pere/sami_parallel huggingface dataset:
Forskning av Balindhaug, Risan og Thuestad fra 2007, har vist at disse områdene kan være svært rike på kulturminner.
Balindhaug, Risan ja Thuestad dutkan 2007:s lea čájehan ahte dáin guovlluin sáhttet leat valjit kulturmuittut.
Sametinget har en særskilt selvstendig rolle som representativt organ for samene som folk og urfolk.
Sámedikkis lea iešheanalaš rolla ovddastit sámiid sihke álbmogin ja álgoálbmogin.
Sametinget mener at denne særskilte rollen medfører at det må foretas en grundig vurdering av Sametingets rett til selvstyre over egen kulturarv, og behovet for samordning av en helhetlig kulturminneforvaltning i landet.
Sámediggi oaivvilda ahte dát erenoamáš rolla mielddisbuktá ahte Sámedikki vuoigatvuohta ieš stivret iežas kulturárbbi, ja dárbu ovttastit ollislaš kulturmuitohálddašeami min riikkas ferte vuđolaččat árvvoštallojuvvot.
8.2 Utfordringer framover – samiske kulturminner
8.2 Hástalusat ovddos guvlui – sámi kulturmuittut
Stortinget fattet i 2017 anmodningsvedtak om at regjeringen skulle legge fram en stortingsmelding om kulturminnepolitikken.
Stuoradiggi dagai 2017 mearrádusa mas ávžžuhii ráđđehusa ovddidit stuoradiggedieđáhusa kulturmuitopolitihka birra.
Dette skjedde etter at Klima- og miljødepartementet, i budsjettproposisjonen for 2018, hadde lagt fram forslag til nye nasjonale mål på kulturminnefeltet.
Dat dáhpáhuvai maŋŋel go Dálkkádat- ja birasdepartemeanta, 2018 bušeahttaproposišuvnnas, lei evttohan ođđa našuvnnalaš mihttomeriid kulturmuitosuorggis.
Planen er å legge fram en ny stortingsmelding våren 2020.
Lea áigumuš ovddidit ođđa stuoradiggedieđáhusa 2020 giđa.
Den kommende stortingsmeldingen vil ta opp utfordringer som hvordan klimaendringene påvirker kulturminner, og hvordan kulturminner kan bidra inn i sirkulærøkonomien.
Boahttevaš stuoradiggedieđáhusas váldojuvvojit ovdan hástalusat das movt dálkkádatrievdamat váikkuhit kulturmuittuid, ja movt kulturmuittut sáhttet váikkuhit sirkulára-ekonomiija.
Andre utfordringer er digitalisering i kartlegging, overvåking og saksbehandling og bruken av kulturminner ved økt urbanisering.
Eará hástalusat leat digitaliseren kártemiin, vákšumiin ja áššegieđahallamis, ja kulturmuittuid geavaheapmi lassánan urbaniserema oktavuođas.
I meldingen vil det legges vekt på hvordan kunnskapen om og interessen for kulturarven kan økes i befolkningen, gjennom styrket formidling.
Dieđáhusas boahtá deattuhuvvot movt álbmoga máhttu ja beroštupmi kulturárbbi hárrái sáhttá lassánit beaktilet gaskkusteami bokte.
I den kommende stortingsmeldingen vil også kulturminneforvaltningens oppbygging bli drøftet, i likhet med regelverket om prosess rundt og innholdet i bevaringen av kulturminnene.
Boahttevaš stuoradiggedieđáhusas digaštallojuvvo maiddái kulturmuitohálddašeami huksehus, ja nu maiddái njuolggadusat kulturmuittuid gáhttema proseassaid ja sisdoalu hárrái.
Dersom det skal gjøres endringer i prosesser for kartlegging og kartfesting av for eksempel arkeologiske kulturminner, vil dette bli drøftet i den kommende stortingsmeldingen.
Jus šaddá áigeguovdil rievdadit ovdamearkka dihte arkeologalaš kulturmuittuid kártema ja kárttaide merkema proseassaid, de boahtá dat váldojuvvot ovdan boahttevaš stuoradiggedieđáhusas.
Sametinget understreker at Sametinget per i dag ikke har de nødvendige budsjettrammene for å kunne gjennomføre en forsvarlig og tilfredsstillende kulturminneforvaltning.
Sámediggi deattuha ahte Sámedikkis eai leat odne doarvái bušeahttarámmat sáhttit čađahit bealuštahtti ja dohkálaš kulturmuitohálddašeami.
Sametinget mener at denne situasjonen kan bedres gjennom økte bevilgninger til Sametinget.
Sámediggi oaivvilda ahte dát dilálašvuohta sáhttá buoriduvvot stuorit juolludemiid bokte Sámediggái.
Sametinget har mindre ressurser tilgjengelig for sitt ansvarsområde på kulturminnefeltet enn hva fylkene har.
Sámedikkis leat unnit resurssat iežas ovddasvástádusa guoddit kulturmuitosuorggis go mat fylkkain leat.
En forsvarlig kulturminneforvaltning avhenger, etter Sametingets syn, av faktorer som tilgang på stillingsressurser, tilskudds- og skjøtselsmidler samt et oppdatert kunnskapsgrunnlag på feltet.
Dohkálaš kulturmuitohálddašeapmi lea Sámedikki mielas dan duohken leat go doarvái virgeresurssat, doarjja- ja áimmahuššanruđat ja ođđaseamos dieđut ja máhttu áššesuorggis.
Ifølge Sametinget er de største utfordringene i samisk kulturminneforvaltning framover den store geografiske spredningen av samiske kulturminner, den signifikante økningen i antall automatisk fredete samiske bygninger, samt manglende kartfesting av samiske arkeologiske kulturminner.
Sámediggi oaivvilda ahte stuorámus hástalusat sámi kulturmuitohálddašeamis ovddos guvlui leat čadnojuvvon dasa go sámi kulturmuittut leat geográfalaččat nu biđgosit, go automáhtalaččat ráfáidahttojuvvon sámi visttiid signifikánta lohku lassána dađistaga, ja go unnán sámi arkeologalaš kulturmuittut leat kárttaide merkejuvvon.
Sametinget ser at manglende kartfesting er til hinder for deres mulighet til å bidra substansielt og effektivt i arealplanlegging.
Sámediggi oaivvilda ahte váilevaš merken heađušta Sámedikki vejolašvuođaid substansiálalaččat ja beaktilit searvat areálaplánemiidda.
Arbeidet med kulturminner krever store ressurser både til befaring, oppfølging av vernede og fredete objekter, forvalting av tilskudd med mer. Sametinget ser at mangelen på ressurser i forvaltningen av samiske kulturminner generelt, og i samisk bygningsvern spesielt, gjør det svært vanskelig å få til en forsvarlig forvaltning.
Bargu sámi kulturmuittuiguin gáibida olu resurssaid sihke suodjaluvvon kulturmuittuid geahčadeapmái ja čuovvoleapmái, doarjagiid hálddašeapmái jna. Sámediggi oaivvilda ahte virgeresurssaid váili sámi kulturmuittuid oppalaš hálddašeamis ja erenoamážit sámi vistesuodjalusas hehtte dohkálaš ja bealuštahtti hálddašeami.
Sametinget mener at viktige satsingsområder og oppgaver ikke får nødvendig prioritet, noe som får betydning for muligheten til å nå nasjonale mål på kulturminnefeltet.
Sámediggi oaivvilda ahte deaŧalaš áŋgiruššansuorggit ja barggut eai sáhte vuoruhuvvot nu go lea dárbbašlaš ja sávahahtti, mii fas čuohcá vejolašvuhtii olahit našuvnnalaš mihttomeriid kulturmuitosuorggis.
En annen forutsetning er at Sametinget og ansvarlig statlig myndighet gjennom dialog og konsultasjon oppnår en felles forståelse av hvordan tilskudd til samisk kulturminnevern overføres Sametinget.
Eará eaktu lea ahte Sámediggi ja ovddasvástideaddji stáhtalaš eiseválddit dialoga ja konsultašuvnnaid bokte olahit oktasaš ipmárdusa das movt doarjja sámi kulturmuitosuodjaleapmái sáhttá sirdojuvvot Sámediggái.
9 Næring i samiske områder
9 Ealáhusat sámi guovlluin
Næringsliv og sysselsetting er grunnlaget for bosetting i samiske områder.
Ealáhusat ja bargosajit leat sámi guovlluin ássama vuođđun.
Primærnæringene reindrift, jordbruk og fiske er sentrale elementer i det materielle grunnlaget for samisk kultur.
Vuođđoealáhusat boazodoallu, eanandoallu ja guolásteapmi leat sámi kultuvrra eanemus guovddáš ávnnaslaš vuođđun.
Kombinasjoner av tradisjonelle samiske næringer som jordbruk, duodji (samisk husflid), fiske, reindrift og utmarksnæringer vedlikeholder og produserer samisk kultur.
Iešguđetlágan sámi ealáhusaid lotnolas doaibma, nugo eanandoalu, duodji, guolásteami, boazodoalu ja meahcásteami lotnolas doaibma sihke bisuha ja ođasmahttá sámi kultuvrra.
Samtidig er samene en del av det øvrige nærings- og arbeidslivet.
Seammás leat sápmelaččat muđuige oassin dábálaš ealáhus- ja bargoeallimis.
En aktiv nærings- og sysselsettingspolitikk er sammen med en offensiv distriktspolitikk grunnlaget for bosetting i samiske områder.
Aktiiva ealáhus- ja bargoeallinpolitihkka ovttas offensiiva guovllupolitihkain lea nappo ássama vuođđun sámi guovlluin.
Regjeringen vil føre en framtidsrettet næringspolitikk, som legger til rette for verdiskapning og vekst i privat sektor, lønnsomme arbeidsplasser og omstilling av næringslivet.
Ráđđehus áigu čađahit ovddos guvlui geahčči ealáhuspolitihka, mii lágida dilálašvuođaid árvoháhkamii ja ovdáneapmái priváhta ealáhusain, láhčá vuođu gánnáhahtti bargosajiide ja ealáhusnuppástuhttimii.
I Granavolden-erklæringen slår regjeringen fast at den vil utvikle samisk næringsliv, herunder reiseliv, knyttet til samisk kultur og de tradisjonelle samiske næringene.
Granavolden-julggaštusas nanne ráđđehus ahte áigu ovdánahttit sámi ealáhusdoaimma mii lea vuođđuduvvon sámi kultuvrra ja árbevirolaš ealáhusaid ala, dás maiddái mátkkoštanealáhusa.
Tradisjonell samisk utmarksbruk er viktig for opprettholdelsen av den samiske kulturen, og samepolitikken må gi muligheter for at tradisjonell høsting, jakt og fangst kan utøves og utvikles også i framtiden.
Árbevirolaš sámi meahcásteapmi lea deaŧalaš sámi kultuvrra bisuheapmái, ja sámepolitihkka ferte addit vejolašvuođa dasa ahte árbevirolaš meahcásteapmi ja bivdu sáhttá doaimmahuvvot ja ovdánit maiddái boahtteáiggis.
Det er behov for målrettede tiltak og tilrettelegging for å muliggjøre dette.
Dárbbašuvvojit ulbmillaš doaibmabijut ja dilálašvuođaid lágideapmi vai dat galgá leat vejolaš.
Sametinget mener at det tradisjonelle sjølaksefisket og forvaltningen av Tanavassdraget har pekt seg ut som spesielt utfordrende i så måte.
Sámediggi oaivvilda ahte árbevirolaš mearraluossabivdu ja Deanu-čázádaga hálddašeapmi leat čájehuvvon leat erenoamáš hástaleaddjin dan dáfus.
9.1 Reindrift
9.1 Boazodoallu
9.1.1 Situasjonsbeskrivelse – reindrift
9.1.1 Dilálašvuođačilgehus – boazodoallu
9.1.1.1 Om reindriften
9.1.1.1 Boazodoalu birra
Reindrift er en liten næring i nasjonal målestokk, men i samisk og lokal sammenheng har den stor betydning for økonomi, sysselsetting og kultur.
Boazodoallu lea unna ealáhusaš Norggas, muhto sámi ja báikkálaš oktavuođas lea das stuora mearkkašupmi ekonomiija, bargosajiid ja kultuvrra dáfus.
Det er i underkant av 2500 personer som har rein i eget merke.
Lahka 2500 olbmos leat bohccot iežas mearkkas.
Om lag 75 prosent av disse er i Finnmark, som er det største reinfylket.
Birrasiid 75 proseantta sis leat Finnmárkkus, mii lea stuorámus boazodoallofylka.
Antall mennesker tilknyttet reindriften har økt de siste årene, og rekrutteringen til reindriften er god.
Boazodollui gullevaš olbmuid lohku lea lassánan maŋemus jagiid, ja boazodollui lea buorre rekrutteren.
I Norge foregår reindriften i nærmere 140 kommuner, og nesten 40 prosent av Norges landareal er reinbeiteområde.
Norggas doaimmahuvvo boazodoallu lagabui 140 suohkana siskkobealde, ja lagabui 40 proseantta Norgga eatnamiin lea boazoguohtunguovlun.
Reindrift er basert på helårsbeiting i utmark og fjellområder hvor dyrene lever i sitt naturlige miljø gjennom hele året.
Boazodoalu vuođđun lea birrajagi guohtun mehciin ja váriin gos bohccot ellet iežaset lunddolaš birrasiin jagiáiggiid mielde.
Driften er basert på reinens tilpasning til naturmiljøet i et arktisk og subarktisk økosystem.
Boazodoallu lea heivehuvvon čuovvut bohcco lunddolaš johtalemiid árktalaš ja subárktalaš ekovuogádagas.
Reinens naturlige forflytting mellom ulike årstidsbeiter er selve bærebjelken for en optimal økologisk og økonomisk matproduksjon i disse områdene.
Bohcco lunddolaš johtaleapmi iešguđetge guohtuneatnamiidda jagiáiggiid mielde lea ge buoremus vuođđun ekologalaš ja ekonomalaš borramušbuvttadeapmái dáin guovlluin.
Den naturlige forflyttingen danner også grunnlaget for reindriftskulturen med en delvis nomadisk driftsform. Dette er den primære driftsformen i alle de samiske reinbeiteområdene i Norge.
Dát lunddolaš johtaleapmi lea maiddái belohahkii nomádalaš boazodoallokultuvrra ja buot sámi boazodoalloguovlluid guovddáš ealáhusvuođđun.
Reindriftsnæringen har et godt utgangspunkt for å produsere varer som møter sentrale forbrukertrender knyttet til kvalitet, opprinnelse og historie, og de siste årene har det vært økende etterspørsel etter reinkjøtt.
Boazodoallu addá buori vuođu buvttadit gálvvuid mat devdet dán áigásaš geavaheddjiid gáibádusaid kvalitehta, duogáža ja historjjá dáfus, ja maŋemus jagiid lea bohccobierggu johtu sakka buorránan.
Dette har medført at prisen til reineier har økt betydelig siden 2012.
Dat lea dagahan ahte haddi maid boazoeaiggát oažžu, lea lassánan mearkkašahtti láhkái 2012 rájes.
Den positive utviklingen på markedssiden har bidratt til økt optimisme i reindriftsnæringen.
Diet positiiva márkanovdáneapmi lea lasihan boazodoalu optimismma.
Sametinget understreker at reindriften er en familiebasert næring der overføring av tradisjonskunnskap gjør at reindriften er tilpasningsdyktig og motstandsdyktig til forandringer i de økologiske, klimatiske og sosiale forholdene.
Sámediggi deattuha ahte boazodoalloealáhus lea bearašdoallu mas árbevieruid fievrredeapmi buolvvas bulvii dahká ahte boazodoalus leat návccat heivehit iežas ekologalaš, dálkkádatlaš ja sosiála dilálašvuođaid rievdamiidda ja ahte boazodoallu lea ceavzil dan dáfus.
Kunnskapen gir reineieren fleksibilitet til å håndtere klimatisk usikkerhet hvor reinen og reineieren tilpasser seg skiftende forhold i de ulike sesongene.
Boazodolliid gelbbolašvuohta dahká sin gievran birget dálkkádatlaš eahpesihkarvuođaiguin iešguđetge dilálašvuođain.
Det samiske reindriftsspråket har ingen ord for stabilitet i naturen, de ulike årstidene fra år til år er aldri like.
Sámi boazodoallogielas ii gávdno sátni mii čilge stabiila luonddudilálašvuođaid, danne go jagi áigodagat eai leat goassege ovttaláganat jagis jahkái.
Reindriften har alltid tilpasset seg naturgitte klimatiske svingninger, der forståelsen og tolkingen av naturen og dyrene i en helhet setter reineieren i stand til å forvalte sine dyr under endrede forhold.
Boazodoallu lea álohii heivehan iežas lunddolaš dálkkádatlaš rievddademiide, ja boazodolliid máhttu ja ipmárdus luonddu ja luonddugáhppálagaid birra dahká sin gelbbolažžan áimmahuššat iežaset bohccuid rievddadeaddji dilálašvuođain.
9.1.1.2 Regjeringens reindriftspolitikk
9.1.1.2 Ráđđehusa boazodoallopolitihkka
I Granavolden-erklæringen slår regjeringen fast at den samiske reindriften er en viktig kulturbærer for det samiske folk.
Granavolden-julggaštusas nanne ráđđehus ahte sámi boazodoallu lea sámi álbmoga deaŧalaš kulturguoddi.
Grunnlaget for reindriften sikres gjennom en bærekraftig og dyrevelferdsmessig forsvarlig bruk av beiteområdene.
Boazodoalu vuođđu sihkkarastojuvvo go guohtuneatnamat geavahuvvojit ceavzilis ja elliidčálggu dáfus bealuštahtti vuogi mielde.
Regjeringen vil, i samarbeid med reindriftsnæringen, legge til rette for en økologisk bærekraftig reindriftsnæring.
Ráđđehus áigu, ovttasbarggus boazodoaluin, lágidit dilálašvuođaid ekologalaččat ceavzilis boazodollui.
Den 5. april 2017 la regjeringen fram Meld. St. 32 (2016–2017) Reindrift.
Cuoŋománu 5. beaivvi 2017 ovddidii ráđđehus Meld. St. 32 (2016–2017) Reindrift.
Lang tradisjon – unike muligheter.
Lang tradisjon – unike muligheter (Stuoradiggedieđáhusa Meld. St. 32 (2017–2017) Boazodoallu.
Her presenteres strategier og tiltak for at næringen bedre skal kunne utnytte sitt potensiale i en rasjonell og markedsorientert retning.
Dás ovddiduvvojit strategiijat dasa movt boazodoallu sáhttá buorebut ávkkástallat iežas vejolašvuođaid rašuvnnalaččat ja márkanulbmillaččat.
Reindriftens inntekter skal i størst mulig grad skapes ved å selge etterspurte produkter og tjenester til markedet.
Boazodoalu sisaboađut galget vuosttažettiin boahtit buriid gálvvuid ja bálvalusaid vuovdimis.
Det understrekes at økologisk bærekraft er en forutsetning for å ivareta reindriftskulturen framover, for å utvikle næringen og øke lønnsomheten av den.
Deattuhuvvo ahte boahttevuođas lea ekologalaš ceavzilvuohta eaktun boazodoallokultuvrra áimmahuššamis, ovddideamis ja gánnáheami buorideamis.
Ved behandling av reindriftsmeldingen gav Stortinget i all hovedsak sin tilslutning til de tiltakene regjeringen foreslo, jf. Innst. 377 S (2016–2017) Innstilling fra næringskomiteen om Reindrift – Lang tradisjon – unike muligheter.
Boazodoallodieđáhusa gieđahallamis doarjjui Stuoradiggi buori muddui daid doaimmaid maid ráđđehus evttohii, vrd. Innst. 377 S (2016–2017) Innstilling fra næringskomiteen om Reindrift – Lang tradisjon – unike muligheter (Ealáhuslávdegotti evttohus – Boazodoallu – Guhkes árbevierru – erenoamáš vejolašvuođat).
Regjeringen arbeider nå med å følge opp Stortingets behandling av reindriftsmeldingen, og fremmet våren 2019 en lovproposisjon om endringer i reindriftsloven.
Ráđđehus lea dál čuovvolišgoahtán Stuoradikki mearrádusaid boazodoallodieđáhusa gieđahallamis, ja ovddida 2019 giđa mielde láhkaevttohusa boazodoallolága rievdadusaid birra.
Sametinget har i Sametingsmeldingen om reindrift (2016) lagt vekt på en helhetlig og framtidsrettet politikk, hvor man vil ivareta reindriftens rettigheter.
Sámediggi lea Sámediggedieđáhusas boazodoalu birra (2016) deattuhan ollislaš ja ovddos guvlui geahčči politihka, mas boazodoalu vuoigatvuođat vuhtii váldojuvvojit.
Dette er selve fundamentet i Sametingets reindriftspolitikk.
Dan atná Sámediggi iežas boazodoallopolitihka diehttelas vuođđun.
Sametinget vektlegger også reindriftens tradisjonelle karakter som familiebasert næring.
Sámediggi deattuha maiddái boazodoalu erenoamášvuođa árbevirolaš bearašdoallun.
Sentralt i Sametingets reindriftspolitikk er ivaretakelsen av reindriftens beitearealer, og at reindriften fortsatt kan utvikles som en bærekraftig næring.
Sámedikke boazodoallopolitihkas lea maid boazodoalu guohtuneatnamiid gáhtten guovddážis, ja ahte boazodoallu ain galgá ovdánit ceavzilis ealáhussan.
Sametinget er opptatt av helhetlig forståelse av bærekraftsmålene, der delmålene økologisk, kulturell og økonomisk bærekraft ses i sammenheng, og at balansen mellom disse vektlegges.
Sámediggi atná guovddážis ahte ceavzilvuohta galgá áddejuvvot ollisvuohtan, mas oassemihttomearit ekologalaš, kultuvrralaš ja ekonomalaš ceavzilvuohta gehččojuvvojit oktan, ja ahte daid gaskasaš dássedeaddu deattuhuvvo.
Sametinget har i samråd med Norske Reindriftsamers Landsforbund oppnevnt et lovutvalg som skal utrede behov for endringer i dagens reindriftslov.
Sámediggi lea ovttasráđiid Norgga Boazosápmelaččaid Riikkaservviin nammadan láhkalávdegotti mii galgá čielggadit dárbbu rievdadit boazodoallolága.
Utvalget skal bygge på Reindriftslovutvalgets innstilling (NOU 2001: 35), samt rapport om jordskifterettens kompetanse knyttet til interne forhold i reindrifta og vurdere å eventuelt foreslå ytterligere endringer som sikrer prosesser som er forankret og har legitimitet i reindriftsnæringen.
Lávdegoddi galgá vuođustit iežas barggu Boazodoalloláhkalávdegotti evttohusa (NOU 2001:35) ala, ja raportta ala eananjuohkindikki gelbbolašvuođa birra boazodoalu siskkáldas áššiin, ja árvvoštallat ja vejolaččat árvalit vel lassi rievdadusaid mat sihkkarastet proseassaid mat leat boazodoalus vuolggahuvvon ja maid boazodoallu dohkkeha.
Utvalget skal spesielt klargjøre skillet mellom privatrettslig styring og offentligrettslig forvaltning, samt vurdere siidaandelenes stilling.
Lávdegoddi galgá erenoamážit čielggasmahttit rájiid priváhtarievttálaš stivrejumi ja almmolašrievttálaš stivrejumi gaskka, ja árvvoštallat siidaosiid sajádaga.
Utvalget skal foreslå endringer i reindriftsloven som vil styrke reindriftens arealvern.
Lávdegoddi galgá árvalit rievdadusaid boazodoallolágas mat sihkkarastet boazodoalu areálasuodjalusa.
Utvalget skal se på lovbestemmelsene knyttet opp mot reintall.
Lávdegoddi galgá maiddái geahččat láhkamearrádusaid mat guoskkahit boazologuid.
9.1.2 Utfordringer framover – reindrift
9.1.2 Hástalusat ovddos guvlui – boazodoallu
9.1.2.1 Reindriftens beitearealer
9.1.2.1 Boazodoalu guohtuneatnamat
Reindriften er en arealavhengig næring hvor flokken flytter seg mellom årstidsbeiter.
Boazodoallu dárbbaša viiddis areálaid maid gaskka ealut sáhttet johtalit iešguđetge áiggiid jagis.
Fordi næringen utøves over store arealer, kan det oppstå interessemotsetninger mellom reindrift og andre brukere av arealene, for eksempel ved utbygging og annen næringsutøvelse.
Go ealáhus dárbbaša nu viiddis eatnamiid, de sáhttet bohciidit areálagilvvut boazodoalu ja eará eanangeavaheddjiid gaskka, ovdamearkka dihte huksemiid ja eará ealáhusdoaimmaid geažil.
I enkelte reindriftsområder er det også konkurranse om areal mellom ulike reindriftsaktører.
Muhtin boazodoalloguovlluin gilvalit maiddái boazodoallit gaskaneaset areálaid alde.
Den samiske reindriften har sitt rettsgrunnlag i alders tids bruk, og er regulert gjennom reindriftsloven av 15. juni 2007.
Sámi boazodoalu riektevuođđun lea eanangeavaheapmi dološ áiggiid rájes, ja dat lea regulerejuvvon geassemánu 15. beaivvi 2007 boazodoallolága bokte.
Reindriftens vern mot annen bruk av deres beiteområder er i utgangspunktet sterkt ved at reindriftsretten har et ekspropriasjonsrettslig vern, jf. reindriftsloven § 4 og Grunnloven § 105.
Boazodoalu guohtunguovlluin lea álgovuođus buorre suodjalus eará eanangeavaheami vuostá, dan olis go boazodoalloriekti lea suodjaluvvon eksproprieremiid oktavuođas, vrd. boazodoallolága § 4 ja Vuođđolága § 105.
Plan- og bygningsloven er den sentrale loven om arealforvaltning innenfor reinbeiteområdene og det sentrale virkemiddelet for en bedre sikring av arealene.
Plána- ja huksenláhka lea guovddáš láhka areálahálddašeami oktavuođas boazodoalloguovlluin ja deaŧalaš gaskaoapmi areálaid sihkkarastimis.
I plan- og bygningsloven er det en rekke verktøy som gir kommuner og fylkeskommuner mulighet til å sikre at reindriften har tilgang på nødvendige arealer.
Plána- ja huksenlágas leat máŋga reaiddu mat addet suohkaniidda ja fylkkasuohkaniidda vejolašvuođa sihkkarastit boazodollui dárbbašlaš areálaid.
Fylkesmannen har et særlig samordningsansvar for å følge opp nasjonal politikk og være en informasjonskanal ut til kommuner og fylkeskommuner.
Fylkkamánnis lea erenoamáš ovddasvástádus ovttastahttit našuvnnalaš politihka čađaheami ja fuolahit diehtojuohkima suohkaniidda ja fylkkagielddaide.
Regjeringen vil tilrettelegge for at Fylkesmannen blir en sentral aktør i å bygge kompetanse om reindrift og reindriftsrettigheter hos fylkeskommuner og kommuner, slik at disse ivaretar sitt ansvar for reindriften.
Ráđđehus áigu lágidit dilálašvuođaid dasa ahte Fylkkamánni šaddá guovddáš ásahus mas lea ovddasvástádus hukset fylkkagielddaid ja suohkaniid gelbbolašvuođa boazodoalu ja boazodoallorivttiid birra, vai dat sáhttet fuolahit iežaset ovddasvástádusa boazodoalu hárrái.
For å redusere antall arealkonflikter ser regjeringen behov for å øke kunnskapen om reindrift og reindriftsrett i kommuner og fylkeskommuner.
Unnidan dihte areálariidduid logu atná ráđđehus dárbbašlažžan lasihit dieđu boazodoalu ja boazodoallorievtti birra gielddain ja fylkkagielddain.
Reindriftsdistriktene og myndighetene må også øke sin kunnskap om plan- og bygningsloven.
Orohagat ja eiseválddit fertejit maiddái háhkat máhtu plána- ja huksenlága birra.
Regjeringen vil derfor prioritere utarbeidelsen av nytt veilednings- og informasjonsmateriell om reindrift og planlegging, og sette reindrift og planlegging på dagsordenen under samlinger i regi av statlige- og regionale myndigheter.
Ráđđehus áigu danne vuoruhit ráhkadit ođđa diehtojuohkin- ja bagadusčállosiid boazodoalu ja plánema birra, ja bidjat boazodoalu ja plánemiid ovdan go stáhtalaš ja regiovnnalaš eiseválddit čoahkkanaddet.
Fylkeskommunen bør vurdere behovet for regionale planer som avklarer reindriftens arealbruk.
Fylkkagielda berre árvvoštallat dárbbu ásahit regiovnnalaš plánaid mat čielggadit boazodoalu areálageavaheami.
Landbruksdirektoratet og fylkesmennene vil fortsatt jobbe aktivt for å bygge kompetanse hos reinbeitedistriktene om plan- og bygningsloven.
Eanandoallodirektoráhtta ja fylkkamánnit áigot ain aktiivvalaččat bargat buoridit orohagaid gelbbolašvuođa plána- ja huksenlága birra.
For å synliggjøre reindriftens tilstedeværelse og arealbruk overfor offentlige myndigheter, og gjennom det særlige hensyn som må tas overfor næringen, skal det enkelte reinbeitedistrikt ifølge reindriftsloven § 62 utarbeide distriktsplaner som skal sendes til arealplanmyndighetene.
Čalmmustahttin dihte boazodoalu dili ja dárbbuid ja areálageavaheami almmolaš eiseválddiide, ja čilgehussan dasa maid eiseválddit erenoamážit berrejit vuhtii váldit, galgá juohke orohat boazodoallolága § 62 mielde ráhkadit orohatplánaid mat galget sáddejuvvot areálaplánaeiseválddiide.
Regjeringen vil tilrettelegge for økt veiledning fra reindriftsmyndighetene og økonomiske virkemidler over reindriftsavtalen, for å sikre at disse distriktsplanene kan bidra til å bedre kommunikasjonen mellom reindriften og offentlige myndigheter.
Ráđđehus áigu boazodoallošiehtadusa bokte lágidit dilálašvuođaid dasa ahte boazodoalloeiseválddit sáhttet buorebut bagadit ja láidestit, ja várret dasa ekonomalaš vuođu, vai sihkkarastojuvvošii ahte dát orohatplánat sáhtáše buoridit boazodoalu ja almmolaš eiseválddiid gulahallama.
Sametinget mener at arealpress er reindriftsnæringens største utfordring.
Sámediggi oaivvilda ahte areálagižžu lea boazodoalu stuorámus hástalus.
Mye av tiden til distriktene, siidaene og de enkelte reineierne blir brukt til å verne om beitearealer.
Orohagain, siiddain ja ovttaskas boazodolliin gollá olu áigi guohtuneatnamiid suodjaleami bargui.
Sametinget mener at det kan påvirke rettsikkerheten til reineierne.
Sámediggi oaivvilda ahte dat sáhttá čuohcat boazodolliid riektesihkarvuhtii.
Sametinget opplever at reindriftsnæringen er bekymret for reindriftens tilpasningsevne.
Sámediggi vuohttá ahte boazodoallu vuorjašuvvá boazodoalu heivehanmuni dihte.
Sametinget vil understreke at reinbeitedistriktene opplever arealinngrep av ulik karakter.
Sámediggi deattuha ahte orohagat vásihit iešguđetlágan areálasisabahkkemiid.
Noen opplever store enkeltinngrep, andre flere mindre inngrep.
Muhtimat vásihit stuora ovttaskas sisabahkkemiid, earát fas máŋggaid smávit sisabahkkemiid.
En annen utfordring er fragmenteringen av beiteland, hvor reinens trekkveier mellom årstidsbeitene blir blokkert på grunn av arealinngrep.
Eará hástalussan leat guohtuneatnamiid geavaheami ráddjemat, namalassii hehttehusat bohccuid johtingeainnuid alde iešguđetge áigodatguohtumiid gaskka.
Etter Sametingets syn er det summen av alle inngrep som utgjør et betydelig tap av beitearealer.
Sámediggi deattuha ahte buot sisabahkkemat dahket oktiibuot stuora areálamassimiid.
Sametinget mener at det er en utfordring at det i dag ikke finnes nasjonal statistikk eller kartverk som viser en oversikt over hvor mye beitearealer reindriften har tapt.
Sámediggi oaivvilda ahte lea stuora hástalussan ahte odne ii gávdno našuvnnalaš statistihkka dahje kárttat mat čájehit man olu guohtuneatnamiid boazodoallu lea massán.
En slik oversikt er nødvendig for å kunne avgjøre om det er noen reinbeitedistrikter eller siidaer som har nådd sin tålegrense når det gjelder arealinngrep.
Dat diehtu lea dárbbašlaš dasa vai oaidnit leat go muhtin orohagain dahje siiddain juo nu olu sisabahkkemat ahte eai šat ceavzze jus eambbo bohtet.
9.1.2.2 Konsekvenser av rovvilt for reindriften
9.1.2.2 Boraspireváikkuhusat boazodollui
Siden reinen beiter i utmark gjennom hele året er reindriftsnæringen spesielt utsatt for ulike tapsårsaker, inklusiv rovviltskader.
Go boazu guohtu mehciin birra jagi, de lea das erenoamáš riska vásihit iešguđetlágan vahágiid, nu maiddái boraspirevahágiid.
Ifølge en rapport fra Norsk institutt for naturforskning (NINA) fra 2016, lever gaupe og jerv i stor grad av rein.
Norgga luonddudutkaninstituhta (NINA) raportta 2016 nanne ahte albasa ja geatkki váldo biebmun lea boazu.
Tamrein er også utsatt for angrep fra kongeørn.
Maiddái gonagasgoaskimat fallehit bohccuid.
Flere faktorer, slik som tilgang på andre byttedyr, ulike årstider, tetthet av rein og størrelsen på reinen, påvirker imidlertid omfanget.
Man stuora vahágiid boraspiret dagahit lea maiddái eará beliid duohken, ovdamearkka dihte man olu eará elliid boraspiret fáhtejit, jagiáigi, boazolohku ja bohcco sturrodat.
Norsk rovviltforvaltning skjer innenfor rammene av Bernkonvensjonen, naturmangfoldloven, rovviltforlikene av 2004 og 2011 og Stortingets flertallsvedtak om ulv i 2016.
Norgga boraspirehálddašeapmi čađahuvvo daid rámmaid siskkobealde maid Bern-konvenšuvdna, luonddušláddjiivuođaláhka, jagiid 2004 ja 2011 boraspiresoahpamušat ja Stuoradikki eanetlogu mearrádus 2016 gumppe birra bidjet.
Regjeringen har som mål å sikre levedyktige bestander av de fem store rovviltartene jerv, ulv, bjørn, gaupe og kongeørn.
Ráđđehusa mihttomearrin lea sihkkarastit ceavzilis máddodagaid dan viđa stuora boraspirešlájas geatki, gumpe, guovža, albbas ja gonagasgoaskin.
I rovviltforliket går det fram en todelt målsetting om å ivareta både rovvilt og beitenæring.
Boraspiresoahpamušas boahtá ovdan guovtteoasat ulbmil, namalassii vuhtii váldit sihke boraspiriid ja guohtunealáhusaid.
Tydelig soneforvaltning, der ulike områder prioriteres til henholdsvis rovvilt og beitenæring, er et sentralt prinsipp i den todelte målsettingen.
Čielga biirehálddašeapmi, mas iešguđetge guovllut vuoruhuvvojit nappo boraspiriide ja guohtunealáhusaide, lea guovddáš prinsihppa dan guovtteoasat ulbmilis.
Dokumentasjon av tap av beitedyr er en utfordring.
Guohttu elliid vahága duođašteapmi lea váttis.
Spesielt er det utfordrende i reindriftsnæringen der flokken ofte går spredt.
Erenoamážit váttis lea boazodoalus, mas bohccot eai álo leat čoahkis.
Når kadaveret først er funnet er det som oftest gått så lang tid at det er vanskelig å dokumentere hva som er tapsårsaken.
Go ráppi vuos gávdná, de lea dábálaččat gollan nu guhkes áigi ahte lea váttis duođaštit jápminsiva.
Det er stort sprik mellom antall rein det er søkt om erstatning for og det som faktisk er erstattet.
Lea stuora erohus dain loguin mat leat ohccojuvvon buhtaduvvot ja mat duođai buhtaduvvojit.
Det var søkt om erstatning for 60 000 reinsdyr i driftsåret 2016/2017, og det ble utbetalt erstatning for 19 000 dyr.
Doaibmajagis 2016/2017 lei ohccojuvvon buhtadus 60 000 bohcco ovddas, ja buhtadus máksojuvvui 19 000 bohcco ovddas.
Klima- og miljødepartementet har over flere år arbeidet med sikte på endring av erstatningsordningen for tap av tamrein til rovvilt, men høsten 2017 ble arbeidet foreløpig stilt i bero blant annet fordi Sametinget og Norske Reindriftssamers Landsforbund (NRL) skulle involveres mer aktivt i kunnskapsinnhenting.
Dálkkádat- ja birasdepartemeanta lea máŋga jagi bargan gávdnat eará buhtadusvuogi boazodoalu boraspirevahágiid ovddas, muhto 2017 čavčča bissehuvvui diet bargu gaskaboddosaččat earret eará dan dihte go Sámediggi ja Norgga Boazosápmelaččaid Riikkasearvi (NBR) galge aktiivvalaččabut váldojuvvojit mielde dieđuid háhkamii.
I den videre oppfølgingen av dette har Miljødirektoratet i samarbeid med Sametinget og NRL satt i gang et arbeid for å se på mulighetene for ytterligere å implementere erfaringsbasert kunnskap fra reindriftsnæringen inn i kunnskapsgrunnlaget.
Viidáset barggus leat Birasdirektoráhtta ovttasbarggus Sámedikkiin ja NBR:in geahčadišgoahtán vejolašvuođaid vel eambbo váldit máhttovuđđui mielde boazodoalu vásáhus- ja árbedieđuid.
Da Stortinget behandlet reindriftsmeldingen ba flertallet om at det gjøres en ny gjennomgang av rovdyr- og beiteprioriterte områder.
Go Stuoradiggi gieđahalai boazodoallodieđáhusa, de bivddii eanetlohku ođđasis guorahallat guovlluid mat vuoruhuvvojit boraspiriide ja guohtunealáhusaide.
Videre vedtok et samlet storting i rovviltforliket av 2011 at den regionale rovviltforvaltningen, som også inkluderer soneinndeling og prioritering av områder til henholdsvis rovdyr og beitedyr, skal evalueres innen en femårsperiode.
Viidáseappot mearridii olles stuoradiggi boraspiresoahpamušas 2011:s ahte regiovnnalaš boraspirehálddašeapmi, ja nu maiddái biirejuohku ja guovlluid vuoruheapmi boraspiriide ja guohttu elliide, galgá evaluerejuvvot viđa jagi sisa.
Dette arbeidet er fulgt opp med eksterne evalueringer fra NINA og NIBIO i 2016, og Klima- og miljødepartementet arbeider med videre oppfølging av dette.
Dat bargu lea čuovvoluvvon NINA ja NIBIO eksterna árvvoštallamiid bokte 2016:s, ja dan bokte go Dálkkádat- ja birasdepartemeanta fas joatká barggu daid olis.
Ved behandling av reindriftsmeldingen sa stortingsflertallet videre at tilfeller av tap til rovdyr må begrenses og erstattes fullt ut når det forekommer.
Boazodoallodieđáhusa gieđahallama oktavuođas celkkii stuoradikki eanetlohku ahte boraspirevahágat fertejit unniduvvot ja dat vahágat mat dáhpáhuvvet, galget ollásit buhtaduvvot.
Med dette som utgangspunkt ba flertallet regjeringen om raskt å bidra til at rovdyr- og rovfuglproblemene reduseres i et samspill mellom myndigheter og næringen.
Dán vuođul bivddii eanetlohku ráđđehusa farggamusat fuolahit ahte boraspire- ja boraloddeváttisvuođat unniduvvojit eiseválddiid ja ealáhusa ovttasbarggu bokte.
Dette følges opp av rovviltforvaltningen, blant annet gjennom evalueringen av den regionale forvaltningen, forskning og kunnskapsinnhenting, erstatningsutmålinger og praktisk forvaltning med jakt/felling av rovvilt og tilskudd til tapsforebyggende tiltak i reindrifta.
Dan lea boraspirehálddahus čuovvolan, earret eará dan bokte go lea evalueren regiovnnalaš hálddašeami, dutkama ja dieđuid čohkkema bokte, buhtadusaid mearridemiid bokte, boraspiriid heakkahuhttima bokte ja doarjagiid bokte vaháteastadeaddji doaimmaide boazodoalus.
9.1.2.3 Reindrift over landegrensene
9.1.2.3 Boazodoallu riikkarájiid rastá
Reindriftssamenes tradisjonelle flyttinger mellom årstidsbeitene, også på tvers av landegrensene, har foregått i flere hundre år.
Boazosámiid árbevirolaš johtaleapmi jagiáiggiid iešguđetge guohtuneatnamiid gaskka, maiddái riikkarájiid rastá, lea doaibman čuđiid jagiid.
Samarbeid over landegrensene er derfor viktig.
Danne lea ovttasbargu riikarájiid rastá maiddái deaŧalaš.
Da grensene mellom Norge og Sverige ble trukket i 1751 ble den såkalte Lappekodisillen vedtatt som et tillegg til grensetraktaten mellom Norge og Sverige.
Go Norgga ja Ruoŧa rádji mearriduvvui 1751:s mearriduvvui nu gohčoduvvon Lappekodisilla Norgga ja Ruoŧa rádjesoahpamuša lasáhussan.
Denne har senere blitt supplert med mer detaljerte regler, og den sist gjeldende konvensjonen var konvensjon av 1972 mellom Norge og Sverige om reinbeite. Den var gjeldende til 2002, men ble forlenget til 2005.
Dasa leat maŋŋel lasihuvvon dárkilet njuolggadusat, ja maŋemus gustovaš konvenšuvdna lei Norgga ja Ruoŧa 1972 konvenšuvdna boazodoalu birra, mii guhkiduvvui 2005 rádjái.
Siden 2005 har det ikke foreligget noen konvensjon om grenseoverskridende reindrift mellom Norge og Sverige.
2005 rájes ii leat Norggas ja Ruoŧas leamaš konvenšuvdna rádjerasttideaddji boazodoalu birra.
Mangel på en konvensjon er problematisk for den norske reindriften, som i stor utstrekning er utestengt fra vinterbeiter i Sverige.
Dat dagaha váttisvuođaid Norgga beale boazodollui, mii buori muddui lea biddjon eret dálveguohtumiin Ruoŧa bealde.
I 2009 ble det forhandlet fram en ny konvensjon, som ble underskrevet av de ansvarlige ministrene fra både Norge og Sverige.
2009:s šiehtadallui ja sohppojuvvui ođđa konvenšuvdna, man sihke Norgga ja Ruoŧa ovddasvástideaddji ministarat leat vuolláičállán.
Siden den gang har det pågått prosesser for ratifisering av konvensjonen.
Dan rájes leat proseassat leamaš jođus oažžut dan ratifiserejuvvot.
En samisk arbeidsgruppe nedsatt av den svenske og norske landbruksministeren kom i 2014 med forslag til justeringer av 2009-forslaget.
Sámi bargojoavku man Ruoŧa ja Norgga eanandoalloministarat leat ásahan, evttohii 2014:s rievdadusaid 2009 evttohussii.
Etter at den samiske arbeidsgruppen la fram sitt forslag, ble det avholdt en rekke møter mellom landene med sikte på å komme fram til en løsning, uten at dette har ført fram.
Maŋŋel go sámi bargojoavku ovddidii iežas árvalusaid, dolle riikkat máŋggaid čoahkkimiid maid ulbmil lei soahpat áššis, muhto dat ii nammasuvvan.
Sommeren 2017 meddelte Sverige at de ikke ville ratifisere den framforhandlede konvensjonen, men ønsket å gjenoppta forhandlingene.
2017 geasi dieđihii Ruoŧŧa ahte sii eai áiggo ratifiseret dan sohppojuvvon konvenšuvnna, muhto ahte háliidit joatkit šiehtadallamiid.
Dette ble avvist fra norsk side. Så langt har regjeringen søkt å bøte på mangelen på konvensjon med økonomiske midler til fôring og andre tiltak.
Go eai leat áigái ožžon konvenšuvnna, de lea ráđđehus dán rádjái ekonomalaččat geahččalan buhtadit biebmangoluid, ja maiddái eará doaimmaid čađahan.
Hvilket handlingsrom norske myndigheter har er under vurdering, slik at hensynet til den norske reindriften kan ivaretas på en bedre måte.
Dál leat árvvoštallame makkár vejolašvuođat Norgga eiseválddiin leat buorebut áimmahuššat Norgga beale boazodoalu.
Det er blant annet opp til vurdering om man skal etablere et lovgrunnlag for å kunne regulere tallet på svensk rein som kan beite i Norge.
Leat earret eará árvvoštallame galggašii go ásahuvvot láhkavuođđu man mielde sáhttit reguleret man olu Ruoŧa beale bohccot sáhttet geavahit guohtumiid Norgga bealde.
Ny reingjerdekonvensjon mellom Norge og Finland ble iverksatt fra 1. januar 2017.
Norgga ja Suoma ođđa rádjeáidekonvenšuvdna bođii fápmui ođđajagemánu 1. beaivvi 2017.
Utgangspunktet for konvensjonen er at grensen mellom Norge og Finland er stengt for grensekryssende reindrift.
Konvenšuvnna vuođđun lea ahte Norgga ja Suoma rádji lea giddejuvvon rádjerasttideaddji boazodollui.
Konvensjonens formål er å regulere ansvarsfordeling når det gjelder oppføring og vedlikehold av gjerder og andre tiltak for å hindre at rein kommer over grensen mellom de to rikene, samt regulere oppfølgingen når rein likevel krysser grensen.
Konvenšuvnna ulbmil lea reguleret ovddasvástádusa áiddiid ceggema ja máŧasdoallama hárrái ja eará doaimmaid hárrái mat galget eastadit bohccuid rasttildeamis dan guovtti riikka ráji, ja reguleret doaimmaid go bohccot almmotge rasttildit ráji.
Gjerdene skal støtte opp om reineiernes vokteplikt, slik at det så langt som mulig unngås at rein kommer inn på det andre rikets område.
Áiddit galget leat veahkkin boazodolliide fuolahit iežaset guođohangeatnegasvuođa, nu ahte eanemus vejolaš lági mielde eastadit bohccuid mannamis nuppi riikka eatnamiidda.
Sametinget påpeker at regjeringene ikke har gitt respons på den samiske arbeidsgruppas forslag.
Sámediggi čujuha ahte ráđđehus ii leat maide vástidan sámi bargojoavkku evttohusaide.
9.1.2.4 Klimaendringers konsekvenser for reindriften
9.1.2.4 Dálkkádatrievdamiid váikkuhusat boazodollui
En rapport om kunnskap om konsekvenser av klimaendringer i Norge fra CICERO og Vestlandsforsking i 2018 har sett på tilpasning og sårbarhet for klimaendringer for samisk kultur og næringsvirksomhet.
CICERO ja Vestlandsforskning raporta 2018:s – dálkkádatrievdamiid váikkuhusat ja máhttu daid birra – lea geahčadan sámi kultuvrra ja ealáhusaid heiveheami ja hearkivuođa dálkkádatrievdamiidda.
Rapporten viser at samer i Norge som er involvert i tradisjonelle naturressursbaserte næringsaktiviteter opplever at klimaendringene endrer grunnlaget for deres virksomhet.
Raporta čájeha ahte sámit Norgga bealde, geain lea gullevašvuohta árbevirolaš luondduvuđot ealáhusdoaimmaide, vásihit ahte dálkkádatrievdamat rievdadit sin ealáhusaid vuođu.
Gjennom innvirkning på naturressursgrunnlaget for samenes næringsaktivitet kan klimaendringene skape sårbarhet for samisk kultur.
Go dálkkádatrievdamat váikkuhit ja čuhcet luondduresurssaide mat leat sámiid ealáhusvuođđun, de sáhttet dálkkádatrievdamat maiddái čuohcat sámi kultuvrii.
Det er dokumentert at klimaendringene vil ha store konsekvenser for reindriften, men hvordan klimaendringer virker på andre former for tradisjonelle samiske næringsaktiviteter er ikke godt dokumentert.
Lea duođaštuvvon ahte dálkkádatrievdamat bohtet garrasit čuohcat boazodollui, muhto ii leat duođaštuvvon movt dálkkádatrievdamat bohtet čuohcat earálágan árbevirolaš sámi ealáhusdoaimmaide.
Rapporten fra CICERO viser for eksempel at Indre Finnmark, som er et tyngdepunkt for samisk kultur og næringsvirksomhet, er det stedet i Norge som sannsynligvis vil få den største økningen i gjennomsnittstemperatur fram mot år 2100, på opp mot 11 grader.
CICERO raporta čájeha ovdamearkka dihte ahte Sis-Finnmárku, mii lea sámi kultuvrra ja ealáhusdoaimma guovddáš, leat dat guovlu Norggas gos gaskamearálaš temperatuvra árvvusge loktana eanemusat jagi 2100 rádjái; sáhttá loktanit gitta 11 gráda.
Sametinget mener at klimaendringer og arealinngrep er de største utfordringene reindriften vil møte i framtiden.
Sámediggi oaivvilda ahte dálkkádatrievdamat ja areálasisabahkkemat leat stuorámus hástalusat maid boazodoallu deaivida boahtteáiggis.
Sametinget understreker at reindriften alltid har tilpasset seg årstidenes og klimatiske variasjoner. Dette har vært mulig gjennom reindriftens tradisjonskunnskap og evnen til å tilpasse seg de ulike værforholdene (Oskal m.fl. 2009).
Sámediggi deattuha ahte boazodoallu lea álo heivehan iežas jagiáiggiid ja dálkkádagaid rievdamiidda, mii lea leamaš vejolaš boazodoalu árbedieđuid ja návccaid geažil iežas heivehit iešguđetlágan dálkkádatdilálašvuođaide (Oskal j.ea. 2009).
Sametinget mener at den beste strategien for at reindriften skal kunne tilpasse seg klimaendringer er å beskytte reinbeiteområdene og inkludere reindriftens tradisjonskunnskap i forvaltningen.
Sámediggi oaivvilda ahte buoremus strategiija dasa movt boazodoallu galgá sáhttit iežas heivehit dálkkádatrievdamiidda lea boazoguohtuneatnamiid suodjaleami bokte, ja dan bokte go hálddašeamis válddášii vuhtii boazodoalu árbedieđuid.
9.1.2.5 Skrantesyke
9.1.2.5 Oaivevuorri – CWD
Skrantesyke er en dødelig sykdom som rammer hjortedyr, og tilhører samme sykdomsgruppe som skrapesyke hos sau og geit, kugalskap hos storfe og Creutzfeldt Jakob sykdom (CJD) hos mennesker.
Oaivevuorri, CWD lea jápmindávda mii boahtá goddeelliide, ja gullá seamma dávdajovkui go vuoiŋŋašdávddat mat sáhttet njoammut sávzzaide, gáiccaide ja omiide ja Creutzfeldt Jakob dávda (CJD), mii sáhttá olbmuide njoammut.
Det finnes ingen kur eller vaksine for sykdommen.
Dávdda vuostá ii gávdno dikšu, ii ge vaksiidna.
Skrantesyke er en potensiell trussel mot reindriften.
CWD lea áitta mii sáhttá deaividit boazodoalu guovdu maiddái.
I mars 2016 ble skrantesyke påvist for første gang i Europa, hos norsk villrein i Nordfjella.
Njukčamánus 2016 fuomášuvvui dávda vuosttaš geardde Eurohpás, Norgga beale gottiin Nordfjella guovllus.
Det er per i dag ikke påvist smitte på tamrein i Norge, men det er fare for smitte fra villrein til tamrein.
Odne ii leat fuomášuvvon dávda bohccuin Norgga bealde, muhto lea várra ahte dávda njoammu gottiin bohccuide.
Regjeringen har som mål å bekjempe skrantesyke, og en rekke tiltak er innført for å redusere smittefaren.
Ráđđehusa ulbmil lea jávkadit CWD-dávdda, ja lea ásahan máŋga doaibmabiju mat galget eastadit dávdda njoammumis.
Disse tiltakene har også konsekvenser for reindriften, blant annet fordi de setter begrensinger på flytting av rein og på sanking av fôr.
Diet doaimmat čuhcet maiddái boazodollui, earret eará danne go ráddjejit bohccuid sirddašeami ja jeahkáliid viežžama eará guovlluin.
Noen av tiltakene mot skrantesyke har ført til at reindriftens utgifter til tilleggsfôring har økt.
Muhtin CWD-dávdda eastadandoaimmat leat dagahan ahte boazodoalus leat lassánan golut lassibiebmamii.
For å redusere de negative konsekvensene av tiltak mot skrantesyke er regjeringen og Norske Reindriftsamers Landsforening (NRL) enige om å bruke av forskningsmidlene over Reindriftens utviklingsfond til utvikling av et overgangsfôr.
Unnidan dihte negatiiva váikkuhusaid mat doaimmat CWD-dávdda vuostá leat buktán, leat ráđđehus ja Norgga Boazosápmelaččaid Riikkasearvi (NBR) soahpan geavahit dutkanruđaid Boazodoalu ovddidanfoandda olis, ovdánahttit vásedin boazofuođđariid.
Det er også enighet om å øke tilskuddene til de distriktene som er utestengt fra sine vinterbeiter i Sverige, og som har størst utgifter knyttet til smittereduserende tiltak mot skrantesyke.
Leat maiddái soahpan lasihit doarjaga orohagaide mat eai šat beasa iežaset dálveguohtumiidda Ruoŧa bealde, ja main leat stuorámus golut CWD-dávdda njoammuma eastadandoaimmaide.
9.2 Fiske i samiske områder
9.2 Guolásteapmi sámi guovlluin
9.2.1 Situasjonsbeskrivelse – fiske i samiske områder
9.2.1 Dilálašvuođačilgehus – guolásteapmi sámi guovlluin
De siste årene har bestandssituasjonen for viktige bestander for fiskeriene i Nord-Norge vært svært god.
Maŋemus jagiid lea deaŧalaš guollemáddodagaid dilálašvuohta Davvi-Norgga guolástusaide leamaš hui buorre.
Ressurssituasjonen er fremdeles god, men for flere av nøkkelbestandene, for eksempel torsk, er den lavere enn tidligere.
Resursadilálašvuohta lea ain buorre, muhto muhtin guovddáš máddodagat, ovdamearkka dihte dorskemáddodat lea vuollelis go ovdal.
Siden 2011 har det hvert år blitt satt av 3000 tonn torsk til en kystfiskekvote i åpen gruppe.
2011 rájes lea juohke jagi várrejuvvon 3000 tonna dorski riddoguolástanearrin rabas jovkui.
Avsetningen bidrar til å styrke næringsgrunnlaget for fartøyene under 11 meter i samiske kyst- og fjordområder og i andre utsatte kystsamfunn.
Várrejupmi lea mielde nanneme ealáhusvuođu vuollel 11 mehter fatnasiidda sámi riddo- ja vuotnaguovlluin ja eará hearkkes riddoservodagain.
Interessen for avsetningen har vært stigende, og i 2018 ble det fisket 6090 tonn.
Lea dađistaga lassánan beroštupmi dán várrejupmái, ja 2018:s bivdojuvvui 6090 tonna.
Gjennomsnittlig fangst på avsetningen til kystfiskekvoten i perioden 2011–2018 har vært 1370 tonn.
Gaskamearálaš sálaš riddoguolástusearis lea 1370 tonna jagiin 2011 – 2018.
Etter Nærings- og fiskeridepartementets vurdering er det imidlertid et overfiske innen gruppen i dag som må reduseres.
Ealáhus- ja guolástusdepartemeantta oainnu mielde bivdojuvvo dien joavkkus olu eambbo go mearri.
9.2.2 Utfordringer framover – fiske i samiske områder
9.2.2 Hástalusat ovddos guvlui – guolásteapmi sámi guovlluin
Klimaendringer og havforurensning vil kunne skape utfordringer for fisket i samiske områder.
Dálkkádatrievdamat ja meara nuoskkideapmi sáhttá šaddat hástalussan guolásteapmái sámi guovlluin.
Ifølge en rapport fra Conservation of Arctic Flora and Fauna (CAFF) i 2017, vil temperaturen i de arktiske havområdene stige i årene som kommer.
Conservation of Arctic Flora and Fauna (CAFF) 2017 raportta mielde boahtá meara temperatuvra lassánit árktalaš mearraguovlluin boahttevaš jagiid.
Dette kan ha konsekvenser for fiskebestanden som gyter og lever langs norskekysten, og det vil kunne dukke opp nye fiskearter.
Dat sáhttá čuohcat guollemáddodagaide mat gođđet ja ellet Norgga riddoguovlluin, ja ođđa šlájat sáhttet leavvat deike.
Havforurensning vil også kunne påvirke arter som er viktige for det biologiske mangfoldet i havet.
Mearranuoskkideapmi sáhttá maiddái čuohcat šlájaide mat leat deaŧalaččat meara biologalaš šláddjiivuhtii.
Forskere på Norsk institutt for naturforskning (NINA) har vist at klimaendringene vil kunne påvirke laksens utvandring og evne til å overleve.
Norsk institutt for naturforskning (NINA) (Norgga luonddudutkama instituhta) dutkit leat čájehan ahte dálkkádatrievdamat sáhttet váikkuhit luosa johtaleami ja birgennávccaid.
Endringer i fiskens atferd og vandring vil påvirke kystfisket, og en mulig konsekvens er at man må foreta fiske av laks lengre utpå åpent hav.
Guliid dábiid ja johtaleami rievdan sáhttá váikkuhit riddoguolásteami, ja vejolaš váikkuhus sáhttá leat ahte luosa ferte bivdigoahtit olgolis ábis.
Sametinget vil understreke samenes rett til fiske.
Sámediggi deattuha sápmelaččaid vuoigatvuođa guolástit.
Dette gjelder også sjølaksefiske.
Dat guoská maiddái mearraluossabivdui.
Samenes tradisjonelle fiskeplasser har vært ved kysten.
Sápmelaččaid árbevirolaš guollebivdinbáikkit leat leamaš riddoguovlluin.
Sametinget understreker at deltakelsen i fisket i åpen gruppe var stor i 2018, og som følge av dette er det foretatt betydelig kvotekutt i denne flåtegruppen for 2019.
Sámediggi deattuha ahte rabas joavkkus bivdojuvvui 2018:s olu, ja dan geažil lea earri sakka unniduvvon dán fanasjovkui 2019:s.
Sametinget mener at kvotegrunnlaget i åpen gruppe må være av en slik størrelse at det kan gi en normal inntekt for fiskerne.
Sámediggi oaivvilda ahte rabas joavkku earri ferte leat dan sturrosaš ahte sáhttá addit dábálaš sisaboađu guolásteddjiide.
Kvotegrunnlaget for 2019 er etter Sametingets vurdering uakseptabelt lavt, særlig fordi fiskere i samiske sjøområder skal kunne benytte sin opparbeidede rett ved alders tids bruk og sedvanlige bruk av de marine ressursene i sine områder.
2019 earri lea Sámedikki oaivila mielde dohkketmeahttun, erenoamážit danne go guolásteaddjit sámi mearraguovlluin galget beassat geavahit iežaset rievtti ávkkástallat iežaset guovlluid mearraresurssaid dološ dábiid vuođul ja dábálaš geavaheami vuođul.
Med en så lav kvote er dette vanskelig.
Dat šaddá váttis go earri lea nu unni.