pere/sami_parallel huggingface dataset:
Fordelingen av midler er bredt anlagt og kommuner fra alle landets fylker er representert, sier kulturminister Anniken Huitfeldt.
Doarjagat leat juolluduvvon viidát ja buot riikka fylkkat leat ovddastuvvon, lohká kulturministtar Anniken Huitfeldt.
Midlene skal benyttes til modellforsøk der kommuner, organisasjoner og institusjoner går sammen for å legge til rette for et mangfoldig kulturskoletilbud og til utvikling av ulike prosjekter.
Ruhtadoarjagat galget geavahuvvot modealla geahččaleapmái gos gielddat, organisašuvnnat ja ásahusat ovttasbarget lágidit máŋggabealat kulturskuvlafálaldagaid ja ovddidit iešguđet lágan prošeavttaid.
– De fleste søknadene handler om samarbeidet mellom kulturskoler og SFO.
- Eanaš ohcamušat leat ovttasbargoprošeavttat gaskal kulturskuvllaid ja SFO.
Det vil bidra til en mer variert og spennende skolefritid ”, sier Halvorsen.
Dát mielddisbuktá girjás ja gelddolaš skuvlaastoáiggi, dadjá Halvorsen.
Utdanningsdirektoratet har også valgt ut noen prosjekter som man mener vil kunne ha nasjonal overføringsverdi.
Oahpahusdirektoráhta lea maiddái válljen moadde prošeavtta dainna oaiviliin ahte prošeavttain sáhttá leat našunála sirdinárvu.
Det er lagt vekt på å kunne utvikle modeller for både små og store kommuner.
Dás deattuhuvvo ráhkadit modeallaid sihke smávit ja stuorit gielddaide.
Eksempler på slike er:
Dakkár ovdamearkkat leat:
Internasjonalt kultur- og ressurssenter i samarbeid med asylmottak, voksenopplæring, skoler, barnehager og frivillige organisasjoner med målsetting å utvikle nye undervisningstilbud og tilpassede aktivitetsarenaer noe som vil gi et utvidet tilbud til flere og flerkulturelt aspekt.
Riikkaidgaskasaš kultur- ja resursaguovddáš ovttas dorvoohcciid vuostáiváldinbáikkiiguin, rávisolbmuid oahpahusain, skuvllaiguin, mánáidgárddiiguin ja eaktodáhtolaš organisašuvnnaiguin dainna ulbmilin ahte ovddidit ođđa oahpahusfálaldagaid ja heivehuvvon doaibmaarenaid mat attášedje eambbosiidda fálaldagaid ja máŋggakultuvrralaš sisdoalu.
Samarbeidsprosjekter mellom kulturskoler og SFO.
Ovttasbargoprošeavttat kulturskuvllaid ja SFO.
/ skoler innen visuell kunst, musikk, teater og dans.
/ skuvllaid gaskka man sisdoallu lea visuála dáidda, musihkka, teáhter ja dánsa.
Samarbeid mellom kulturskole og blant annet Den norske filmskolen med målsetting arbeid med film fra idé til filmproduksjon for kulturskoleelever innen musikk, dans, drama og visuelle kunstfag.
Ovttasbargu gaskal kulturskuvllaid ja ee. Norgga filbmaskuvlla dainna ulbmilin ahte musihkka, dánsa, dráma ja visuála dáiddafágaid kulturskuvla oahppit sáhttet bargat filmmain fuomášumi dásis filbmabuvttadeapmái.
Spesielt tilrettelagte tilbud for barn og unge med psykiske problemer, ved bruk av kunst- og uttrykksterapi som metode innenfor visuell kunst, særlig animasjon.
Sierra heivehuvvon fálaldagat mánáide ja nuoraide geainna leat psykalaš váttisvuođat, gos visuála dáidagis geavahuvvo metodan dáidda- ja ovdanbuktinterapiija, erenoamážit animašuvdna.
Her finner du oversikten over hvilke skoler og tiltak som blir tildelt midler (.
Dáppe gávnnat dieđuid makkár skuvllat ja doaimmat leat ožžon doarjagiid (.
pdf)
pdf)
Sametingets formelle stilling og budsjettprosedyrer - regjeringen.no
Raporta Sámedikki formálalaš sajádaga ja bušeahttavugiid birra
Rapport om Sametingets formelle stilling og budsjettprosedyrer
Almmustahtti: Bargo- ja searvadahttindepartemeanta
Arbeids- og inkluderingsminister Bjarne Håkon Hanssen og sametingspresident Aili Keskitalo har i dag fått overlevert en arbeidsgrupperapport om Sametingets formelle stilling og budsjettprosedyrer.
Raporta Sámedikki formálalaš sajádaga ja bušeahttavugiid birra Bargo- ja searvadahttinministtar Bjarne Håkon Hanssen ja Sámediggepresideanta Aili Keskitalo leaba odne ožžon bargojoavkoraportta Sámedikki formálalaš sajádaga ja bušeahttavugiid birra.
I rapporten foreslås det at Sametinget gjennom endringer i sameloven gis en formelt mer uavhengig stilling i forhold til regjeringen enn det tilfellet er i dag.
Raporta Sámedikki formálalaš sajádaga ja bušeahttavugiid birra Bargo- ja searvadahttinministtar Bjarne Håkon Hanssen ja Sámediggepresideanta Aili Keskitalo leaba odne ožžon bargojoavkoraportta Sámedikki formálalaš sajádaga ja bušeahttavugiid birra.
Forslaget innebærer i all hovedsak en formalisering av den faktiske situasjonen.
Evttohus mearkkaša dálá dili formaliseren.
Det foreslås videre at det etableres budsjettprosedyrer for fastsetting av de årlige overordnede økonomiske rammene for Sametinget og samiske formål for øvrig.
Muđui evttohuvvo ásahit bušeahttavugiid mo mearridit jahkásaš bajimus ekonomiijarámmaid Sámediggái ja sámi áigumušaide muđui.
Arbeidsgruppen ble nedsatt i forståelse mellom arbeids- og inkluderingsministeren og sametingspresidenten.
Bargo- ja searvadahttinministtar ja sámediggepresideanta leaba ovttas ásahan bargojoavkku.
Arbeidet har tatt sitt utgangspunkt i folkerettslige forpliktelser og ønsket om å styrke de demokratiske prosessene i det samiske samfunnet.
Vuođđun dán bargui leat álbmotrievtti geatnegasvuođat ja háliidus nannet sámi servodaga demokratiija proseassaid.
Det har videre vært en målsetting å styrke samhandlingen mellom regjeringen og Sametinget og effektivisere regjeringens arbeid med samiske saker.
Muđui lea leamaš ulbmilin nannet ráđđehusa ja Sámedikki gaskasaš ovttasdoaibmama ja beavttálmahttit ráđđehusa barggu sámi áššiiguin.
Arbeidsgruppen har hatt medlemmer fra Sametinget, Justis- og politidepartementet og Arbeids- og inkluderingsdepartementet.
Bargojoavkkus leat leamaš lahtut Sámedikkis, Justiisa- ja politiijadepartemeanttas ja Bargo- ja searvadahttindepartemeanttas.
Regjeringen og Sametinget vil konsultere om de tiltak som foreslås i rapporten, og saken vil bli drøftet i stortingsmeldingen om samepolitikken som skal legges fram høsten 2007.
Ráđđehus ja Sámediggi áigot čađahit konsultašuvnnaid gaskaneaset daid doaibmabijuid birra, mat evttohuvvojit rapportas, ja ášši digaštallojuvvo stuoradiggedieđáhusas sámepolitihka birra mii almmuhuvvo 2007 čavčča.
Sametinget tar sikte på å behandle saken i plenumsmøtet i september.
Sámediggi áigu meannudit ášši čakčamánu dievasčoahkkimis.
Arbeidsgrupperapport om Sametingets formelle stilling og budsjettprosedyrer
Sámedikki formálalaš sajádaga ja bušeahttavugiid birra (dárogillii)
4 Ei bærekraftig reindrift?
4 Ceavzilis boazoealáhus?
Jan Åge Riseth, forsker I, dr.scient., Norut Tromsø
Jan Åge Riseth, Dutki I, dr. scient., Norut Tromsa
Bærekraft i reindrifta er ei meget relevant og aktuell problemstilling både ut fra internasjonal politikk og reindriftspolitikken de siste to tiårene.
Ceavzilvuohta boazoealáhusas lea hui relevánta ja áigeguovdilis áššečuolbma leamaš gaskariikkalaš politihkas ja boazodoallopolitihkas dan maŋemus logi jagis.
Gjeldende reindriftslov sier at reindrifta skal være både økologisk, økonomisk og kulturelt bærekraftig.
Guoskevaš boazodoalloláhka dadjá ahte boazoealáhusas galgá leat sihke ekologalaš, ekonomalaš ja kultuvrralaš ceavzilvuohta.
Den konkrete betydningen av dette er foreløpig bare definert for økologisk bærekraft – gjennom en veileder fra Landbruks- og matdepartementet fra 2008. For et mer overordnet utgangspunkt bruker jeg tilnærminger fra internasjonal fellesressursforskning.
Dat konkrehtalaš mearkkašupmi dás lea dássážii dušše meroštallon ekologalaš ceavzilvuođas Eanandoallo- ja biebmodepartemeanta bagadusas, mii ráhkaduvvui 2008. Dan oktavuođa ektui guoskkaha gaskariikkalaš oktasašresursadutkan.
Kapitlet gir en næringsøkonomisk oversikt over reindrifta i Norge og knytter denne både til naturgeografi og rettshistoriske forhold.
Kapihttalis boahtá ovdan ealáhusekonomalaš govva Norgga boazodoalus ja čatná dán sihke luonddugeografiijai ja riektehistorjjálaš dilálašvuođaide.
Den presenterer et meget mangfoldig bilde fra sør til nordøst.
Dát čájeha hui máŋggabealat gova lullin gitta nuortasdavás.
Tamreinlaga i det sentrale Sør-Norge har ei lang historie og er påvirka av å ha hatt sørsamiske gjetere som læremestre.
Boazoservviin guovddáš Lulli-Norggas lea guhkes historjá ja leat báinnahallan lullisámi guođoheddjiide, go sii leat leamaš oahpaheaddjin sidjiide.
Disse reindriftene har den høyeste produktiviteten av all reindrift i Norge med høyt slakteuttak, høy produktivitet og stabil og god økonomi.
Dáin boazobargin lea eanemus buvttadeapmi olles Norgga boazodoalus, go sii njuvvet ollu, lea alla buvttadeapmi ja stabiila ja buorre ekonomiija.
Sørsamisk reindrift sør for Stjørdalen har ei meget vanskelig historie da det politiske tilbakeslaget fikk spesielt sterke konsekvenser her.
Lullisámi boazodoallu lullelis Stjørdala lea hui váttis historjá go politihkalaš hedjoneapmi čuozai hui garrasit dáppe.
Reindrifta i Trollheimen mistet alle rettigheter.
Trollheimen boazodoallu massii buot sin rivttiid.
Dette ble bekreftet av Høyesterett så sent som i 1981. Landbruksdepartementet og Stortinget sikra framtida for denne reindrifta gjennom en ny lov i 1984. Reindriftssamene i Røros-området har vært utsatt for hardt press fra det ekspanderende bondesamfunnet og myndighetene.
Dat duođaštuvvui Alimusrievttis nu maŋŋit go 1981. Eanandoallodepartemeanta ja Stuoradiggi sihkkaraste dán boazodoalu boahtteáiggi ođđa lága bokte 1984. Boazosámiide Plassje-guovllus lea leamaš stuora noađđi go boandaservodat ja eiseválddit leat garrasit lassánan ja viidon.
Det var verst omkring forrige århundreskifte, da urimelige erstatninger for påstått skade på jordbruket ruinerte mange reindriftssamer.
Lei buot vearrámus birrasiid ovddit jahkečuohtemolsuma áigge, go dalle šadde mearehis stuora buhtadusaid máksit čuoččuhuvvon vahágiid ovddas eanandollui, mii nohkkohii ollu boazosápmelaččaid.
I etterkrigstida og spesielt fra 1970-tallet av har reindriftssamene i dette området skapt ei ny og mer produktiv reindrift, men har fortsatt måttet slåss for sine rettigheter mot både bønder og rettsvesen som har vært påvirket av gamle holdninger.
Maŋŋel soađi ja earenoamážiid 1970-logus leat boazosápmelaččat dán guovllus olahan ođđa ja eambbo buvttadeaddji boazodoalu, muhto leat ain ferten rahčat sihke boanddaid ja riekteeiseválddiid vuostá, geat leat boares guottuide báinnahallan.
Reineierne vant endelig fram med full aksept for sine rettigheter i en høyesterettsdom fra 2001, men har spesielt det siste tiåret måttet tåle nedgang i den høye produktiviteten på grunn av økte rovdyrstammer.
Boazodoallit vuite viimmat ollislaš ipmárdusain iežaset rivttiid ektui Alimusrievttis 2001. Sii leat goitge ferten gillát njiedjama dan alla buvttadeamis, go boraspiret leat nu ollu lassánan.
Reindrifta i Nord-Trøndelag var også med på produktivitetsrevolusjonen på 1980-tallet, men har siden tidlig på 1990-tallet i stadig sterkere grad fått føle konsekvensene av den nye rovdyrpolitikken.
Boazodoallu Davvi-Trøndelagas lei maid mielde dan alla buvttadanrevolušuvnnas 1980logus, muhto leat álggu geahčen 1990-logu rájes dađistaga šaddan dovdat ođđa boraspirepolitihka váikkuhusaid.
Tapsprosenten har gradvis vært økende, og både slakteuttak og produktivitet har blitt redusert fra et høyt til et middels nivå.
Massinproseanta lea veahážiid mielde lassánan ja sihke njuovvanbohccot ja buvttadeapmi lea njiedjan alla dásis gaska dássái.
Nordland og Troms reindriftsområder er begge preget av at grenseoppgjøret mellom Norge og Sverige i 1751 førte til at Norge fikk overskudd på sommerbeiter, mens Sverige fikk overskudd på vinterbeiter.
Nordlándda ja Tromssa boazodoalloguovlluide lea goappašagaide čuohcan, go Norgga ja Ruoŧa rádjesoahpamuš 1751 mielddisbuvttii ahte Norga oaččui badjelmeare geasseorohagaid ja Ruoŧŧa ges badjelmeare dálveorohagaid.
Da nasjonalistiske ideologier slo inn fra midten og slutten av 1800-tallet, førte dette til sterk kontroll av reindrifta for å fremme jordbrukets ekspansjon og også til tiltakende utestenging av svenske reindriftssamer, iverksatt fra og med 1923, blant annet fra øyene i Troms.
Go našunalisma ideologiija doaibmagođii gaskamutto gitta loahpageahčái 1800-logu, de mielddisbuvttii dat garra bearráigeahču boazodollui. Sii galge ovddidit eanandoallo viidáneami ja maiddái olgguštit Ruoŧa boazosápmelaččaid, earenoamážiid Tromssa sulluin.
Norge og Sverige er for tida uten en gyldig konvensjon, og det kan stilles spørsmål ved om Norges ensidige forlengelse av 1972-kovensjonen i 2005 er gyldig. De siste konvensjonsforhandlingene har vært meget vanskelige, men ei samisk arbeidsgruppe har nylig lagt fram forslag til en ny konvensjonstekst.
Norga-Ruoŧŧa leaba dál dohkkehuvvon konvenšuvnna haga ja sáhttá jearrat leago Norgga sierranas guhkideapmi 1972-konvenšuvdna doallevaš, mii dahkkui 2005. Dat maŋemus konvenšuvdnašiehtadallamat leat leamaš hui váddásat, muhto okta sámi bargojoavku lea aiddo báliid almmuhan árvalusa ođđa konvenšuvdnatekstii.
Store deler av reindrifta i Finnmark er i ubalanse.
Stuora oassi Finnmárkku boazodoalus lea eahpedássedis dilis.
Unntaket er Polmak/Varanger, som har gjennomført produktivitetsrevolusjonen og går med godt overskudd.
Earret Buolbmát/Várjjat mii lea čađahan buvttadanrevolušuvnna ja doaibmá buriin badjelbáhcagiin.
Reintallet i Karasjok og de ti indre distriktene i Kautokeino har i løpet av de siste 30 årene beveget seg mellom historiske topper og bunner som fortsatt er høyere enn de gamle nivåene.
Boazolohku Kárášjogas ja 10 siskkit orohaga Guovdageainnus leat dan maŋemus 30 jagis lihkadan gaskal historjjálaš buoremus ja heajumus dási, ja mii ain lea alit go dat boares dásit.
Beiteutnyttinga på Finnmarksvidda er derfor langt mer intens enn tidligere.
Finnmárkku duoddara guohtonávkkástallan lea danne arvat eambbo garrasit go ovdal.
Myndighetenes overvåkingsprogram dokumenterer at gjenveksten av lav på Finnmarksvidda er langt bedre enn forventet.
Eiseválddiid gozihanprográmma duođašta ahte jeagelšaddu Finnmárkku duoddaris lea arvat buoret go lei vurdojuvvon.
Ny vekst i reintallet på 2000-tallet medfører likevel at beitetilstanden igjen er under rask forverring.
Boazologu lassáneapmi 2000-logus mielddisbuktá goitge ahte guohtondilálašvuohta fas lea jođánit hedjoneame.
Etter krav fra NRL, utredning og dialog fikk man en ny reindriftslov i 2007. Foruten bærekraft fokuserer denne loven reindriftas egne institusjoner og prosesser, men har unntaksbestemmelser som gir sentrale myndigheter muligheter til å overstyre reindriftsorganene.
Maŋŋil NBRa gáibádusa, guorahallama ja ságastallama oaččuimet ođđa boazodoallolága 2007. Earret ceavzilvuođa, de čalmmustahttá dát láhka boazodoalu iežas ásahusaid ja proseassaid, muhto leat spiehkastatmearrádusat mat addet guovddášeiseválddiide vejolašvuođa mearridit badjel boazodoalloorgánaid.
Myndighetene har nå brukt dette til å sette i gang tvangsprosesser for å få til reintallsreduksjon.
Eiseválddit leat dál geavahan dan ja leat álggahan bággonjuovvanproseassaid, vai unnidivčče boazologu.
Jeg frykter at disse tiltakene vil fungere som en avsporing og heller bremse enn fremme næringas egne nødvendige prosesser.
Balan ahte diet doaimmat bohtet botnjat ja baicca goazadit, go dan ahte ovddidit ealáhusa iežas dárbbašlaš proseassaid.
Fellesressursforskninga sine resultater er entydige: Det er ressursbrukerne selv som må ta ansvaret for å løse sine egne problemer.
Oktasašresursadutkama bohtosat leat čielgasat: Leat resursageavaheaddjit ieža geat fertejit váldit ovddasvástádusa čoavdit iežaset váttisvuođaid.
Myndighetenes rolle må være å støtte opp om prosesser som bygger institusjoner og løser problemer.
Eiseválddiid rolla ferte leat doarjut proseassaid mat huksejit ásahusaid ja čovdet váttisvuođaid.
– myndighetene utvikler en politikk for å styrke beskyttelsen av reindriftas driftsområder og vektlegger reindriftas positive bidrag til å opprettholde et åpent landskap og biodiversitet
Rávven ahte: (1) Eiseválddit ovddidit politihka, mii gáhtte boazodoalu doaibmaguovlluid ja deattuhit man man positiivvalaš lea go boazodoallu doalaha rabas eanadagaid ja biodiversitehta.
– konsultasjonsordningen brukes mer aktivt for å utvikle en forpliktende dialog med reindriftsamene, NRL og Sametinget
(2) Konsultašuvdnaortnet adno eambbo aktiivvalaččat vai ovddida dan geatnegahtton gulahallama boazosápmelaččaiguin, NBRain ja Sámedikkiin.
– myndighetene må gi reindrifta i Finnmark og reindriftas organer ro til å gjennomføre fastsetting av bruksregler og påfølgende reduksjon av reintall.
(3) Eiseválddit fertejit Finnmárkku boazodollui ja boazodoalloorgánaide addit ráfi mearridit doaibmanjuolggadusaid ja dasto unnidit boazologu.
– forslaget til ny reinbeitekonvensjon med Sverige fra den samiske arbeidsgruppa ledet av Sametinget i Norge må søkes ratifisert og iverksatt snarest
(4) Sámi bargojoavkku, maid Norgga Sámediggi lea jođihan, árvalii ođđa boazoguohtonkonvenšuvnna Ruoŧain. Dan ferte ohcat ratifiserejuvvot, vai doaibmagoahtá jođáneamos lági mielde.
– myndighetene må utforme en rovdyrpolitikk som tar mye klarere hensyn til reindrifta og andre beitebrukere
(5) Eiseválddit fertejit hábmet boraspirepolitihka mii čielgaseappot vuhtiiváldá boazodoalu ja eará guohtoneana geavaheddjiid.
Analysegruppa for samisk statistikk har invitert meg til å skrive et kapittel om reindriftsstatistikk.
Sámi statistihka guorahallanjoavku lea mu dáhtton čállit kapihttala boazodoallopolitihka birra.
Utfordringa ble da å finne et tema som for det første vil bli oppfattet som viktig og interessant av både næringa, samiske organisasjoner og samiske og norske myndigheter.
Hástalus lei dasto gávdnat fáttá mii vuosttažettiin lea mávssolaš ja beroštahtti sihke ealáhussii, sámi organisašuvnnaide ja sámi ja dáčča eiseválddiide.
Løsninga er blitt å skrive om bærekraft, både fordi dette er den offisielle målsettinga for reindrifta slik den er formulert i reindriftsloven av 2007, men også fordi det er en målsetting som spiller en framtredende rolle i internasjonal miljø- og utviklingspolitikk, slik den har utviklet seg det siste kvarte århundret.
Dasto ferte maid leat fáddá man birra leat doarvái dieđut čállit. Čoavddus šattai čállit ceavzilvuođa birra, sihke go lea dat almmolaš mihttu boazodoalu ektui, nugo 2007 boazodoallolágas boahtá ovdan, muhto maiddái go lea mihttu mii lea guovddáš rolla gaskariikkalaš biras- ja ovdánahttinpolitihka birra, nugo dat lea ovdánan dan maŋemus kvárta jahkečuođis.
Temaet er ekstra interessant siden regjeringserklæringa 2013 signaliserte at man vil legge fram ei ny stortingsmelding om bærekraft i reindrifta.
Fáddá lea earenoamáš beroštahtti go ráđđehusjulggaštus 2013 geažuhii ahte áigot addit olggos stuoradiggedieđáhusa boazodoalu ceavzilvuođa birra.
Foreliggende næringsstatistikk gjennom Ressursregnskapet og Totalregnskapet som utgis årlig av Reindriftsforvaltningen, gir et godt grunnlag for å vurdere mange sider av bærekrafta i dagens reindrift.
Ealáhusstatistihkka mii boahtá ovdan Resursarehketdoalus ja Obbalašrehketdoalus, maid Boazodoallohálddahus olggosaddá jahkásaččat, addá buori vuođu guorahallat máŋga beali dálá boazodoalu ceavzilvuođa hárrái.
Jeg synes at det er viktig å peke på at bærekraft som overordna politisk målsetting for reindrifta ikke er noen selvfølge.
Oaivvildan lea dárbbašlaš čujuhit ahte boazodoalu ceavzilvuohta, nugo politihkalaš ulbmilin, ii lean almmotge nu diehttelas.
I løpet av de siste hundreårene har reindriftssamene opplevd til dels dramatiske skifter i nasjonalstatenes same- og reindriftspolitikk.
Daid maŋemus jahkečuđiid leat boazosápmelaččat vásihan oalle dramáhtalaš molsašumiid našunálastáhta sámi- ja boazodoallopolitihkas.
Den uttrykte målsettinga for Lappekodicillen (1751) var den «Lappiske Nations Conservation», og regimet den etablerte, innebar i tråd med dette en anerkjent samisk selvforvaltning innenfor nasjonalstatenes rammer.
Celkojuvvon ulbmil Lappekodicillen (1751) lei dat «Lappiske Nations Conservation», ja ráđđenvuohki mii ásahuvvui lei nugo oaivvilduvvon dovddus sámi iešhálddašeapmi našunálastáhtaid rámmaid siskkobealde.
I løpet av siste halvdel av 1800-tallet snudde dette fullstendig.
Dan maŋemus oasis 1800-logus jorggihii diet oalát.
Den politiske praksisen omfattet grensestengninger, distriktsinndeling med fellesansvarlighet og vokteplikt av hensyn til jordbruket, tamreinforbud, kontrollerende lappefogder og et erstatningstyranni som i enkelte distrikter sendte de fleste reineierne på fattigkassa (Fjellheim 2012).
Politihkalaš bargu sisttisdoalai rádjegiddemiid, orohatjuohkimiid, masa šattai oktasašovddasvástádus ja guođohangeatnegasvuohta eanandoalu ektui, boazodoallogielddus, dárkkisteaddji sámefálddiid ja dakkár buhtadustyránna, mii muhtin orohagain sáddii boazoeaiggádiid gefiidkássii (Fjellheim 2012).
Den første norsk-svenske reinbeitekonvensjonen ble inngått i 1919 og medførte en meget omfattende innskrenkning av svenske reindriftssamers beiterett i Norge, bl.a. ble de utestengt fra øyene i Troms.
Dat vuosttaš Norgga-Ruoŧa boazoguohtonkonvenšuvdna álggahuvvui 1919 ja mielddisbuvttii earenoamáš ollu gáržžideami Ruoŧa boazosápmelaččaid guohtonriektái Norggas, earret eará Tromssa fylkka sulluin.
Den politiske målsettinga for reindrifta kan karakteriseres som en avviklingsmålsetting og ble formulert slik i en innstilling til reindriftslov:
Dat politihkalaš ulbmil boazodoalu ektui sáhttá gehččot dego heaittihanulbmilin ja celkui dáinna lágiin boazodoallolága mearrádusevttohusas:
Denne målsettinga slår altså fast at reindrifta kun omfattet tålt bruk og hadde vikeplikt overfor andre interesser, særlig jordbruket.
Diet ulbmil, mii vuođđuduvvui dan nammii ahte boazodoallu lea dušše gillájeaddji/ gierdevaš ealáhus ja mii ferte addit saji eará beroštumiide, earenoamážiid eanandollui.
Den lå til grunn for den første landsomfattende reindriftsloven, som ble endelig vedtatt i 1933 og var i kraft helt til 1978. Forgjengeren, felleslappeloven av 1883 og den første norsk-svenske reinbeitekonvensjonen satte i praksis Lappekodicillen til side og dannet til sammen en ny «grunnlov» for relasjonene mellom reindriftssamene og statsmyndighetene, og dermed også mellom reindriftssamene og omgivelsene, særlig bøndene.
Diet lei vuođđun dan vuosttaš riikaviidosaš boazodoalloláhkii mii mearriduvvui 1933 ja mii doaimmai gitta 1978 rádjái. Dat ovddit láhka, 1883 oktasašsámeláhka ja dat vuosttaš Norgga-Ruoŧa boazoguohtonkonvenšuvdna duvdilii Lappekodicillena eret ja álggahii oktasaččat ođđa “vuođđolága”, mii guoskkahii boazosápmelaččaid ja stáhtaeiseválddiid oktavuođaid, ja nu maiddái gaskal boazosápmelaččaid ja sin birrasiid, earenoamážiid boanddaid.
Mye av reindriftssamenes seinere politiske historie dreier seg om strevet for å komme ut av de trange og undertrykkende institusjonene som ble etablert omkring forrige århundreskifte.
Maŋit politihkalaš historjá boazosápmelaččain lea ollu dan birra movt leat rahčan beassat eret baskkes ja vealaheaddji ásahusain, mat ásahuvvojedje birrasiid ovddit jahkečuođimolsuma.
Dette har vist seg å bli meget krevende.
Lea čájehuvvon ahte dát lei hui gáibideaddji.
Både de geografiske rammene for reindrifta og grunnprinsippene i lovverket er fortsatt langt på vei uendret.
Sihke dat geográfalaš rámmat boazodoalus ja dat vuođđoprinsihpat lágas eai leat vel dál ge ollinge rievdaduvvon.
Det har også vist seg at flere av de framskrittene som er vunnet, er blitt truet av tilbakeslag.
Lea maiddái čájehuvvon ahte ollu dain ovdánemiin, maid leat vuoitán, leat maid áitojuvvon biddjot ruovttoluotta.
Som en reaksjon på det sterke presset fra jordbrukets ekspansjon og myndighetenes reguleringer organiserte reindriftssamene seg.
Go boazosápmelaččat nu garrasit vuortnuhuvvojedje ja báhkkehuvvojedje eanandoalu viidáneami dihte ja eiseválddiid reguleremiid dihte, de sii organiseregohte.
De holdt et første landsmøte i Trondheim i 1917, men det gikk enda 30 år før de fikk etablert en permanent landsomfattende organisasjon: Norske Reindriftssamers Landsforbund (NRL).
Sii dolle vuosttaš riikkačoahkkima Troandimis 1917, muhto manai vel 30 jagi ovdal go ásahedje bistevaš riikaviidosaš organisašuvnna; Norgga Boazosápmelaččaid Riikasearvvi (NBR).
De første praktiske resultatene av reindriftssamenes organisasjonsstrev kom på slutten av 1960-tallet og innebar at reindrifta ble akseptert som landbruksnæring.
Dat vuosttaš praktihkalaš bohtosat boazosápmelaččaid organisašuvdnarahčamis bohte easka loahpas 1960logu, go de dohkkehuvvui boazodoallu eanandoalloealáhussan.
Parallelt med at staten etablerte fagskole, forskningsstasjon og veiledningstjeneste, slo Høyesterett i 1968 fast at reindrifta på grunnlag av alders tids bruk hadde ekspropriasjonsrettslig beskyttelse på linje med fast eiendom.
Oktanaga dainna go stáhta ásahii fágaskuvlla, dutkanstašuvnna ja bagadallanbálvalusa, de mearridii Alimusriekti 1968 ahte boazodoalus lea guhkit áigge eanangeavaheami vuođul bággolonistanvuoigatvuođalaš suodjalus, seamma ládje go eananeaiggáduššamis lea.
Denne reformen ble styrket av en ny reindriftslov i 1978. De viktigste uttrykte politiske målsettingene i disse dokumentene var en økonomisk målsetting om å oppnå best mulig inntekt og høyest mulig kjøttproduksjon samtidig som naturgrunnlaget ble ivaretatt, samt en kulturell målsetting om å bevare reindrifta som en viktig faktor i samisk kultur.
Viidásit gulahallan vuođđuduvvui dan ala ahte NBR ja Eanandoallodepartemeanta vuolláičálle váldošiehtadusa boazodollui 1976. Diet reforbma nannejuvvui ođđa boazodoallolágain 1978. Mávssoleamos politihkalaš ulbmiliin dain dokumeanttain lei ekonomalaš mihttu, mas galggai olahit buoremus lági mielde dietnasa ja eanemus lági mielde buvttadit bierggu. Seammás galggai luondduvuođu fuolahit ja kultuvrralaš ulbmilin ges lei gáhttet boazodoalu mávssolaš oassin sámi kultuvrras.
Denne dobbeltreformen med ny lov og hovedavtalen var det endelige bruddet med avviklingsmålsettinga.
Diet duppalreforbma ođđa lágain ja váldošiehtadusain besse viimmat eret dan heaittihanmihtus.
Delvis parallelt med dette vokste det også fram en bredere etnopolitisk bevegelse omkring Norske Samers Riksforbund (stiftet 1968). Omkring 1980 utviklet omfattende demonstrasjoner og aksjoner mot utbygginga av Alta-Kautokeino-vassdraget seg fra miljøsak til urfolkssak, ikke minst som følge av to sultestreiker med unge samer foran Stortinget.
Belohahkii oktanaga dainna, de šaddagođii viidát etnopolitihkalaš lihkadus, go Norgga Sámiid Riikasearvi ásahuvvui 1968. Birrasiid 1980 álge viiddis miellačájeheamit ja ákšuvnnat AltaGuovdageainnu eanu buođđudeami vuostá, mii rievddai birasáššis álgoálbmotáššin, dan vuođul go ledje guokte nealgudeami nuorra sápmelaččain Stuoradikki olggobealde.
Dette la grunnlaget for en ny samepolitikk som omfattet grunnlovsendring (1988), etablering av Sametinget (1989) og at Norge anerkjente samene som urfolk (1990).
Diet šattai vuođđun ođđa sámepolitihkkii, mii maid dagahii vuođđolágarievdadeami(1988), Sámedikki ásaheami (1989) ja ahte Norga dohkkehii sápmelaččaid álgoálbmogiin (1990).
Prosessen fram til vedtak av finnmarksloven førte også til en avtale mellom myndighetene og Sametinget i 2005 – en avtale som bl.a. ga reindrifta konsultasjonsrettigheter både med tanke på politiske
Proseassa dassá go Finnmárkkuláhka mearriduvvui, de mielddisbuvttii dat 2005 šiehtadusa gaskal eiseválddiid ja Sámedikki, mii earret eará attii boazodollui konsultašuvdnarivttiid sihke politihkalaš rievdadusaid ja luonddu sisabahkkemiid ektui.
endringer og naturinngrep.
Dat váikkuhii boazodoalloláhkii.
Lovkomiteen bestod av et flertall av reindriftssamer og hadde en leder som nøt bred tillit blant reindriftssamene.
Láhkalávdegottis ledje eanas oassi boazosápmelaččat, mas jođiheaddji lei luohttevaš olmmoš boazosápmelaččaid gaskas.
Den nye loven som ble vedtatt i 2007, fokuserer reindriftas egne behov for regulering og den tradisjonelle siidainstitusjonen, som ble oversett i reindriftsloven av 1978, har fått en sentral plass i loven, mens reinbeitedistriktene i utgangspunktet har fått ansvaret for regulering av reintall og beitebruk.
Ođđa láhka mii mearriduvvui 2007, čalmmustahttá boazodoalu iežas reguleren dárbbuide ja dan árbevirolaš siidaásahusa, juoga mii lea guovddáš oassin lágas, ja mii lei duššindahkkon 1978 lágas. Orohagaide ges lea addon ovddasvástádus ieža muddet boazologu ja guohtoneanangeavaheami.
Med dette er reindrifta kommet et skritt videre og har oppnådd å få en bemyndigende reindriftslov.
Dieinna lea boazodoallu boahtán ovtta lávkki viidásit ja leat olahan válddi boazodoallolágas.
I dette kapitlet skal jeg først gå inn på bærekraftbegrepet og analysere hvordan det defineres og forstås, og videre å legge fram kriterier for hvordan det kan evalueres.
Dán kapihttalis áiggun vuosttažettiin geahččat ceavzilvuođa doahpaga ja guorahallat movt dat meroštallo ja ipmirduvvo, ja viidásit ovdanbuktit eavttuid movt daid sáhttá árvvoštallat.
Jeg skal så bruke dette som et grunnlag for, ut fra tilgjengelig tallmateriale, å analysere hvordan situasjonen er i reindrifta i Norge.
Áiggun dasto dan atnit vuođđun, daid lohkomateriálaid vuođul mat leat gávdnomis, ja de guorahallat makkár dilis Norgga boazodoallu lea.
Til slutt skal jeg oppsummere dette og gi en vurdering av muligheter og trusler i framtida.
Loahpas áiggun čoahkkáigeassit dán ja veardádallat boahtteáiggi vejolašvuođaid ja áitagiid.
4.2 Forutsetninger for bærekraft
4.2 Ceavzilvuođa eavttut
Bærekraftbegrepet ble allment kjent etter at det ble tatt i bruk av Verdenskommisjonen for miljø og utvikling (Brundtlandkommisjonen).
Ceavzilvuođa doaba šattai álbmogii dovddusin maŋŋil go Máilmmikommišuvdna biras ja ovdánahttima birra (Brundtlankommišuvdna) váldui atnui.
Kommisjonen var opprettet av FN for å foreslå utviklingsstrategier som kunne bidra til å løse miljø- og fattigdomsproblemene i verden.
Kommišuvnna ásahii ON go galge árvalit ovdánahttinstrategiijaid, mat sáhtte veahkehit čoavdit biras- ja geafivuođaváttisvuođaid máilmmis.
Sluttrapporten Vår felles framtid kom i 1987 og brukte begrepet bærekraftig utvikling.
Loahpparaporta “Min oktasaš boahtteáigi” olggosaddui 1987 ja mas geavahuvvui doaba ceavzilis ovdáneapmi.
Det skildret hvordan miljø, økonomi og sosial utvikling var tett knyttet sammen.
Dat válddáhalai movt biras, ekonomiija ja sosiála ovdáneapmi ledje čavgadit čadnon oktii.
Hovedbudskapet i rapporten var at verdenssamfunnet må innrette seg og gjøre det som kreves for å sikre en bærekraftig utvikling.
Váldosáhka raporttas lei ahte máilmmiservodat ferte heivehit iežas ja dahkat dan mii gáibiduvvo, vai sihkkarastá ceavzilis ovdáneami.
Det betyr å sikre at behovene til dagens mennesker blir dekket, uten at dette svekker grunnlaget for framtidige generasjoner til å få dekket behovene sine.
Dat mearkkaša ahte sihkkarastá vai dálá olbmuid dárbbut gokčojuvvot, nu ahte ii goarit boahttevaš buolvvaid, nu ahte eai oaččo gokčojuvvot iežaset dárbbuid.
Dette begrepet fikk raskt gjennomslag både i miljøbevegelsen og i internasjonal og nasjonal politikk.
Diet doaba doahttaluvvui jođánit biraslihkadusas ja gaskariikkalaš ja sisriikkalaš politihkas.
Den store internasjonale miljøkonferansen som FN arrangerte i 1992 i Rio de Janeiro i Brasil, bidro vesentlig til dette.
Dat stuora gaskariikkalaš biraskonferánsa, maid ON lágidii 1992 Rio de Janeiros Brasilas, lei stuora ávkin dasa.
På denne konferansen, hvor de fleste av verdens statsledere deltok, ble flere viktige konvensjoner (Klimakonvensjonen, Konvensjonen om biologisk mangfold og Agenda 21) vedtatt.
Dán konferánssas, gos eanas stáhtaovddasteaddjit oasálaste, mearriduvvojedje máŋga dehálaš konvenšuvnna (Dálkkádatkonvenšuvdna, Biologalaš máŋggabealatvuođa konvenšuvdna ja Agenda 21).
I Norge kom bærekraftbegrepet inn i reindriftspolitikken allerede med stortingsmeldinga En bærekraftig reindrift, som ble lagt så tidlig som i 1992. I stortingsmeldinga tok man utgangspunkt i at målsettinga for næringa kunne uttrykkes som tre mål:
Norggas bođii ceavzilvuođadoaba boazodoallopolitihkkii juo 1992 Stuoradiggedieđáhusas “Ceavzilis boazodoallu”. Stuoradiggedieđáhusa vuolggasaji ulbmil lei ahte ealáhusa sáhtii ovdanbuktit golmmain mihtuin:
– Et (1) produksjonsmål, uttrykt som at beiteressursene skal utnyttes til størst mulig matproduksjon uten at naturgrunnlaget forringes.
- (1) Buvttadanmihttu, celko ahte guohtonresurssat galget ávkkástallot eanemus lági mielde biebmobuvttadeapmái, almma heajudahttimis luondduvuođu.
– Et (2) inntektsmål, uttrykt som at utøverne skal sikres inntekt og levekår på linje med andre yrkesgrupper, og at inntektene skal fordeles slik at det gir økonomisk bærekraftige bruksenheter.
- (2) Dienasmihttu, celko ahte boazobargit galget sihkkarastit dietnasa ja birgejumi seamma ládje go eará fidnojoavkkut, ja ahte sisaboađut galget juhkkot nu ahte addá ekonomalaš ceavzilis doaibmanovttadagaid.
I dette ligger det et indirekte effektivitetskrav til reindriftsnæringen.
Dás lea eahpenjuolga beaktilvuođagáibádus boazoealáhussii.
– Et (3) kulturmål, uttrykt som at reindriften har avgjørende betydning for utviklingen av samisk kultur.
- (3) Kultuvrralašmihttu, celko ahte boazodoalus lea mearrideaddji mearkkašupmi sámi kultuvrra ovdáneamis.
Dette har vært tolket som at en bevaring av samisk kultur best kan oppnås gjennom en størst mulig reindriftsbefolkning, dvs. at flest mulig med samisk bakgrunn får utøve reindrift.
Dát lea dulkojuvvon dainna lágiin ahte seailluhit sámi kultuvrra sáhttá buoremusat olahit go stuorimus lági mielde lea boazobargiálbmot, mii mearkkaša ahte eanemus lági mielde boazobargiin lea sámi duogáš.
Disse tre målene ble oversatt til begreper fra bærekraftdiskursen og betegnet som henholdsvis økologisk, økonomisk og kulturell bærekraft.
Diet golbma mihtu jorgaluvvojedje ceavzilvuođadiskurssas ja gohčoduvvo ekologalaš, ekonomalaš ja kultuvrralaš ceavzilvuohtan.
Dette er også de begrepene vi finner igjen i dagens reindriftslov.
Diet leat maid doahpagat maid gávdnat dálá boazodoallolágas.
I reindriftsloven av 2007 § 1 (Lovens formål) heter det bl.a.:
2007 boazodoallolágas § 1 (Lága ulbmil) daddjo earret eará.:
For det samiske reinbeiteområdet skal loven legge til rette for en økologisk, økonomisk og kulturelt bærekraftig reindrift med basis i samisk kultur, tradisjon og sedvane til gagn for reindriftsbefolkningen selv og samfunnet for øvrig.
”Sámi boazoguohtonguovllus galgá láhka heivehit ekologalaš, ekonomalaš ja kultuvrralaš ceavzilis boazodoalu, man vuođđu lea sámi kultuvra, árbevierru ja vierut galget leat ávkin alcces boazodoalloálbmogii ja muđui servodahkii.
For å nå disse mål skal loven gi grunnlag for en hensiktsmessig organisering og forvaltning av reindriften.
Go dieid mihtuid galgá olahit, de galgá láhka addit vuođu ulbmilaš organiseremii ja hálddašeapmái boazodoalus.
Reindriften skal bevares som et viktig grunnlag for samisk kultur og samfunnsliv.
Boazodoallu galgá seailluhuvvot mávssolaš vuođđun sámi kultuvrii ja servodateallimii.
Utenfor det samiske reinbeiteområdet skal loven legge forholdene til rette for en økologisk og økonomisk bærekraftig utnytting av reinbeiteressursene med basis i lokal kultur og tradisjon i de områder hvor det er gitt tillatelse til reindrift etter reglene i § 8. Intensjonene er klare.
Olggobealde daid sámi boazoguohtonguovlluin galgá láhka láhčit dili vai ávkkástallat ekologalaččat ja ekonomalaččat boazoguohtonresurssaid báikkálaš kultuvrra ja árbevieru vuođu mielde dain guovlluin gosa lea addon lohpi doaimmahit boazodoalu njuolggadusaid mielde § 8.” Áigumušat leat čielgasat.
Reindrifta skal være både økologisk, økonomisk og kulturelt bærekraftig.
Boazodoalus galgá leat sihke ekologalaš, ekonomalaš ja kultuvrralaš ceavzilvuohta.
For å komme fra intensjoner til praktisk politikk må man svare spørsmål som:
Go galgá áigumušain olahit praktihkalaš politihkkii, de ferte vástidit muhtin gažaldagaid nugo:
– Hvilke faktorer påvirker bærekrafta, og hvordan virker de sammen?
(1) Makkár fáktorat váikkuhit ceavzilvuhtii, ja movt dat doibmet ovttas?
– Hvordan kan vi vurdere eller måle om, eller i hvilken grad, reindrifta er bærekraftig, ev. i hvilken retning bærekrafta utvikler seg?
(2) Movt mii sáhttit veardidit dahje mihtidit, dahje man ceavzil lea boazodoallu, dahje man guvlui ceavzilvuohta ovdána?
Dette er spørsmål uten fasitsvar, men jeg har funnet to utgangspunkter.
Diet leat gažaldagat fasihttavástádusa haga, muhto lean gávdnan guokte vuolggasaji.
På et overordnet nivå finnes det nyttige tilnærminger innen internasjonal fellesressursforskning (Ostrom 1990, Ostrom et al. 1994).
Bajit dásis gávdnojit ávkkálaš lahkoneamit gaskariikkalaš oktasašresursadutkama siskkobealde (Ostrom 1990, Ostrom et al. 1994).
På et mer konkret nivå har LMD (2008) utviklet egne indikatorer som gir et godt utgangspunkt for å vurdere økologisk bærekraft.
Eambbo konkrehta dásis lea Eanandoallo- ja biebmodepartemeanta (EBD) (2008) ráhkadan sierra indikáhtoriid/dovdomearkkaid, mat addet buori vuolggasaji go galgá veardidit ekologalaš ceavzilvuođa.
For de øvrige bærekraftdimensjonene foreligger det ikke egne kriterier, så her er vi henvist til å gjøre mer skjønnsmessige vurderinger.
Daid eará ceavzilvuođadimenšuvnna eavttuide eai leat sierra eavttut, nu ahte dás fertet veardidit árvvu mielde.
4.2.1 Bærekraftanalyse
4.2.1 Ceavzilvuođaguorahallan
Ut fra tilnærminger hentet fra fellesressursforskninga har Riseth og Vatn (2009) utviklet et rammeverk for å analysere bærekraft i reindrifta, se figur 1. Dette rammeverket ble brukt til å analysere hvorfor reindrifta i Vest-Finnmark og Trøndelags-områdene, til tross for en ganske enhetlig nasjonal reindriftspolitikk, på 1980-tallet kom inn i meget ulike utviklingsforløp (Riseth, 2009).
Lahkoneamit mat leat vižžon oktasašresursadutkamis, leaba Riseth ja Vatn (2009) ráhkadan rámmavuogádaga mainna guorahallá boazodoalu ceavzilvuođa, geahča govus 4.1. Diet rámmavuogádat geavahuvvui guorahallat manne Oarje-Finnmárkku ja Trøndelag-guovlluid boazodoallu, vaikko lei ge oktasaš sisriikkalaš boazodoallopolitihkka, 1980-logus ovdánii hui goabbat ládje (Riseth, 2009).
Danielsen og Riseth (2010) har også brukt det samme rammeverket for å analysere vilkårene for reindrifta i Trollheimen.
Danielsen ja Riseth (2010) leaba maid geavahan seamma rámmavuogádaga guorahallat eavttuid Trollheimen boazodoalus.
Rammeverket bygger på følgende forutsetning: Hvorvidt beitebruken blir bærekraftig, avhenger av hvor godt produksjonssystemet og det institusjonelle systemet passer sammen.
Rámmavuogádat lea huksejuvvon dan ektui man ceavzil eanangeavaheapmi lea, boahtá das man bures buvttadanvuogádagat ja ásahus vuogádagat heivejit oktii.
Forvaltningsstrategiene til den enkelte reineier og siida utvikles i balanse mellom, på den ene sida, styringsbehovet skapt av produksjonssystemet, og på den andre sida styringskapasiteten til det faktiske regimet.
Hálddahusstrategiijat ovttaskas boazodoallái ja siidii ovddiduvvo dássedit gaskal stivrendárbbu, maid buvttadanvuogádat lea hábmen, ja stivrenkapasitehta dan duohta ráđđenvuogi ektui.
Underforstått, ikke bærekraftige tilpasninger vil mest sannsynlig oppstå dersom styringskapasiteten er for liten i forhold til behovet.
Nugo ipmirduvvon, de eahpeceavzilis heiveheamit bohtet jáhkkimis šaddat, jus lea unnán stivrenkapasitehta dárbbu ektui mii lea.
De viktigste elementene i produksjonssystemet er naturressurser, reineiere og teknologi, mens hovedelementene i styringsregimet er interne (samiske) institusjoner og storsamfunnets institusjoner (politikk, lovgivning og markeder).
Mávssoleamos oasit buvttadanvuogádagas leat luondduriggodagat, boazoeaiggádat ja teknologiija, ja dat váldooasit stivrenráđđenvuogis ges leat siskkáldas (sámi) ásahusat ja stuora servodaga ásahusat (politihkka, láhkaásahusat ja márkanat).
De viktigste forvaltningsstrategiene gjelder produksjonsmetoder (teknologi og flokkstruktur), beitebruk og beitebelegg (reintall pr. arealenhet).
Dat mávssoleamos hálddašanstrategiijat gustojit buvttadanvuogádagaide (teknologiija ja eallostruktuvra), eanangeavaheapmái ja guohtondeddui (boazolohku areálaovttadaga ektui).
Reineiernes valg av forvaltningsstrategier fører til en beitetilpasning.
Makkár hálddašanstrategiija boazoeaiggát vállje, mielddisbuktá guohtonheiveheami.
Hvor bærekraftig denne tilpasningen er, kan evalueres ut fra kriterier for forskjellige aspekter av denne tilpasningen: økologisk, økonomisk og kulturelt.
Man ceavzil lea heiveheapmi, dan sáhttá árvvoštallat daid eavttuid vuođul makkár iešguđet lágan aspeavttat/oainnut leat dan heiveheamis; ekologalaš, ekonomalaš ja kultuvrralaš.
Et rammeverk er ikke en detaljert modell.
Okta rámmavuogádat ii leat bienasta bitnii málle.
Det vil være riktigere å si at det er et analyseskjema som angir hvordan viktige faktorer kan virke sammen / påvirker hverandre.
Livčče rievttabut dadjat ahte dat lea dakkár guorahallanskovvi, mii muitala movt dehálaš fáktorat sohpet oktii dahje váikkuhit nubbi nubbái.
Et eksempel kan illustrere hvordan rammeverket kan brukes i en analyse.
Okta ovdamearka sáhttá čájehit movt rámmavuogádaga sáhttá atnit ovtta guorahallamis.
Fra slutten av 1960-tallet startet en teknologisk revolusjon i reindrifta.
Loahpageahčen 1960-logu álggii teknihkalaš revolušuvdna boazodoalus.
Den forløp med introduksjon og spredning av snøskuter, økende bruk av biler, ATV og til dels bruk av helikopter.
Álggos lei oahpásmuvvan ja dasto leavvagohte muohtaskohterat, eambbo biilavuodjin, ATV ja veaháš vel helikopter nai.
I løpet av et par tiår gikk man fra omfattende avhengighet av menneskers og dyrs muskelkraft til omfattende avhengighet av motorkraft og fossil energi.
Moatti logi jagis rievddai dilli olbmuid ja elliid deahkkefámuin dasa ahte dárbbašišgohte mohtorfámuid ja fossiila energiija.
Samtidig som dette endret relasjonene til omverdenen og økte mulighetene til å styre flokken med mindre menneskelige ressurser, innebar det en dramatisk kostnadsøkning.
Seammás go diet rievdadii birrasa gaskavuođaid ja eambbo vejolašvuohta šattai stivret ealu unnit olmmošlaš návccaiguin, de dat maid mielddisbuvttii dramáhtalaš gollolassáneami.
Hvordan skulle dette dekkes?
Movt daid ges galggai gokčat?
Mer rein?
Eambbo bohccuid?
Høyere produktivitet per rein?
Eambbo buvttadanmunni juohke bohcco nammii?
Andre inntekter?
Eará sisaboađut?
Ulike svar gir grunnlag for ulike forvaltningsstrategier.
Iešguđetlágan vástádusat addet vuođu iešguđetlágan hálddašanstrategiijai.
I den nevnte undersøkelsen ble rammeverket brukt til å identifisere sammensatte forklaringer som involverte både naturressursfaktorer og historiske faktorer på den institusjonelle siden (Riseth og Vatn, 2009).
Dien namuhuvvon guorahallamis adnui rámmavuogádat identifiseret oktasaš čilgehusaid mat fátmmastit sihke luondduresursafáktoriid ja historjjálaš fáktoriid ásahuslačča olis (Riseth ja Vatn, 2009).
4.2.2 Evaluering av bærekraft
4.2.2 Ceavzilvuođa guorahallan
For evaluering av bærekraft foreligger det nå omforente kriterier for økologisk bærekraft (se tekstboks 2).
Go ceavzilvuođa galgá guorahallat, de leat sohppojuvvon eavttut ekologalaš ceavzilvuhtii (geahča teakstaboksa 2).
For å forstå logikken i disse kriteriene er det imidlertid nødvendig å kjenne den teoretiske bakgrunnen for disse kriteriene.
Jus galgá ipmirdit logihka dain eavttuin, de lea dárbbašlaš dovdat dan teorehtalaš duogáža daidda eavttuide.
Figur 4.2 Produktivitet og reintall (Kosmo og Lenvik 1985:24) Teorien er blitt kjent som Røros-modellen (Lenvik 1989) og går i prinsippet ut på en dobbelt optimalisering (se figur 4.2).
Govus 4.2 Buvttadeapmi ja boazolohku (Kosmo ja Lenvik 1985:24) Teoriija lea šaddan dovddusin Plassjemálle namahusain (Lenvik 1989) ja mii prinsihpalaččat galgá duppaliid optimaliseret (geahča govus 2).
Først optimaliserer man beitebelegget, og så optimaliserer man flokkstrukturen ved høy simleandel og kalveslakt.
Álggos optimalisere guohtondeattu, dasto optimalisere eallostruktuvrra alla njiŋŋelas loguin ja miessevuovdimiin.
På denne måten kan man fordoble produktiviteten i forhold til en tilpasning med høyt beitebelegg og tradisjonell flokkstruktur basert på okserein eller varit som slaktedyr.
Dien vuogi mielde sáhttá duppalastit buvttadeami dan ektui go galgá heivehit alla guohtondeattu. Árbevirolaš eallostruktuvrras leat varrásat dahje varihat vuovdinboazun.
For økonomisk og kulturell bærekraft fins det ikke tilsvarende kriterier.
Ekonomalaš ja kultuvrralaš ceavzilvuhtii eai gávdno diekkár sullásaš eavttut.
Riksrevisjonen (2012) har kritisert LMD for at det ikke er fastlagt slike kriterier for de andre delmålene, og anser derfor at departementet «mangler viktige forutsetninger for å få informasjon om måloppnåelse og dermed også relevant styringsinformasjon» (Riksrevisjonen 2012:10).
Riikarevišuvdna (2012) lea cuiggodan EBD (Eanadoallo- ja biebmodepartemeanta) go eai leat mearridan diekkár eavttuid daid eará oassemihttomeriide ja oidnet danne ahte departemeantas “ váilot dehálaš eavttut go galgá oažžut dieđuid movt joksat mihtuid ja mii maid lea relevánta stivreninformašuvdnan” (Riikarevišuvdna 2012:10).
Når slike kriterier ikke foreligger for de andre delmålene, vil jeg ta utgangspunkt i en mer overordna tilnærming;
Go diekkár eavttut eai gávdno daid eará oassemihttomeriide de mu vuolggasadji šaddá eambbo lahkoneapmin;
rammeverket i figur 1 samt designprinsippene som jeg presenterer i tekstboks 1.
rámmavuogádat govus 1 ja hábmenprinsihpat maid čájehan teakstaboksa 1.
For en naturbasert virksomhet vil den økologiske bærekrafta være grunnleggende.
Luondduvuođđuduvvon doaimmas boahtá ekologalaš ceavzilvuohta leat guovddážis.
For å være økonomisk bærekraftig må reindrifta også være økologisk bærekraftig.
Go galgá leat ekonomalaš ceavzilvuohta boazodoalus, de ferte maid leat ekologalaš ceavzilvuohta.
I tillegg vil produktivitet, tapsnivå, kostnadsnivå, fordeling og tilskuddsnivå være de viktigste faktorene for økonomisk bærekraft.
Dasa lassin bohtet buvttadeapmi, vahátdássi, gollodássi, juohkin ja doarjjadássi leat deháleamos fáktorat ekonomalaš ceavzilvuhtii.
Jeg vil berøre disse punktene, men jeg vil rette søkelys mot den økologiske bærekrafta og også i stor grad knytte vår diskusjon av økonomiske forhold opp mot vurdering av den økologiske bærekrafta.
Áiggun guoskkahit dieid čuoggáid, muhto váldofokus boahtá leat ekologalaš ceavzilvuohta ja maid stuora oassin min digaštallamis čatnasa ekonomalaš dilálašvuođaide go galgá guorahallat ekologalaš ceavzilvuođa.
For å forstå den overordna logikken i driftsmønsteret i Norge er det nødvendig å se det i et allsamisk og fennoskandisk perspektiv.
Go galgá ipmirdit dan logihka Norgga doaibmanmálles, de ferte geahččat obbalaš sámi ja fennoskandialaš geahčastagas.
Historisk og beiteøkologisk ligger de naturlige sommerbeitene for disse områdene, også de svenske og finske, ut mot kysten i Troms og Finnmark, da det opprinnelige mønsteret er modifisert både av grensestengninger og reinbeite-konvensjoner.
Historjjálaččat ja guohtonekologalaččat leat dat lunddolaš geasseorohagat dain guovlluin, maiddái Ruoŧa ja Suoma geasseorohagat, Tromssa ja Finnmárkku rittu guvlui, go daid álgo málliid leat sihke rádjegiddemat ja boazoguohtonkonvenšuvnnat ráddjen.
Områder som nå brukes som sommerbeiter, er for eksempel tidligere høstbeiter.
Guovllut mat dál geavahuvvojit geasseorohahkan leat ovdamearkka dihte ovdalaš čakčaorohagat.
Hovedtrekkene og logikken i dagens driftsmønster i Fennoskandia går fram av figur 3. Som figuren viser, har vi i Norge både reindrift basert på lengre sesongmessige flyttinger og relativt stasjonær helårsreindrift.
Váldooasit ja logihkka dálá doaibmanmálles Fennoskandias boahtá ovdan govus 3. Nugo govus čájeha, de lea Norgga boazodoallu vuođđuduvvon guhkit áigodat johtalemiide ja oalle bures sajáiduvvan birrajagi guohtumiidda.
Vi kan merke oss at alle piler som illustrerer vårflyttingas retning, peker mot fjellet.
Sáhttit mearkkašit ahte visot njuolat mat govvidit giđđajohtima guovllu čujuhit váriide.
Det meste av disse fjellene utgjøres av Skandene (også kalt Kjølen), fjellryggen som danner grunnlaget for grensen mellom Norge og Sverige og har gitt opphav til navnet Skandinavia.
Eanas dain váriin leat Skandiat (maiddái gohčoduvvon Kjølen), hárjjit mat vuođđudit ráji gaskal Norgga ja Ruoŧa ja mas Skandinavia namma lea boahtán.
Gjennom Troms og i Finnmark går fjellkjeda lenger ut mot havet.
Gaskal Tromssa ja Finnmárkku manná várreráidu eambbo meara bealde.
Flyttingene mot fjellkjeda går både østfra og vestfra.
Johtaleamit várreráiddu guvlui manná sihke nuorttabealde ja oarjjabealde.
Fra Fosen til Troms har vi ei kystvendt reindrift som er basert på vinterbeiter uten permanent snødekke eller tilfrysning.
Fosenis gitta Tromsii lea mis riddoguovllo boazodoallu, mii lea vuođđuduvvon dan ektui ahte dálveorohagain ii leat bistevaš muohta dahje jiekŋun.
Vi kan også merke oss at reindrifta i Finnmark, i likhet med det meste av Sverige og Hedmark/SørTrøndelag, er helnomadisk med lengre flyttinger og kontinentale vinterbeiter.
Sáhttit maid mearkkašit ahte boazodoallu Finnmárkkus, nugo lea eanas Ruoŧas ja Hedemárkkus/Lulli-Trøndelagas maid, de lea dain guovlluin ollesáigge johttáleaddji boazodoallu, gos leat guhkit johtolagat ja kontinentála dálveguohtumat.