidlertid god samvittighet, ikke minst fordi flere av studentene hadde samisk bakgrunn.
Mus lei goitge buorre oamedovdu, earenoamážit go máŋgga studeanttas lei sámi duogáš.
I dag er det i samfunnsfag lagt relativt stor vekt på minoriteter, urfolk og etniske relasjoner i samfunnsfagplanene.
Dán áiggi servvodatfágas deattuhuvvojit minoritehtat, eamiálbmogat ja etnalaš oktavuođat servodatfágaplánain.
I de andre faga er dette nesten fraværende.
Eará fágain ii leat báljo mihkkege dáid birra.
Mange av studentene var frustrert over at Lærerutdanninga i så liten grad var en samisk høgskole, og at de fikk liten undervisning på samisk og om samisk språk, kultur og historie.
Olu studeanttat vuorrástuvve go oahpaheaddjiskuvla lei nu unnán sámi allaskuvla, ja ožžo nu unnán oahpahusa sámegillii ja sámegiela, -kultuvrra ja -historjjá birra.
Og de ga åpent uttrykk for dette i undervisningstimene.
Ja dan sii gal čielgasit dieđihedje oahpahusdiimmuin.
Jeg hadde også kontakt med flere av de samiske studentene på fritida.
Mus lei maid oktavuohta máŋggain sámi studeanttain astoáiggis.
Her kom fortvilelsen over den vanskelige undervisningssituasjonen og mangelen på tilbud i og på samisk enda tydeligere fram fra en del.
Dalle bođii ovdan sin áŧestus váttis oahpahusdilis ja váilevaš fálaldat sámegielas ja sámegillii.
For meg var det ikke vanskelig å forstå denne fortvilelsen.
Munnje gal ii lean váttis ipmirdit sin áŧestusa.
Samisk avdeling
Sámi ossodat
Da Lærerutdanninga i Alta ble etablert i 1973 ble det lagt vekt på at utdanninga skulle innrettes mot utkantstrøk og samiskspråklige områder. Situasjonen for de samiske studentene var meget vanskelig det første året.
Go oahpaheaddjiskuvla álggahuvvui 1973:s de deattuhuvvui ahte oahpahus galggai heivehuvvot boaittobealbáikkiide ja sámegielat guovlluide. Sámi studeanttaid dilli lei váttis vuosttaš jagi.
Høsten 1973 var det eneste tilbudet i og på samisk språk to timer undervisning i uka.
1973 čavčča ožžo dušše guokte diimmu vahkkui oahpahusa sámegillii ja sámegielas.
Det var Håkon Henriksen (som ikke hadde formelle kvalifikasjoner i samisk) som stod for undervisninga, sammen med studentene Máret Sárá og Inga Ravna Eira, som begge hadde grunnfag i samisk fra Oslo.
Lei Håkon Henriksen (geas ii lean formálalaš oahppu sámegielas) guhte lágidii sámegieloahpahusa, ovttas Máret Sáráin ja Inga Ravna Eirain, geat goappašagat leigga lohkan vuođđofága sámegielas Oslos.
Den første stillingen ble besatt av Odd Mathis Hætta i januar 1974, og tiltredelsen skjedde 1. mai samme år.
Vuosttaš gii virgáduvvui lei Odd Mathis Hætta, ođđajagimánus 1974, ja son álggii virgái miessemánu 1. b. seamma jagi.
Jan Henry Keskitalo fulgte deretter fra 1. august 1974.
Jan Henry Keskitalo jotkkii borgemánu 1. b. 1974.
Senere fulgte Ole Henrik Magga, Elli-Sivi Näkkäläjärvi og Ellen Marit Guttorm.
Dan maŋŋel bođii Ole Henrik Magga, Elli-Sivi Näkkäläjärvi ja Ellen Marit Guttorm.
Våren 1975 tok de første 6 studentene eksamen.
1975 giđa válde vuosttaš guhtta studeantta eksámena.
Den første fagplanen som ble utarbeidet i samisk i februar 1975 ble betegnet som samisk grunnkurs og det ble gitt undervisning 4 timer i uka over 2 år.
Vuosttaš fágaplána sámegielas bođii guovvamánus 1975, ja gohčoduvvui Sámegiella vuođđogursa ja dasa addui oahpahus njeallje diimmu vahkkui guokte jagi.
Forsida på dette første plandokumentet har tittelen «Samisk – EN PLAN», og er ført i pennen av Odd Mathis Hætta.
Dan vuosttaš plána ovdasiiddus čuoččui «Samisk – EN PLAN», ja dan lei Odd Mathis Hætta čállán.
Det ble etter hvert utviklet mange kurs der undervisninga foregikk på samisk og der innholdet var samisk språk, kultur og historie.
Dan maŋŋel ráhkaduvvojedje máŋga gurssa gos oahpahuvvui sámegillii, ja sisdoallu lei sámegiella, -kultuvra ja -historjá.
I 1974 ble kvartårsenhet på allmennlærerutdanningen utviklet, i 1975 halvårsenhet og i 1976 årsenhet / videreutdanning.
s ovddiduvvui njealjádasjagi oahpahus dábálašoahpaheaddjioahpus. 1975:s jahkebealoahpahus ja jagi 1976 jahkeoahpahus/ joatkkaoahpahus.
Fra 1978 ble det gitt et ettårig forkurs for lærerutdanning for samiske studenter.
1978 rájes addojuvvui ovtta jagáš ovdakursa oahpaheaddjioahpu várás sámi studeanttaide.
Det ble også utviklet en årsenhet / videreutdanning i duodji.
Ovddiduvvui maid ovtta jagáš kursa / joatkkaoahppu duojis.
Fra 1978 ble det gitt en halvårsenhet / videreutdanning på førskolelærerutdanninga for samiske studenter.
1978 rájes fállojuvvui sámi studeanttaide jahkebealoahpahus/ joatkkaoahpahus ovdaskuvlaoahpaheaddjioahpus.
Det ble med andre ord gitt mange tilbud, men det var relativt få studenter.
Fállojuvvojedje olu oahpahusfálaldagat, muhto ledje unnán studeanttat.
De ansatte var under et stort press.
Bargiin lei lossa noađđi.
De skulle på samme tid utvikle fagplaner med basis i en mangelfull litteratur, kvalifisere seg til en høyere akademisk grad og være pionerer i undervisninga av samiske studenter.
Sii galge aktanis ovddidit fágaplánaid vátna lohkamušain, gealbudahttit iežas alit akademalaš gráda ja leahkit bálggesčuollit sámi studeanttaid oahpaheamis.
Betegnelsen Samisk avdeling (Sámi ossodat) ble brukt om de samiske tilbudene, men i realiteten hadde avdelinga kun status som en seksjon på Høgskolen, på tross av Hoëm-utvalgets innstilling i 1973 om «å opprette en egen avdeling med ansvar for den spesialiserte lærerutdanning for samedistriktene».
Namahus Samisk avdeling (Sámi ossodat) geavahuvvui sámi fálaldagaid birra, muhto duohtavuođas lei ossodagas juogus-stáhtus Allaskuvllas, vaikko Hoëm-lávdegoddi evttohii 1973:s «ásahit sierra ossodaga mas lea ovddasvástádus earenoamáš oahpaheaddjiohppui sámeguovlluid váste».
Utvalget anbefaler også at stillingene ved avdelingen organiseres som utdanningsstillinger med en maksimumslengde for utdanningsperioden på 5 år.
Lávdegoddi evttohii maiddái ahte dan ossodaga virggit galge organiserejuvvot oahppovirgin mas oahppoáigodat galggai leat eanemusat vihtta jagi.
Fra høgskolens side ble det ikke gitt ressurser til en avdelingslederstilling, og det store undervisningtilbudet gikk for de flestes vedkommende på egenkvalifiseringas bekostning.
Allaskuvla ii liigudan resurssaid ossodatjođiheaddjivirgái, ja dat viiddis oahpahusfálaldat dagahii ahte eanas oahpaheddjiin ii lean áigi iežaset oahppamii.
I et notat fra «Samisk avdeling» ved Liv Østmo av 09.06.82 hevdes det at avdelinga kun har en muntlig avtale om fordeling av undervisningsplikten: 1. året: vanlig undervisningsstilling (8 t.) 2. året: utdanningstilling (4 t.) 3. året: undervisningfri (0 t.) Østmo skriver i notatet at i.
Notáhtas maid Liv Østmo čálii «Sámi ossodagas» 09.06.82 čuoččuhuvvo ahte ossodagas lea dušše njálmmálaš šiehtadus das movt oahpahusgeatnegasvuohta galgá juhkkojuvvot 1. jagi: dábálaš oahpahusvirgi (8 dii.) 2. jagi: oahppovirgi (4 dii.) 3. jagi: oahpahusfriddja (0 dii.) Østmo čállá notáhtastis ahte «duohtadilis dát ortnet ii leat doaibman».
Fire av lærerne ved lærerhøgskolens samiske avdeling, 1977. F.v. Jan Henry Keskitalo, Odd Mathis Hætta, Ole Henrik Magga og Reidar Erke.
Njeallje oahpaheaddji sámi ossodagas, 1977: g.b. Jan Henry Keskitalo, Odd Mathis Hætta, Ole Henrik Magga, Reidar Erke.
Alle ansatte sa opp
Buot bargit heite
Denne uholdbare situasjonen toppet seg i 1982.
Dát vártnuhis dilli vearránii sakka 1982:s.
Det var 11 som hadde vært ansatt kortere eller lengre tid fram til 1982, av dem hadde bare en kvalifisert seg til lektorkompetanse.
Ossodagas ledje dássážii leamaš 11 bargi ja dušše okta lei nákcen lektorgelbbolašvuođa.
Frustrasjon bygget opp over lang tid og inndraging av en stilling på «Samisk avdeling» førte til at konflikten mellom avdelinga og høgskolens ledelse toppet seg dette året.
Suhttu lassániii áiggi mielde ja go heaittihedje ovtta virggi Sámi ossodagas dien jagi, de dagahii dat riiddu gaskal ossodaga ja allaskuvlla jođiheddjiid.
I protest sa alle de 5 ansatte opp stillingene sine.
Buot vihtta bargi celke eret virggiideaset čájehan dihtii vuostehágu.
Anton Hoëm sier i en kommentar at «i stedet for å utvikle en samisk lærerutdanning, har de samiske lærerne ved lærerhøgskolen i Alta måttet konsentrere seg om å holde i gang en lærerutdanningsinstitusjon etter ordinært norsk mønster»4. Mens samiske studenter strømmet til skolen som aldri før, 45–50 høsten 1983.
Anton Hoëm cealká ovtta kommeanttas ahte «dan sadjái go ásahit sámi oahpaheaddjioahpu, leat sámi oahpaheaddjit Álttá allaskuvllas šaddan rahčat dan nala ahte doalahit oahpaheaddjioahpu dábálaš dáža málle mielde» [3] Seammás bohte olu sámi studeanttat allaskuvlii, sullii 45-50 1983 čavčča.
Ifølge høgskolestyrets leder Egil Sundelin, ble det ikke gitt noe tilbud i samisk denne høsten.
Allaskuvlastivrra jođiheaddji Egil Sundelin dadjá, ahte dien čavčča ii fállojuvvon makkárge sámi oahpahus.
Om avdelingas status heter det i et notat av Odd Mathis Hætta: «I Kgl. res. av 6. september 1974 heter det at ‘det er opprettet samisk avdeling ved Lærerutdanningen i Alta’.
Ossodaga stáhtusa birra cealká Odd Mathis Hætta muhtin notáhtas: «Gonagaslaš resolušuvnnas čakčamánu 6.b. 1974 čuožžu ahte ‘lea ásahuvvon sámi ossodat Álttá oahpaheaddjiohppui’.
Men personalet på samisk avdeling har ansett stillingen som svært diffus.
Sámi ossodaga bargoveahka navdá dien dili viehka eahpečielggasin.
Det heter avdeling i navnet men ikke i gavnet, bl.a. fordi den til en hver tid fungerende leder de første 10 år verken har hatt lønnskompensasjon eller nedsatt lesetid – bortsett fra ett år.
Gohčoduvvo ossodahkan nama mielde, muhto ii duohtadilis, ee. go son guhte lei jođiheaddjin vuosttaš logi jagi, ii lean ožžon bálkkábuhtadus dahje geahpeduvvon oahpahusgeatnegasvuođa – earretgo ovtta jagi.
Avdelingen er så integrert fysisk og organisatorisk i skolens hovedstruktur at det samiske knapt synes over vannskorpa» (20.10.83).
Ossodat lea nu ovttaiduvvon skuvlla váldohámádahkii sihke fysalaččat ja organiserema bokte, ahte sámevuohta illá oidnui čáhcegierragis ge.» (20.10.83).
I et notat fra avdelingen ved Liv Østmo av 09.07.82 blir det foreslått at «det opprettes en avdelingslederfunksjon ved Sámi Ossodat.
Ovtta notáhtas sámi ossodagas evttoha Liv Østmo, 09.07.82 ahte «ásahuvvo ossodatjođiheaddjidoaibma Sámi ossodahkii.
Undervisningsplikten vurderes i forhold til arbeidsmengden ellers.
Oahpahangeatnegasvuohta árvvoštallojuvvo bargonoađi ektui.
Lederen velges for 2 år av gangen med muligheter for gjenvalg.
Jođiheaddji válljejuvvo guovtti jahkái, ja addo vejolašvuohta ođđasis válljejuvvot.
Lederen må være en av avdelingas ansatte».
Jođiheaddji galgá leat muhtun ossodaga bargiin».
I dette notatet blir det også listet opp hvilke vilkår avdelinga arbeider under: – utdanning i samisk – også i lærerutdanningssammenheng – er et upløyd område. – all undervisning foregår på samisk.
Dán notáhtas čujuhuvvo maiddái makkár eavttuiguin ossodagas barget: - sámegieloahppu – maiddái oahpaheaddjioahpus – lea vealtakeahtes oassi - buot oahpahus lea sámegillii.
Faglitteraturen er på norsk, svensk, finsk eller engelsk.
Fágagirjjálašvuohta lea dárogillii, ruoŧagillii, suomagillii dahje eŋgelasgillii.
I våre forberedelser og planlegginger inngår oversettingsarbeid og utvikling av fagterminologi.
Min ráhkkananbargguide ja plánenbargguide gullá jorgalanbargu ja fágatearpmaid ovddideapmi.
– studentene stiller med svært ulike forkunnskaper i samisk. – Alta lærerhøgskole v. Sámi Ossodat er den eneste institusjonen som gir tilbud i samisk språk og samiske samfunnsforhold for lærere.
- mis váilot oahppogirjjit ja oahpponeavvut - studeanttain lea hui iešguđetlágán sámegielmáhttu - Álttá oahpaheaddjiallaskuvlla Sámi ossodat lea áidna ásahus mii fállá sámegieloahpahusa ja oahpahusa sámi servodatáššiin oahpaheddjiide.
Notatet avsluttes med et nytt forslag: Samtlige stillinger ved avdelinga skal være knyttet til avdelinga og kan ikke omdisponeres til andre fag.
Notáhtta loahpahuvvo ođđa evttohusain: Buot virggit ossodagas galget gullat ossodahkii eaige galgga sáhttit adnot eará fágain.
Dersom en ikke får kvalifiserte søkere til høgskolelektorstillinga/ene, omgjøres disse til og lyses ut som stipendiatstillinger.
Jus eai boađe gelbbolaš ohccit allaskuvlalektorvirgái/-virggiide, de dáid virggiid rievdada ja almmuha rabasin stipendiáhttavirgin.
Dersom en ikke får kvalifisert søker til dosenturet, disponerer avdelinga selv de ledige lønnsmidlene.
Jus eai oza dosentuvravirggiide olbmot geain lea gelbbolašvuohta, de ossodat oažžu ieš geavahit dáid bálkáruđaid.
Notatet er undertegnet av alle 5 ansatte: Liv Østmo, Asta Balto, Veikko Holmberg, Berit Johnskareng og Máret Sárá.
Dán notáhta leat vuolláičállán buot viđas geat barge doppe: Liv Østmo, Asta Balto, Veikko Holmberg, Berit Johnskareng ja Máret Sárá.
Det ble avholdt et ekstraordinært lærerråd 10.05.82 der temaet var «Utdanningstilbud for samer».
Dasto dolle liige oahpaheaddjiráđđečoahkkima 10.05.82 mas fáddán lei «oahppofálaldagat sámiide».
Undertegnede holdt der en innledning med følgende problemstilling: Er det mulig med samisk lærerutdanning ved Høgskolen i Alta i framtida?
Vuolláičálli doalai doppe sáhkavuoru mas lei čuovvovaš čuolbma: Leago boahtteáiggis vejolaš doallat sámi oahpaheaddjioahpu Álttá allaskuvllas?
Dette svarte jeg et tydelig nei på, og begrunnet det med at samisk lærerutdanning måtte foregå i et samiskspråklig miljø med mye bedre kontakt med den samiske grunnskolen og med et innenfra perspektiv på samisk kultur, språk og historie.
Dása vástidin čielgasit ahte ii leat, ja ákkastallen ahte sámi oahpaheaddjioahppu ferte leat sámegielat birrasis, gos lei mihá buoret oktavuohta sámi vuođđoskuvllain ja siskkobeal-geahččanguovlu sámi kultuvrii, gillii ja historjái.
Jeg siterer fra en støtteerklæring fra Alta lærerhøgskolelag som var basert på min innledning: «Utdanning av samiske lærere ved Alta lærerhøgskole vil alltid bli et tillegg til den norskspråklige – så lenge utdanninga skjer i et norsk språklig og kulturelt miljø, – så lenge institusjonen hovedsakelig er innrettet på å betjene grunnskoler i norskspråklige områder, – så lenge premissene for alt som skjer ved institusjonen angående det samiske samfunn ikke har samiske behov og interesser som utgangspunkt, men snarere det norske samfunnets/myndighetenes behov for å mestre det ‘det samiske problem’.
Geardduhan dás Álttá oahpaheaddjiallaskuvlasearvvi doarjjasániid mas vuođđun lei mu álggahus: «Oahpaheaddjioahppu sámiid várás Álttá oahpaheaddjiallaskuvllas boahtá álot leat lassin dárogielat ohppui – nu guhká go lágiduvvo dárogielat ja -kultuvrralaš birrasis – nu guhká go ásahusa váldoulbmilin lea bálvalit vuođđoskuvllaid mat leat dárogielbirrasiin, – ja nu guhká go skuvlla barggus sámi servodaga ektui, eai leat sámiid iežaset dárbbut ja beroštumit vuolggasadjin, muhto baicca dáža servodaga/eisseválddiid dárbu hálddašit «sámi čuolmma».
En fullverdig samisk lærerutdanning er det bare mulig å utvikle innen det samiske kjerneområdet, på samiske premisser, i kontinuerlig kontakt med de samiske grunnskolelærerne».
Dievaslaš sámi oahpaheaddjioahpu lea vejolaš ovddidit dušše sámi váldoguovlluin, sámi eavttuid mielde, ja guhkilmas oktavuođain sámi vuođđoskuvlla oahpaheddjiiguin».
På helleristningsfeltet i mai 1979, studenter på ettårig videreutdanning i samisk språk og kultur, fra venstre: Ellen Turi Guttormsen, Torunn Hætta, Gunnar Lile, Jon Meløy, Inger Tapio Lie, Ulf Thomassen, Magne Einejord, Herman Kåven og Arne Store fra NRK Finnmark.
Báktegovvagiettis 1979 miessemánus, studeanttat geat lohke sámegiela ja -kultuvrra jagi joatkkaoahpu. Gurut bealde: Ellen Turi Guttormsen, Torunn Hætta, Gunnar Lile, Jon Meløy, Inger Tapio Lie, Ulf Thomassen, Magne Einejord, Herman Kåven ja Arne Store (NRK Finnmárku).
På helleristningsfeltet en septemberdag i 1983, 1/2-årig i samisk språk og kultur, fra venstre bak: Else Grethe Rasmussen (Broderstad), Berit Ranveig Iversen (Nilssen) Asbjørn Guttorm og Anne Olli sittende foran.
Báktegovvagiettis 1983 čakčamánus, studeanttat geat lohke sámegiela ja -kultuvrra jahkebeali. Gurut bealde duohken: Else Grete Rasmussen (Broderstad), Berit Ranveig Iversen (Nilssen), ovddabealde: Asbjørn Guttorm, Anne Olli.
Egen samisk høgskole som mål
Mihttun sierra sámi allaskuvla
Alle konfliktene rundt samisk avdeling førte til at det ble nedsatt et nytt utvalg med Anton Hoëm som leder, Hoëm II-utvalget.
Buot dát riiddut sámi ossodaga birra dagahedje ahte ásahuvvui ođđa lávdegoddi man Anton Höem jođihii, Hoëm II -lávdegoddi.
Det regionale høgskolestyret ble pålagt av Kultur- og vitenskapsdepartementet i brev av 26.03.82 å utrede spørsmål «som knytter seg til samisk lærerutdanning på kort sikt».
Kultur- ja dieđadepartemeanta gohčui Guovlulaš allaskuvlastivrra reivves beaiváduvvon 26.3.83, guorahallat gažaldagaid «mat čatnasit sámi oahpaheaddjiohppui lagamus áiggis».
Liv Østmo ble medlem av dette utvalget.
Mearkkašahtti lei ahte Liv Østmo vulggii miellahttun dán lávdegoddái.
Odd Mathis Hætta var medlem av begge Hoëm – utvalgene og spilte en sentral rolle i oppbyggingen av Sámi Ossodat.
Odd Mathis Hætta lei miellahttun goappašat Hoëm-lávdegottiin ja lea leamaš guovddáš olmmožin Sámi ossodaga huksemis.
Utvalget la fram sin innstilling 05.08.83.
Lávdegoddi ovdanbuvttii evttohusas 05.08.83.
For Hoëm II-utvalget stod det nok klart at den samiske lærerutdanninga bare hadde blitt en samisk komponent i en altoverveiende norsk høgskole.
Hoëm II -lávdegoddái gal lei čielggas ahte sámi oahpaheaddjioahppu lei šaddan dušše dakkár komponeantan dáža allaskuvllas.
Det var også klart at Sámi Ossodat ikke hadde fått status og ressurser til å fungere som en selvstendig avdeling.
Lei maid čielggas ahte Sámi ossodat ii lean olahan stáhtusa iige resurssaid doaibmat sierra iehčanas ossodahkan.
Utvalget skisserer de langsiktige tiltaka på s. 65: Utvikle en samisk lærerutdanning ved Alta lærerhøgskole, samisk avdeling.
Lávdegoddi hivvehallá guhkit áigge doaibmabijuid ná 65. siiddus: Ovddidit sámi oahpaheaddjioahpu Álttá oahpaheaddjiallaskuvlla sámi ossodahkii.
Etablere samisk avdeling ved Alta lærerhøgskole som en fullverdig avdeling med egen avdelingsleder.
Ásahit Álttá oahpaheaddjiallaskuvlii sámi ossodaga, ollislaš ossodahkan, mas lea sierra ossodatjođiheaddji.
Flytte samisk avdeling og den samiske lærerutdanninga ut fra Alta lærerhøgskole som del av første fase i etablering av en egen samisk høgskole for lærerutdanning.
Fárrehit sámi ossodaga ja sámi oahpaheaddjioahpu eret Álttá oahpaheaddjiallaskuvllas. Dát livččii vuosttaš oassi barggus sierra sámi allaskuvlla ásaheamis oahpaheaddjioahpu várás.
Bygge ut den samiske høgskole for lærerutdanning til også å omfatte andre utdanningsretninger på høgskolenivå.
Viiddidit sámi allaskuvlla oahpaheaddjioahpuid várás, vai sáhtálii maid fállat oahpu eará oahpposurggiin allaskuvladásis.
Integrere denne høgskolen med andre nordiske enheter, slik at det kan etableres en felles nordisk vitenskapelig høgskole.
Ovttastahttit dán allaskuvlla eará davviriikkalaš ásahusaiguin, vai sáhttá ásahit oktasaš davviriikkalaš dieđalaš allaskuvlla.
Det skulle enda gå 6 år før Sámi allaskuvla ble etablert i Guovdageaidnu i 1989.
Galge vel vássit 6 jagi ovdal Sámi allaskuvla ásahuvvui Guovdageidnui, 1989:s.
Hadde ikke høgskolen kunnet overta Forsvaret sine lokaler, ville det tatt enda lenger tid.
Jus allaskuvla ii lean sáhttit váldit badjelasas Suodjalusa visttiid, de gal lei ádjánit vel guhkit.
Leder i det regionale høgskolestyret i flere perioder, Ole K. Sara, spilte trolig en avgjørende rolle i etableringen av høgskolen.
Máŋgga áigodaga jođiheaddji guovlulaš allaskuvlastivrras, Ole K. Sara, dáiddii leamaš guovddážis allaskuvlla ásaheamis.
Bak fra venstre: Odd Mathis Hætta, Liv Østmo, Eirik Sjømæling, Olav Daae. Foran fra venstre: Inga Ravna Eira, Anton Hoëm, Jule Eira, Kristian Berg Nilssen.
Duogábealde: Odd Mathis Hætta, Liv Østmo, Eirik Sjømæling, Olav Daae Gurit bealde ovdábealde: Inga Ravna Eira, Anton Hoëm, Julie Eira, Kristian Berg Nilssen.
(Foto: Odd Mathis Hætta)
(Govva: Odd Mathis Hætta)
Noen samiske studenters erfaringer
Muhtin sámi studeanttaid vásáhusat
I løpet av skoleåret 2007/08 har jeg kontaktet seks av mine tidligere studenter for å høre hvordan de nå ser på erfaringene de gjorde som studenter på Alta lærerhøgskole på 1970-tallet.
2007/08 skuvlajagi válden oktavuođa guđain mu ovddeš studeanttain, gullandihtii movt sii dál oidnet daid vásáhusaid maid ožžo dalle go ledje studeantan Álttá oahpaheaddjiskuvllas 1970-logus.
Det var ressurssterke samiske ungdommer som søkte seg til ALH de første åra, og alle mine informanter har i dag fremtredende stillinger i yrkeslivet.
Ledje nanu sámi nuorat mat ohce Álttá oahpaheaddjiskuvlii daid vuosttaš jagiid, ja buohkain mu informánttain leat dál alla virggit.
De er i dag alle i 50-åra og det er tre kvinner og tre menn.
Sii leat dál 50-jagiin ja leat 3 nissonolbmo ja 3 dievdoolbmo.
Jeg har hatt alle som studenter i faget pedagogikk og alle jobbet for meg som intervjuere under prosjektet «Kautokeino-ungdom» (1974–77).
Buohkat diet leat leamaš mu studeantan pedagogihkkafágas, ja buohkat barge mu ovddas jearahallanbargguid «Guovdageainnu nuorat»-prošeavtta oktavuođas (1974-1977).
En av mine informanter påpeker at 70-tallet var en oppvåkningstid for det samiske.
Okta mu informánttain deattuha ahte 70-lohku lei dakkár morihanáigi sámiide.
Det skjedde en revitalisering.
Dáhpáhuvai ealáskahttin.
Dermed ble det også en brytningstid som utløste motreaksjoner fra både etnisk norske og samer som hadde fortrengt sin samiske identitet og blitt helt assimilert i det norske samfunnet.
Dasto šattai maid dakkár nuppástuhttináigi mii dagahii vuosttaldeami sihke etnalaš dážaid bealis ja sámiin geat oalát ledje hávkadan sin sámi identitehta ja oktiisuddan dáža servodahkii.
«Motstanden vi møtte gjorde at kravene vi stilte ble hardere, og at det ble en enorm utvikling.
«Vuosteháhku maid vásiheimmet dagahii ahte bijaimet mihá garraset gáibádusaid, ja nu šattai ge nana ovdáneapmi.
Dette kom som et sjokk for mange av de norske studentene».
Dát suorggahahttii sakka máŋgasa dain dáru studeanttain».
Mine 6 informanter har opplevd tida på ALH ulikt.
Dát mu guhtta studeanta leat vásihan studeantaáiggi Álttá oahpaheaddjiskuvllas iešguđet ládje.
Viktige faktorer som påvirker opplevelsene og farger de personlige erfaringene er studentenes bakgrunn i forhold til bevissthet om egen etnisk identitet, engasjement i samiske spørsmål, forventninger til ALH og spesielt samisk avdeling, grad av integrering i samisk miljø i Alta, særlig Álttá sámiid searvi (ASS), noen få samiske familier i Alta og ikke minst student- og lærerfellesskapet på Samisk avdeling ved ALH.
Dat mii eanemusat váikkuhii ja hábmii studeanttaid persovnnalaš vásáhusaid lei sin duogáš ja sin diđolašvuohta iežaset identitehta ektui, beroštupmi sámi áššiide ja vuordámušat oahpaheaddjiskuvlii ja sámi ossodahkii. Eará mii maid váikkuhii lei man muddui sii ledje mielde dahje oassin sámi birrasis Álttás, earenoamážit Álttá sámi searvvis, muhto maid soames sámi bearrašiin Álttás ja earenoamážit studeanta- ja oahpaheddjiid searvevuođas Álttá oahpaheaddjiskuvlla sámi ossodagas.
Studentene gir uttrykk for at de satte stor pris på lærerstaben og miljøet på samisk avdeling.
Studeanttat muitalit ahte sii atne buorrin oahpaheddjiid ja birrasa mii lei sámi ossodagas.
De negative opplevelsene knyttes i det vesentlige dels til høgskolens manglende forståelse for å utvikle en samisk lærerutdanning, dels til lokalsamfunnet Alta og dels til en del norske lærere og studenter.
Váivves vásáhusat čatnasedje sihke allaskuvlla váilevaš ipmárdussii sámi oahpaheaddjioahpu ovddideapmái, Álttá lagasbirrasii ja muhtin dáru oahpaheddjiide ja studeanttaide.
Alle mine informanter opplevde at de hadde en fast og trygg samisk identitet da de kom til Alta.
Buot mu informánttat navde ahte sis lei nana ja oadjebas sámi identitehta dalle go bohte Áltái.
En informant var mer opptatt av idrett enn politikk og samisk politikk under ALH-tida.
Okta informánta beroštii eambbo valáštallamis go politihkas ja sámi politihkas Álttá oahpaheaddjiskuvlla áiggis.
En annen sier at hun hadde en trygg samisk identitet innenfor sin egen familie, men hadde en enorm respekt for det norske.
Okta iežá studeanta logai alddis nana sámi identitehta bearraša siskkobealde, muhto son anii hui alla árvvus dan mii dárrui gulai.
Hun hadde lært hjemme at skulle man fram i livet måtte man beherske norsk og det norske.
Son lei oahppan ruovttus ahte jus áiggui olahit maide eallimis de ferte hálddašit sihke dárogiela ja buot mii dáža máilbmái gulai.
En påpeker at studentmiljøet var inkluderende, men at han visste om kystsamer som aldri sa at de var samer, men som han vet seinere har meldt seg inn i samemanntallet.
Okta čujuha ahte studeantabiras lei hui fátmmasteaddji, muhto ahte son gal dovddai mearrasámiid geat eai goassege muitalan ahte ledje sápmelaččat. Son diehtá ahte sii leat maŋŋel čálihan iežaset sámi jienastuslohkui.
Med ett unntak hadde alle store forventninger til at de skulle få en samisk lærerutdanning.
Earret ovttas sis, ledje buohkain sis stuora vuordámušat ahte galge oažžut sámi oahpaheaddjioahpu.
Det pekes på at en viktig del av begrunnelsen for å opprette Lærerutdanningen i Alta var å utdanne lærere til samiske områder.
Čujuhuvvu dasa ahte dehálaš ággan ásahit Oahpaheaddjiskuvlla Áltái, lei ahte galge oahpahit oahpaheddjiid sámi guovlluide.
Ønske om å få kompetanse til å undervise i samiske områder ble bare oppfylt på samisk avdeling.
Sávaldat háhkat gelbbolašvuođa oahpahit sámi guovlluin, ollašuvai dušše sámi ossodagas.
I tillegg til samisk språk, kultur og historie, ble også didaktikk, metodikk og generell pedagogikk for samiske områder etterlyst.
Lassin sámegillii, -kultuvrii ja -historjái, de ohcaledje maid oahpu didaktihkas, metodihkas ja dábálaš pedagogihkas mii livččii heivehuvvon sámi guovlluide.
Det hevdes at det i 1973 ikke ble avertert etter folk som kunne undervise i og på samisk.
Čuoččuhuvvo ahte 1973:s ii oba ohccojuvvon ge oahpaheaddji gii livččii máhttán oahpahit sámegiela ja sámegillii.
Overgangen fra samiske lokalsamfunn til det overveiende norske tettstedet Alta opplevdes ganske forskjellig.
Studeanttat vásihedje sirdima sámi lagasbirrasis dievas dáža birrasii Áltái iešguđet ládje.
Det påpekes at holdningen fra lokalsamfunnet var motsetningsfull.
Sii vávje ahte ledje olu vuostálasvuođat lagasbirrasa guottuin.
Det var rolig så lenge man ikke nevnte noe om det samiske, «men vi som tona det samiske flagget fikk merke det.
Lei jaskat nu guhká go ii oktage fal jietnadan maidege sápmái guoskevaš áššiid birra, «muhto mii geat ceggiimet sámi leavgga, gal beasaimet mearkkašit dan.
Vi ble betegna som ekstremister og ČSV-ere.
Min navde ekstremistan ja ČSV-an.
Vi var usikre på vår identitet, vi hadde minst to identiteter.
Mii leimmet eahpesihkkarat iežamet identitehtas, mis ledje unnimusat guokte identitehta.
Hjemmeidentiteten kunne vi ikke forfekte i Alta-miljøet».
Ruovttuidentitehtamet eat sáhttán rámpot Álttá-birrasis».
En annen opplevde det som strevsomt, og følte hun ikke ble inkludert av Alta-folk.
Okta iežá ges vásihii dán lossadin, iige orron iežas mielas váldome searvái Álttá olbmuid gaskkas.
Men hun ble kjent med noen samer fra Alta, for eksempel familien Sara på Kronstad.
Muhto son goit oahpásnuvai soames sápmelaččaide geat orro Álttás, ee. Sara-bearrašii geat orro Kronstadas.
En kjente Alta fra før, og overgangen var som forventet: «Jeg hadde mest kontakt med medstudenter».
Muhtun eará fas lei oahpis Álttás ja šattai sullii nu go lei vuordán: «Mus lei eanemus oktavuohta mielstudeanttaiguin».
En annen fikk mange bekjentskaper gjennom vertsfamilien.
Okta eará fas oahpásnuvai oallugiidda verddebearraša bokte.
Jeg stilte spørsmålet om det var arenaer i Alta for å ivareta den samiske identiteten.
Jerren lei go Álttás arena mii vuhtiiválddii sámi identitehta.
Her viser det seg Álttá Sámiid Searvi (ASS) hadde en meget stor betydning: 5 av 6 nevner ASS som den viktigste og omtrent eneste samiske arenaen i lokalsamfunnet: «ASS hadde stor betydning for ALH og studentene.
Čájehuvvui ahte Álttá sámi searvi lei hui mávssolaš: viđas guđa studeanttas dadje ahte Álttá sámi searvi lei dehálaččamus ja measta áidna sámi arenaid dien lagasservodagas: «Álttá sámi searvi mearkkašii olu Álttá oahpaheaddjiskuvlii ja studeanttaide.
Styret i ASS brakte studentenes røst videre til blant annet Edel Hætta Eriksen.
Álttá sámi searvvi stivra doalvvui viidáset studeanttaid sága ee. Edel Hætta Eriksenii.
Studentene søkte trygghet i ASS/NSR, den var studentenes egen og eneste arena.
Studeanttat ohce dorvvu Álttá sámi searvvis ja NSR:s, mii lei studeanttaid iežaset ja áidna arena.
Den var premissleverandør og hadde samme funksjon som Sametinget i dag».
Dat lei dat mii bijai eavttuid ja das lei dalle seamma doaibma go sámedikkis lea dál».
Edel Hætta Eriksen var i en lengre periode direktør for Samisk utdanningsråd, etablert i 1976.
Edel Hætta Eriksen lei guhká Sámi oahpahusráđi jođiheaddji, mii ásahuvvui 1976.
ASS utgjorde også en viktig og positiv kontakt med lokalbefolkningen.
[4] Álttá sámi searvi doalai dehálaš ja buori oktavuođa báikegotti olbmuiguin.
De fleste informantene nevner også studentfellesskapet og fellesskapet på Samisk avdeling.
Eanas informánttat maid namuhit studeanttabirrasa ja sámi ossodaga birrasa.