pere/sami_parallel huggingface dataset:
Hjelpeapparatets og politiets erfaringer med vold i nære relasjoner i samiske samfunn, var en gjennomgående tendens at deltakerne hadde erfaringer med at det kan eksistere særlige utfordringer i møte med brukere med samisk bakgrunn, spesielt ved tabubelagte temaer som vold og overgrep.
Lei čielga tendeansa ahte oasseváldit vásihedje ahte sáhttet leat earenoamáš hástalusat go deaivvadit geavaheddjiiguin, geain lea sámi duogáš, earenoamážiid go guoská tabu áššiide nugo veahkaválddálašvuođaide ja illastemiide.
Når det gjelder kulturelt tilpassete tjenestetilbud til den samiske befolkningen i Norge, er det i dag SANKS som kan bistå med et kulturelt tilpasset tjenestetilbud.
Go guoská kultuvrralaččat heivehuvvon bálvalusfálaldahkii sámi álbmogii Norggas, de lea SANKS mii sáhttá dasa leat veahkkin.
Forslag til tiltak:
Árvalus doaibmabijuide:
 Styrke og sikre et kultursensitivt behandlingstilbud overfor pasienter som har vært utsatt for vold og seksuelle overgrep, og deres pårørende.
 Nannet ja sihkkarastit kultursensitiiva dikšofálaldaga divššohasaide, geat leat vásihan veahkaválddálašvuođa ja seksuálalaš illasteami, ja maiddái sin oami olbmuide.
 Øke kunnskap om og forståelse av sammenheng og årsak til at den samiske befolkningen har en høyere forekomst av vold og seksuelle overgrep enn majoritetsbefolkningen.
 Lasihit máhtu ja ipmárdusa oktavuođas ja sivas manne sámi álbmogis dáhpáhuvvet eambbo veahkaválddálašvuođa ja seksuála illasteamit go eanetlohkoálbmogis.
Dette er viktig for å kunne målrette spesielt forebyggende innsats mer presist.
Dat lea mávssolaš vai sáhttá ulbmillaččat buorebut veahkehit eastadandoaimmaiguin.
 Styrke og sikre kultursensitive tiltak for å beskytte barn mot vold og overgrep.
 Nannet ja sihkkarastit kultursensitiiva doaibmabijuid vai suodjalit mánáid veahkaválddálašvuođas ja illasteamis.
 Styrke samarbeidet mellom spesialisthelsetjenesten, kommunehelsetjenesten og ideelle organisasjoner som jobber med voldsutsatte.
 Nannet ovttasbarggu gaskal spesialistadearvvašvuođabálvalusa, suohkandearvvašvuođabálvalusa ja heivvolaš organisašuvnnaid geat barget veahkaválddálašvuođa gillájeddjiiguin.
 Styrke samarbeidet mellom helsetjenesten og påtalemyndigheten.  Vold og overgrep som tema i alle helse-, lærer- og politiutdanningene.
 Nannet ovttasbarggu gaskal dearvvašvuođabálvalusa ja áššáskuhttieiseválddiiguin  Bidjat veahkaválddálašvuođa ja illasteami fáddán buot dearvvašvuođa-, oahpaheaddje- ja politiijaoahpuide.
 Øke kunnskapsgrunnlaget om samisk kultur og historie i grunnutdanning og høyere utdanning, og spesielt i helse-, lærer- og politiutdanning.
 Lasihit máhttovuođu sámi kultuvrra ja historjjá birra vuođđo- ja alitoahpahusain, ja earenoamážiid dearvvašvuođa-, oahpaheaddje- ja politiijaoahpuin.
 Dialog mellom politi- og helsemyndigheter og religiøse miljøer.
 Oažžut gulahallama gaskal politiija- ja dearvvašvuođaeiseválddiid ja oskkolaš birrasiid.
4 Bo- og flyttetrender i norsksamiske kommuner gjennom 40 år i relasjon til sysselsetting
4 Orrun- ja fárrentreanddat dáru- ja sámisuohkaniin 40 jagi áigodagas, go guoská barggahusaid ektui
Senter for samisk helseforskning, Institutt for samfunnsmedisin, Universitetet i Tromsø, Medisinsk klinikk, Universitetssykehuset Nord-Norge, Harstad
Sámi dearvvašvuođa dutkanguovddážis, Servodatmedisiinna instituhtas, Tromssa Universitehtas, Medisiinnalaš klinihkka, Davvi-Norgga Universitehtabuohcciviesus, Hárštas
Kjetil Sørlie Seniorforsker, Norsk institutt for by- og regionforskning (NIBR)
Kjetil Sørlie Seniora dutki, Norgga gávpot ja regiovnnadutkama instituhtas/ Norsk institutt for by og regionforskning (NIBR)
Flytting fra distrikt til byer er et kjent og voksende fenomen for svært mange distriktskommuner.
Boaittobeale báikkiin fárret gávpogiidda lea dovddus ja lea fenoména mii lassána hui máŋgga boaittobeale suohkaniin.
De som flytter fra hjemkommunen, flytter ofte for godt, og det er ikke like vanlig at de flytter tilbake, spesielt gjelder det distriktskommuner i nord.
Fárret eret ruovttusuohkanis lea dávjá bistevaš ja dat ahte fárret fas ruovttoluotta ruovttubáikái lea juoga mii ii dáhpáhuvvá nu dávjá, earenoamážiid boaittobealesuohkaniidda davvin.
På sikt vil fraflytting få store samfunnsmessige konsekvenser for et lite distriktssamfunn.
Guhkit áiggi ektui dagaha eretfárren stuora servodatlaš váikkuhusaid unna boaittobeale báikkážiid servodahkii.
De siste 40 årene har det vært stor utflytting fra mange tradisjonelle samiske kommuner til tettsteder og byer i Norge.
Dan maŋemus 40 jagis leat ollugat fárren eret daid árbevirolaš sámi suohkaniin giliide ja gávpogiidda Norggas.
Det er derfor en betydelig samisk eller fleretnisk populasjon bosatt i de norske byene.
Danne lea lassánan sámi ja máŋggaetnálaš veahkadat, geat orrot dain Norgga gávpogiin.
En registerstudie som følger utflyttet befolkning over tid, er gjennomført av Senter for samisk helseforskning i samarbeid med Norsk institutt for by og regionforskning (NIBR) i 2011–2012 Grunnlaget for analysene er Det nasjonale folkeregisteret, hvor all informasjon om blant annet bosted, sysselsetting, flytting og utdanninger er registrert for hele Norges befolkning.
Sámi dearvvašvuođa dutkanguovddáš lea fárrolaga Norgga gávpot- ja regiovnnadutkama instituhtain (Norsk institutt for by og regionforskning (NIBR)) dahkan registtardutkama 2011-2012, mas guhkit áigge leat dutkan álbmoga mii leat eretfárren. Guorahallama vuođđu lea Našunála álbmotregisttar, gos leat buot Norgga álbmoga birra dieđut earret eará ássanbáikkiid, barggahusaid, fárremiid ja oahpuid ektui.
Registeret har informasjon tilbake til 1964. Alle personer med oppvekst i forhåndsdefinerte kommuner er fulgt fra de var 15 år til de ved inngangen til 2008 var i alderen 33–57 år (nå i alderen 36–60 år).
Dutkit leat čuvvon mielde buot persovnnaid, geat leat bajasšaddan muhtin dihto suohkaniin, dan rájes go sii leat leamaš 15 jahkásaččat dassážii go 2008 ledje 33-57 jahkásaččat (dál 36-60 jahkásaččat).
Det utgjør totalt 25 årskull, født i perioden 1950–74.
Dat lea oktiibuot 25 jahkebuolvva, geat leat riegádan áigodagas 1950-74.
Kommunene i studien er valgt ut fra at de har både en samisk og norsk bosetning, totalt 23 samisk-norske kommuner fra Finnmark fylke i nord til Nord-Trøndelag i sør.
Suohkanat, mat dán dutkamis leat mielde, leat válljejuvvon danne go dain orrot sihke sápmelaččat ja dáččat, oktiibuot 23 sámi-dáru suohkaniin Finnmárkkus davvin gitta Davvi-Trøndelágai lullin.
Informasjon om etnisk bakgrunn finnes i folketellingene fra 1970. I tillegg ble Helse- og levekårsundersøkelsen fra 2003–2004, utført ved Senter for samisk helseforskning, brukt som bakgrunnsdokumentasjon ved definisjon av utvalgskommuner.
Dieđut čearddalaš duogáža birra gávdnojit álbmotlohkamis 1970. Dasa lassin atne Dearvvašvuođa- ja birgenlágidutkama, maid Sámi dearvvašvuođadutkan guovddáš čađahii 20032004, duogáš duođaštussan, go galge válljet daid dihto suohkaniid.
Undersøkelsen tok utgangspunkt i totalt 22 997 ungdommer – 11 546 gutter og 11 451 jenter.
Dutkamis ledje mielde oktiibuot 22997 nuora, main 11546 ledje bártni ja 11451 ledje nieidda.
Av disse har nesten hver tredje ungdom flyttet ut fra sin oppvekstkommune og bosatt seg permanent i en by, totalt 8318 personer (36 %), av dem 4489 kvinner og 3829 menn.
Sis lea juohke goalmmát fárren ruovttusuohkanis eret ja leat bistevaččat orrugoahtán gávpogiin, oktiibuot 8318 persovnna (36%), main ledje 4489 nieidda ja 3829 bártni.
Flere kvinner enn menn flytter til byer og blir boende, henholdsvis 39 prosent kvinner og 33 prosent menn.
Leat eambbo nissonolbmo go dievdoolbmo, geat fárrejit gávpogiidda ja bisánit dohko, namalassii 39 proseanta nissonolbmuin ja 33 proseanta dievdoolbmuin.
Yngre menn flytter i økende grad sammenliknet med de eldste aldersgruppene.
Leat eambbo nuorra dievdoolbmot go boarrásit ahkejoavkkut, geat fárrejit gávpogiidda.
En stor andel, 40 prosent, av flyttestrømmen fra distriktene går til nærmeste byområde.
Okta stuora oassi, 40 proseanta, fárrenrávnnjis boaittobealbáikkiin mannet lagamus gávpotguvlui.
Alle byene rekrutterer fra nærliggende geografiske distriktsområder.
Buot gávpogiidda bohtet geográfalaččat lagamus boaittobeal guovlluin.
Sysselsettingen i de samisk-norske områdene er 82 % for menn og 81 % for kvinner.
82 proseanta dievdoolbmuin ja 81 proseanta nissonolbmuin barget dahje leat barggahusas dain sámi-dáru guovlluin.
Det er litt færre menn i arbeid i de samisk-norske områdene enn i landet for øvrig, men for kvinner er det ingen forskjell.
Leat unnit dievdoolbmot, geat barget dain sámi-dáru guovlluin go muđui riikkas, muhto nissonolbmuid ektui ii leat erohus.
Det er stor variasjon i sysselsettingsnivået mellom de sju områdene. Generelt pendles det mindre i de samisk-norske kommunene enn i landet som helhet.
Eai leat nu oallugat dain sámi-dáru suohkaniin, geat johtet guhkes gaskkaid barggu geažil, go muđui dahket riikkas.
Kvinner pendler også bare halvparten av det menn gjør, dette gjelder både i vår studie og i landet for
Leat beali unnit nissonolbmot go dievdoolbmot, geat johtet guhkes gaskkaid barggu geažil, sihke min dutkamis ja muđui riikkas.
Resultatene som er presentert i dette kapittelet, er deler av trinn 1 i studien Fra bygd til by.
Bohtosat,maid dán kapihttalis muitalit, leat oassin dutkama vuosttáš oasis “Gilis gávpogii”.
Trinn 2 er en undersøkelse som skal sette søkelys på levekår hos personer som har flyttet fra distriktsområder til bykommuner.
Nuppi oasis dán iskkádeamis galgat geahččat makkár eallindilli lea olbmuin, geat leat fárren giliin gávpogiidda.
Trinn 2 vil basere seg på spørreskjema utsendt til utflyttete personer, og er planlagt gjennomført høsten 2012 og vinteren 2013.
Dán oasi vuođđun galgá leat jearahallanskovvi, maid leat sádden sidjiide, geat leat fárren gillin gávpogiidda, ja lea plánejuvvon čađahuvvot čakčat 2012 – dálvi 2013.
4.1 Innledning
4.1 Álgu
Befolkningsstørrelse er avhengig av mange faktorer, blant annet antall fødsler, dødsfall, tilflytting og fraflytting.
Álbmoga sturrodat lea sorjavaš máŋgga fáktorii, earret eará man ollu mánát riegádit, man ollu jápmet olbmot, man ollu fárrejit báikái dahje eret báikkis.
De siste 20–30 årene har antall innbyggere i mange kystkommuner blitt betydelig redusert.
Dan maŋemus 20 – 30 jagis lea olmmošlohku hui ollu njiedjan máŋgga riddosuohkanis.
Samtidig har byene vokst proporsjonalt med synkende folketall i distriktene.
Seammás go olmmošlohku lea lassánan gávpogiin, de lea boaittobealbáikkiin olmmošlohku njiedjan.
Flytting fra distrikt til byer er et kjent og voksende fenomen for svært mange distriktskommuner (Juvkam ofl. 2010:16, Karlstad ofl. 2008:12, Sørlie 2001:5), og i mange tilfeller en nødvendighet for å skaffe seg utdannelse og jobb.
Lea dovddus ášši ahte olbmot fárrejit boaittobealbáikkiin gávpogiidda ja lea maiddái juoga mii lassána máŋgga boaittobealsuohkaniin (1-3), ja máŋgga sájis maid lea dárbu dan dahkat go galgá háhkat oahpu ja barggu.
Det er derfor i hovedsak den yngste delen av befolkningen som flytter.
Danne leat eanas nuorat olbmot álbmogis geat fárrejit.
Utflytting fører ofte til permanent fraflytting fra hjemkommune, og tilbakeflytting er ikke så hyppig forekommende, spesielt for distriktskommuner i nord.
Fárren dagaha dávjá maid bistevaš fárrema eret suohkanis, ja ruovttoluotta fárren ii dáhpáhuvvá nu dávjá, earenoamážiid boaittobealsuohkaniidda davvin.
Kvinner flytter i større grad enn menn (Sørlie 2006), noe som påvirker tilveksten av barnetilskudd, samt tradisjonsoverføringer i de berørte samfunn.
Leat eambbo nissonolbmot go dievdoolbmot (4) geat fárrejit, juoga mii daguha mánnáriegádeami ovdii, ja maiddái árbevirolašmáhtu viidásit fievrredeapmái, dain guoskevaš servodagain.
På sikt vil fraflytting få store samfunnsmessige konsekvenser for et lite distriktssamfunn.
Guhkit áigái dagaha fárren servodatlaš konsekveanssaid ovtta unna giláža servodahkii.
Også byene påvirkes av flyttestrømmen fra distrikt til mer sentrale strøk.
Fárrenrávdnji gilážiin guovddáš báikkiide čuohcá maiddái gávpogiidda.
De siste 40 årene har det vært stor utflytting fra mange tradisjonelle samiske kommuner til tettsteder og byer i Norge.
Dan maŋemus 40 jagis leat ollu olbmot fárren máŋgga árbevirolaš sámi suohkaniin stuorit báikkiide ja gávpogiidda Norggas.
Det er derfor en betydelig samisk eller fleretnisk populasjon bosatt i de norske byene.
Danne leat Norgga gávpogiin hui ollu sápmelaččat ja máŋggačearddalaš veahkádat.
Men det er ikke mulig å tallfeste hvor mange av utflytterne som har norsk, samisk eller blandet kulturell bakgrunn.
Muhto ii leat vejolaš jur juste dadjat man ollu lea dain eretfárrejeddjiin dáru, sámi dahje seahkánan kultuvrralaš duogáš.
Den samiske befolkningen i urbane strøk er en sammensatt gruppe, mange med røtter i forskjellige distriktsområder og med mangfoldig kulturbakgrunn og historie.
Sámi álbmot gávpogiin leat oktiilaš joavku, go máŋgasis leat ruohttasat iešguđege boaittobealguvlui, geain lea máŋggabealát kulturduogáš ja historja.
Det er ikke tidligere gjort egne levekårsundersøkelser for denne utflyttede befolkningen.
Ovdal ii leat čađahuvvon makkárge eallindili iskkadeapmi eretfárren álbmoga ektui.
Slike undersøkelser er vanskelige fordi det ikke er enkelt å identifisere utflytterne i en ellers stor befolkningsgruppe bestående av mange ulike grupper (Bhopal 2008).
Diekkár iskkadeamit leat váddásat, go ii leat álki identifiseret eretfárrejeddjiid muđui juo stuora álbmotjoavkkus, mas leat máŋga iešguđetlágán joavkku (5).
Men disse utflytterne fra kommuner med både samisk og norsk bosetning kan identifiseres ved å følge befolkningen fra distriktskommuner over mange år gjennom registeranalyser.
Dieid sámi ja dáru suohkana fárrejeddjiid sáhttá identifiseret, go čuovvu máŋgga jagi badjel álbmoga, geat leat boaittobealsuohkaniin eret, registtar guorahallama bokte.
En helhetlig gjennomgang av flyttemønstre fra distriktsområder med samisk og norsk befolkning til byer ble derfor gjennomført av Senter for samisk helseforskning og Norsk institutt for by og regionforskning i 2011 (Sørlie ofl. 2011).
Sámi dearvvašvuođadutkama guovddáš ja NIBR leaba 2011 čađahan obbalaš guorahallama makkár lea olbmuid fárrenminsttar boaittobealguovlluin gávpogiidda, gos leat sihke sápmelaččat ja dáččat (6).
Formålet var å finne ut hvor mange som i løpet av en periode på 40 år hadde flyttet til byer.
Ulbmiliin dainna lei gávnnahit man oallugat fárrejedje gávpogiidda 40 jagi áigodagas.
I denne artikkelen vil vi presentere bo- og flyttedata fra 23 kommuner i Nord-Norge med samisk og norsk bosetning, og samtidig se på hvor stor andel av befolkningen som er sysselsatt, og hvor de jobber.
Dán artihkkalis áigut ovdanbidjat orrun- ja fárrendieđuid 23 suohkanis DavviNorggas, gos orrot sihke sápmelaččat ja dáččat, ja seammás geahččat man oallugat álbmogis leat barggahusain ja gos sii barget.
Informasjonen om etnisk bakgrunn på individnivå foreligger ikke fordi en slik informasjon ikke finnes i Det nasjonale folkeregisteret som danner grunnlaget for våre analyser.
Dieđut olbmuid čearddalaš duogážiid birra eai leat, go dakkár dieđut eai gávdno Nášunála álbmotregisttaris, mas mii váldit vuođu iežamet guorahallamiidda.
Alle personer bosatt i Norge er registrert i flere register.
Buot olbmot, geat orrot Norggas, leat registrerejuvvon máŋgga registtarii.
Eksempel på register er Det nasjonale folkeregister, Fødselsregisteret, Kreftregisteret, Trygderegisteret etc. Analysene i denne artikkelen er basert på informasjon om oppvekststed og bosted senere i livet for årskullene født mellom 1950 og 1974.
Ovdamearkka dihte dakkár registtariin leat Nášunála álbmotregisttar, Riegádahttinregisttar, Borasdávdaregisttar, Oadjoregisttar jna. Dán artihkkala guorahallamis leat olbmuid birra dieđut, geat leat riegádan gaskal 1950 ja 1974, gos lea sin bajasšaddanbáiki ja gos lea sin orrunbáiki maŋŋil eallimis.
Her forstått som summen av bofaste, tilbakeflyttere og internflyttere i et gitt område.
Dás oaivvildit fástaorruid, olbmuid, geat leat ruovttoluotta fárren ja siskkáldasfárrejeddjiid muhtin vissis guovllus.
Her forstått som personer som aldri har meldt flytting ut av oppvekstkommunen sin etter fylte 15 år.
Dás oaivvildit olbmuid, geat eai leat goassege dieđihan iežaset fárren eret bajasšaddansuohkanis, maŋŋil go leat deavdán 15 jagi.
Her forstått som personer som har flyttet til en annen kommune i egen region.
Dás oaivvildit olbmuid, geat leat fárren nuppi suohkanii seamma regiovnna siskkobealde.
Her forstått som de som har flyttet ut fra egen region.
Dás oaivvildit olbmuid, geat leat fárren eret iežaset regiovnnas.
Fraflytterne finner vi igjen i en av fem soner: enten i en av bygruppene, i et av de andre samisknorske områdene, i en annen landkommune i Nord-Norge, i en annen landkommune i Sør-Norge, eller i utlandet.
Eretfárrejeddjjiid gávdnat ovtta dan viđa joavkkus: muhtin gávpotjoavkkus, muhtin eará sámi-dáru suohkanis, muhtin eará suohkanis Davvi-Norggas, muhtin eará suohkanis LulliNorggas dahje juo olgoriikkas.
Her forstått som personer som har flyttet ut og senere tilbake til oppvekstkommunen i løpet av den aldersfasen vi ser på.
Dás oaivvildit olbmuid, geat leat fárren eret ja maŋŋil fas ruovttoluotta bajasšaddansuohkanii dan agi olbmuin, maid mii leat geahččan.
Her forstått som personer som har flyttet inn til en region og fortsatt bor der.
Dás oaivvildit olbmuid geat leat fárren muhtin regiovdnii ja gos ain orrot.
Her forstått som personer som har flyttet inn til en av distriktsregionene og senere flyttet ut igjen.
Dás oaivvildit olbmuid geat leat fárren muhtin boaittobealregiovdnii ja maŋŋil fas eret doppe.
Summen av videreflyttere og tilflyttere er alle som har meldt flytting inn til en region etter fylte 15 år.
Viidásitfárrejeaddjit ja sisafárrejeaddjit leat buohkat, geat leat dieđihan fárrema muhtin regiovdnii maŋŋil go leat deavdán 15 jagi.
Er differansen mellom permanent tilflytting og permanent fraflytting.
Lea erohus gaskal bistevaš sisafárrema ja bistevaš eretfárrema.
Flyttebalansen kommer i minus når flere flytter permanent fra sin hjemkommune enn de som flytter inn.
Fárrenbalánsa šaddá minus beallái go leat eanebut geat fárrejit bistevaččat eret iežaset ruovttusuohkanis, go dat geat fárrejit sisa suohkanii.
Flyttebalansen blir positiv ved motsatte forhold.
Fárrenbalánsa šaddá positiivvalaš go lea nuppelágán dilálašvuohta.
undersøkelsen er gruppert i sju regioner, som passer sammen geografisk, historisk og kulturelt.
Eretfárrensuohkanat leat dán iskkadeamis juhkkojuvvon čieža regiovdnii, mat heivejit oktii geográfalaččat, historjjálaččat ja kultuvrralaččat.
I tillegg kan religion, språkkunnskaper og foreldrenes nærings- eller yrkesbakgrunn være viktige påvirkningsfaktorer på tvers av disse kategoriene.
Dasa lassin sáhttá osku, giellamáhttu ja váhnemiid ealáhus- ja bargoduogážat leat mávssolaš váikkuheaddjit, mat rasttildit daid iešguđetge šlájaid.
I vår undersøkelse er dette byene i Norge, fordelt på ti byer og grupper av byer.
Min guorahallamis leat dát Norgga gávpogat, mat leat juhkkon logi gávpogii ja gávpotjoavkkuide.
Studie t av befolkningens sammensetning og størrelse på et gitt tidspunkt.
Álbmoga čoahkádusa guorahallan ja dan sturrodat vissis áigodagas.
4.3 Metode og datainnsamling
4.3 Metoda ja dieđuidčohkken
Grunnlaget for analysene er Det nasjonale folkeregisteret hvor all informasjon om blant annet bosted, sysselsetting, flytting og utdanninger er registrert for hele Norges befolkning.
Vuođđun dáidda guorahallamiidda lea našunála álbmotregisttar, gos leat olles Norgga álbmoga birra dieđut earret eará orrunbáikki, barggahusa, fárrema ja oahpuid ektui.
Registeret har informasjon tilbake til 1964. Alle personer med oppvekst i forhåndsdefinerte kommuner er fulgt fra de var 15 år, til de ved inngangen til 2008 var i alderen 33 – 57 år (nå i alderen 36 – 60 år).
Registtaris leat dieđut gitta 1964 radjái. Muhtin vissis suohkaniin leat buot olbmuid čuvvon dan rájes go leat leamaš 15 jahkásaččat, dassážii go šadde 33-57 jahkásaččat 2008 radjái (dál lea 36-60 jahkásaččat).
Det utgjør totalt 25 årskull, født i perioden 1950 – 74. Disse er igjen inndelt i fem femårsgrupper.
Dat leat oktiibuot 25 jahkebuolvva, geat leat riegádan áigodagas 1950-1974. Dat leat fas juhkkojuvvon viđa jahkejovkui.
Kommunene i studien er valgt ut fra at de har både en samisk og en norsk bosetning.
Suohkaniid dan guorahallamis leat válljen go doppe orrot sihke sámegielagat ja dárogielagat.
Informasjon om etnisk bakgrunn finnes i folketellingene fra 1970 (Aubert 1978:27).
Dieđut čearddalaš duogáža birra gávdnojit álbmotlohkamis 1970 (7).
I tillegg ble Helse- og levekårsundersøkelsen fra 2003 – 2004, utført ved Senter for samisk helseforskning, brukt som bakgrunnsdokumentasjon ved definisjon av utvalgskommuner (Lund ofl. 2007:89 – 184).
Dasa lassin adnui Dearvvašvuođa- ja birgenlágidutkan 2003-2004 duogášduođaštussan, go galge meroštallat válljejuvvonsuohkaniid (8).
Analysen omfatter varig utflytting fra totalt 23 samisk-norske kommuner fra Finnmark fylke i nord til Nord-Trøndelag i sør.
Guorahallamis boahtá ovdan bistevaš eretfárren oktiibuot 23 sámi-dáru suohkaniin Finnmárkkus davvin gitta Davvi-Trøndelahkii lullin.
Basert på demografiske forhold er kommunene satt sammen i sju områder (ramme 2):
Go demográfalaš dilálašvuohta biddjo vuođđun, de biddjojit suohkanat oktii čieža guvlui (rámma 2):
4.4 Flyttestrømmene til byer i Norge
4.4 Fárrenrávdnji Norgga gávpogiidda
4.4.1 Litt mer enn hver tredje bor i by
4.4.1 Veaháš eambbo go juohke goalmmát orru gávpogis
Fra alle de sju distriktsområdene i undersøkelsen vår har det vært stor utflytting..
Juohke dan čieža boaittobealsuohkanis, min guorahallamis, lea stuora eretfárren leamaš.
Undersøkelsen tok utgangspunkt i totalt 22 997 ungdommer, hvorav 11 546 var gutter og 11 451 var jenter.
Iskkadeamis ledje okttibuot 22997 nuora, main 11546 ledje bártni ja 11451 ledje nieidda.
Av disse har nesten hver tredje ungdom flyttet ut fra oppvekstkommunen sin og bosatt seg permanent i en by, totalt 8318 personer (36 %), av dem 4489 kvinner og 3829 menn.
Dain leat measta juohke goalmmát nuorra fárren eret iežas bajasšaddansuohkanis ja ásáiduvvan muhtin gávpogii, oktiibuot 8318 olbmo (36%), main 4489 ledje nissonolbmo ja 3829 ledje dievdoolbmo.
Dette flyttemønsteret finner vi i mange nordnorske kommuner, men enkelte kystkommuner har større fraflytting enn gjennomsnittet i vår studie.
Dien fárrenminsttara gávdnat maiddái máŋgga Davvi-Norgga suohkanis, muhto muhtin riddosuohkanis lea eambbo eretfárren go gaskamearálaččat lea dain eará suohkaniin min guorahallamis.
I tabell 4.1 er antall 15-åringer i de ulike geografiske samisk-norske områdene oppsummert for perioden 1950 til 1974, samt hvor stor andel som har flyttet til byer.
Tabealla 4.1 lea 15 jahkásaččaid lohku dain iešguđetge sámi-dáru guovlluin, maid leat čoahkkáigeassán áigodagas 1950 gitta 1974 radjái, ja man stuora oassi leat fárren gávpogiidda.
To områder skiller seg spesielt ut.
Leat guokte guovllu mat earenoamážiid sierranit.
Område 2 og 4 har flest innbyggere, mellom 4000 og 5000 personer pr. område (tabell 4.1).
Guovlu 2 ja 4 leat eanemus ássit, gaskal 4000-5000 olbmo guovllu nammii (tabealla 4.1).
Dette er kommuner på kysten av Finnmark og nord i Troms fylke.
Dá leat suohkanat Finnmárkku rittus ja davvin Tromssa fylkkas.
I region 2 er det Porsanger kommune som bidrar mest til folketallet.
Regiovdna 2 lea Porsáŋggu gielda, gos leat eanemus olbmot.
Område 3, som er to kommuner vest i Finnmark, har færrest antall individer.
Guovlu 3 leat guokte suohkana OarjeFinnmárkkus, ja gos leat unnimus olbmot.
Det er også fra denne regionen tendensen til å flytte til by er størst.
Dat lea maiddái dán guovllus gos eanemusat fárrejit gávpogiidda.
Halvparten av disse bor i by som voksne.
Bealli dain olbmuin orrot rávisolmmožin ain gávpogis.
I område 1, som er kommunene i indre Finnmark, er det derimot motsatt tendens.
Guovlu 1 leat Sis-Finnmárkku suohkanat, doppe lea juste nuppelágán tendeansa.
Mindre enn hver fjerde person som er oppvokst i Karasjok og Kautokeino, har flyttet til en by.
Unnit go juohke njealját Kárášjogas ja Guovdageainnus lea fárren gávpogii.
Finnmark er altså kontrastenes fylke.
Finnmárku lea maiddái kontrástaid fylka.
I de andre områdene sør for Finnmark er flyttetrenden gjennomsnittlig på 36 prosent.
Dain eará guovlluin lullelis Finnmárkku, lea fárrentreanda gaskamearálaččat 36 proseanta.
4.4.2 Kjønnsspesifikke flyttemønstre
4.4.2 Sohkabeliid earenoamášvuođat fárrenminsttaris
Flere kvinner enn menn flytter til byer og blir boende, henholdsvis 39 prosent kvinner og 33 prosent menn (tabell 4.2 og figur 4.2).
Leat eambbo nissonolbmot go dievdoolbmot geat fárrejit gávpogiidda ja ásaiduvvet dohko, namalassii 39 proseanta nissonolbmuin ja 33 proseanta dievdoolbmuin (tabealla 4.2 ja govva 4.2).
Kjønnsforskjellene i flyttemønster er noe større i denne undersøkelsen enn i undersøkelser av fraflyttingen fra land til by i landet generelt.
Leat stuorit sohkabeliid erohusat fárrenminsttaris giliin gávpogiiddadán guorahallamis, go muđui lea riikkas.
Tidligere analyser av flyttemønster viser at kvinner flytter hyppigere over korte avstander, dvs. til nabokommunen pga. familieetableringer (Sørlie ofl. 2011).
Ovddit fárrenminsttar guorahallamat čájehit ahte nissonolbmot fárrejit dávjjit oanehis gaskkaid, namalassii ránnjásuohkanii bearašásaheami dihte (6).
Dette er også tilfelle for de utvalgte samisk-norske distriktskommunene i vår studie.
Nu lea maid dilli dain válljejuvvon sámi-dáru suohkaniin min guorahallamis.
Kvinner fra de 23 utvalgte kommunene flyttet i større grad til andre nærliggende distriktskommuner enn menn (tall vises ikke).
Nissonolbmot dan 23 válljejuvvon suohkanis fárrejedje eambbo go dievdoolbmot daidda lagas boaittobealesuohkaniidda (logut eai čájehuvvo).
Økning av menn som flytter til byer
Dievdoolbmot, geat fárrejit gávpogiidda, lassánit
Yngre menn flytter i økende grad sammenliknet med de eldste aldergruppene.
Leat eambbo nuorat dievdoolbmot, geat fárrejit, go dat boarrasit ahkejoavkkut.
Det er de yngste mennene (ca. 35 år) som i størst grad bosetter seg i byene (37 %), noe som kan ha en sammenheng med at flytting er et livsfasefenomen.
Leat dat nuorat dievdoolbmot (sulli 35 jahkásaččat), geat ásáiduvvet gávpogiidda (37%), juoga mii sáhttá mearkkašit ahte fárren lea ahkemuttodáhpáhus.
De yngste flytter til byene i forbindelse med utdanning eller jobb og er ennå ikke ferdige med flytteprosessen.
Dat nuoramusat fárrejit gávpogiidda oahpu dahje barggu geažil, eaige leat vel geargan fárrenproseassain.
Mange har derfor ikke flyttet tilbake til distriktene igjen.
Máŋggas eai leat vuos dan dihte fárren ruovttoluotta fas giliide.
Dette kalles etableringsflyttinger, og slike flyttinger er ofte ikke ferdige før folk er i begynnelsen av 40-årene.
Diet gohčoduvvojit ásaiduvvanfárremat ja dakkár fárremiiguin dávjá ii geargga ovdal go álggugeahčen 40 jagiin.
Den yngste gruppen av menn, født 1970–1974, flytter oftere til byene Oslo, Tromsø, Bodø, Alta og Hammerfest.
Dat nuoramus dievdojoavku, geat leat riegádan 1970 – 1974, fárrejit dávjjimusat gávpogiidda nugo Osloi, Tromsii, Áltái ja Hámmárfestii.
Dette gjelder spesielt for områdene sør i Troms, nord i Nordland, i indre Finnmark og i Øst-Finnmark.
Diet guoská earenoamážiid guovlluide lulábealde Tromssa, davvin Nordlánddas, SisFinnmárkkus ja Nuorta-Finnmárkkus.
Selv om det totalt er flest kvinner som flytter til byer, har det vært en økning for menn i flyttestrømmen fra distrikter til byer.
Vaikko leatge nissonolbmot geat eanemusat fárejit boaittobealguovlluin gávpogiidda, de leat dievdoolbmot maid lassánan fárrenrávnnjis.
Økningen for denne bytrenden gjelder nærmest utelukkende menn, hvor ca. 33 % menn i aldersgruppen 55 år flyttet til by sammenlignet med 37 % i den yngste aldergruppen (figur 4.2).
Lassáneapmi dan gávpot-treanddas guoská eanemusat dievdoolbmuide, go ledje sulli 33 proseanta dievddolbmuin agis 55 jahkásačča, geat fárrejedje, ja dan nuoramus ahkejoavkkus ges ledje 37 proseanta (govva 4.2).
Noe av denne økningen kan forklares med at menn etablerer seg noe senere i livet enn kvinner.
Oasi dan lassáneamis sáhttá čilget ahte dievdoolbmot ásaiduvvet maŋŋil eallimis go nissonolbmot.
Menn i den yngste aldergruppen som har flyttet til byer på grunn av jobb eller utdanning, har ennå ikke etablert seg endelig.
Dan nuoramus ahkejoavkku dievdoolbmot, geat leat fárren gávpogiidda barggu dahje oahpu gazzama dihte, eai leat vuos ásaiduvvan bistevaččat.
Mange vil kanskje på sikt flytte tilbake til distriktene.
Máŋggas sáhttet dattege áiggi mielde fárret ruovttoluotta boaittobeal guovlluide.
Det kan likevel ikke utelukkes at det er etablert en ny flyttetrend også for menn i den yngste aldergruppen hvor de bosetter seg i byene for godt.
Muhto ii sáhte goitge eahpidit ahte lea šaddan dakkár fárrentreanda maiddái dan nuoramus ahkejoavkku dievdoolbmuide nai, ja ahte sii ásaiduvvet bistevaččat gávpogiidda.
4.4.3 Flyttetradisjoner bestemmer hvilken by det flyttes til
4.4.3 Fárrenárbevierut mearridit makkár gávpogiidda fárrejit
En stor andel, 40 prosent, av flyttestrømmen fra distriktene går til nærmeste byområde.
Stuora oassi, 40 proseanta, sis geat fárrejit boaittobealbáikkiin fárrejit lagamus geográfalaš gávpotguvlui.
Alle byene rekrutterer fra nærliggende geografiske distriktsområder.
Buot gávpogiidda fárrejit dain geográfalaččat lagamus giliin.
Tabell 4.3 viser prosentvis hvordan flyttestrømmene fra hvert av områdene er konsentrert til de ulike byene.
Tabealla 4.3 čájeha proseantaid mielde man oallugat juohke guovllus leat fárren iešguđetge gávpogii.
Den mest konsentrerte flyttestrømmen (60 %) går fra kommunene nord i Troms til Tromsø.
Eanemusat fárrenrávnnjis (60%) fárrejit Tromssa davimus suohkaniin Tromssa gávpogii.
Fra område 4 er det minst flytting til Sør-Norge.
Guovlu 4 fárrejit unnimusat LulliNorgii.
Deretter kommer område 3, vest i Finnmark, der halvparten flytter til Alta eller Hammerfest.
Dasto boahtá guovlu 3, Oarje-Finnmárku, gos bealli fárre Áltái dahje Hámmárfestii.
Den tredje mest konsentrerte flyttestrømmen er fra distriktene sør i Troms og nord i Nordland (område 5) til Harstad og Narvik, med 41 %, etterfulgt av område 6, Hamarøy og Tysfjord, hvor 37 % flytter til Bodø.
Doppe gos goalmmádin eanemusat fárrenrávnnjis fárrejit giliin leat lulimusas Tromssas ja davimusas Nordlánddas (Guovlu 5), ja doppe fárrejit Hárštái ja Narviikai, olles 41 proseanta. Dasto čuovvu guovlu 6, Hápmir ja Divttasvuotna, gos 37 proseanta fárrejit Bådåddjoi.
Oslo, Bergen og andre byer i Sør-Norge har mottatt en ganske stor andel fra område 2 øst i Finnmark.
Osloi, Bergenii ja eará gavpogiidda Lulli-Norggas leat stuora oassi fárren guovlu 2 nuortan Finnmárkkus.
Trøndelags-byene har en sterk konsentrasjon fra området rundt fylkesgrensen mellom Nordland og Nord-Trøndelag (område 7).
Trøndelágagávpogiidda leat eanemusat boahtán fylkkaráji lahkosiin gaskal Nordlándda ja Davvi-Trøndelága (guovlu 7).
Fra Kvalsund og Loppa har 51 % flyttet til Alta/Hammerfest.
Fálesnuoris ja Láhppis ges leat 51 proseanta fárren Áltái/Hámmárfestii.
Tallene viser at flyttestrømmene i stor grad har gått til de nærmest beliggende byene.
Logut čájehit ahte stuora oassi fárrenrávnnjis leat fárredan lagamus gávpogiidda.
På tross av at flere kvinner enn menn har flyttet til byer, er det ingen overvekt av kvinner i de konsentrerte flyttestrømmene til nærmeste by.
Vaikko leatge eanet nissonolbmot go dievdoolbmot geat fárrejit, de eai leat goitge nissonolbmot eanetlogus, geat leat dan stuora rávdnjebáru mielde fárren lagamus gávpogiidda.
Av de totalt 70 flyttestrømmene som tabellene inneholder (sju samisk-norske distriktskommuner og ti by-grupper), befinner litt over halvparten (54 %) seg i 11 sterkt konsentrerte strømmer.
Dan oktiibuot 70 fárrenrávnnjis, maid tabealla sisttisdoallá (7 sámi-dáru boaittobealesuohkaniin ja 10 gávpot joavkkus) leat badjelaš bealli (54%) dan garra 11 rávnnjis. Go guoská gávpotfárremii, de sáhttá leat veara geahčestit gos fárrejeaddjit bohtet.
Den eneste regionen som hovedsakelig ikke har flytting til nærmeste by, er den som ligger på grensen mellom Nordland og Nord-Trøndelag.
Bohtet go dušše ovtta báikkis, vai bohtet go máŋgga guovllus. Lea dušše okta guovlu gos eai fárre lagamus gávpogii, namalassii Nordlándda ja Davvi-Trøndelaga rájis.
Helgelands-byene og Mo i Rana har som nærmeste byområde fått 27 % av by-flytterne.
Helgelánddagávpogat ja Muoffis, mat leat lagamus gávpogat, eai leat go 27 proseanta ožžon gávpotfárrejeddjiin iežaset lusa.
Trondheim med Steinkjer og Namsos har 39 % tilflytting.
Troandimii, Steinkjerai ja Namsosai leat 39 proseanta fárredan olbmot.
Oslo og de andre byene i Sør-Norge har fått mesteparten av de øvrige som har flyttet.
Osloi ja daidda eará gávpogiidda Lulli-Norggas leat eatnasat dain eará fárrejeddjiin fárren.
Kommunene Karasjok, Kautokeino, Nesseby, Tana, Porsanger og Gamvik skiller seg ut ved at de som flytter herfra, i langt større grad enn fra de andre områdene velger Oslo eller andre byer i Sør-Norge.
Gielddat/suohkan nugo Kárášjohka, Guovdageaidnu, Unjárga, Deatnu, Porsáŋgu ja Gáŋgaviika leat veahá earálágánat eará guovlluid ektui, go fárrejeaddjit dain guovlluin fárrejit eanemusat Osloi dahje daidda eará gávpogiidda Lulli-Norggas.
Omtrent 20 % er bosatt i Oslo, omtrent like mange i andre byer sørpå.
Birrasiid 20 proseanta leat ásaiduvvan Osloi, sullii seamma ollu go daidda eará gávpogiidda lulde.
4.4.4 Tromsø har størst tilflytting
4.4.4 Eanemusat fárrejit Tromsii
Av de 25 årskullene som studien har analysert, går den totalt største flyttestrømmen til Tromsø.
Dan 25 jahkebuolvva, maid dán dutkamis leat guorahallan, de čájehuvvo ahte eanemusat fárrejit Tromsii.
Av de 8318 personene som innen 2008 hadde bosatt seg i en by, var 1846 flyttet til Tromsø.
Dan 8318 olbmos, geat 2008 rádjái ledje fárren gávpogii, ledje 1846 fárren Tromsii.
Til sammenlikning hadde 1109 personer flyttet til Oslo i samme periode.
Buohtastáhttin dihte, de ledje 1109 olbmo fárren Osloi seamma áigodagas.
For byene for øvrig i Sør-Norge, inkludert Bergen, var tilflyttingen på totalt 1464 personer.
Eará gávpogiidda Lulli-Norggas, oktan Bergeniin, de ledje daidda gávpogiidda fárren 1464 olbmo.
Prosentvis total innflytting til de ulike byene er presentert i figur 4.3.
Proseantaid mielde ollislaš fárrenlogu daidda iešguđet gávpogiidda sáhttá oaidnit govva 4.3.
Alle de 23 distriktskommunene som er inkludert i analysene og kategorisert i sju områder, er kommuner med både samisk og norsk bosetning.
Buot dán 23 boaittobealsuohkanis, mat leat mielde dán guorahallamis ja leat juhkkojuvvon čieža guvlui, orrot sihke sápmelaččat ja dáččat.
Tromsø har derfor den største tilflyttingen fra disse bosetningsområdene i denne analyseperioden (figur 4.3).
Danne leat dán áigodagas fárren eanemus Tromsii dain ássanguovlluin (govva 4.3).
I tillegg viser analysene at det er stor innflytting til Tromsø fra kommunene nord i Troms som tradisjonelt har en stor andel samisk befolkning.
Dasa lassin čájeha guorahallan ahte Tromsii fárrejit davimus suohkaniin Tromssas, gosa árbevirolaččat gullá stuora oassi sámi álbmogis.
Siden det ikke har vært mulig å gjøre analyser før 1964 fordi det ikke eksisterer flytteregister tidligere, kan det være mulig at det har vært en betydelig andel flytting fra Finnmark over lengre perioder enn det denne studien kan vise til.
Sivas go ii leat leamaš vejolaš guorahallat ovdal 1964, go ii leat gávdnon fárrenregisttar ovdal, de vejolaččat sáhttet Finnmárkkus maid eret fárredan guhkit áigge stuorit oassi álbmogis, go dat maid min guorahallan sáhttá čájehit.
Nedbrenningen av Finnmark og Nord-Troms på slutten av andre verdenskrig førte til stor folkeforflytting til Sør-Norge og Oslo. Men mange bosatte seg også i Tromsø.
Go loahpas 2. máilmmisoađi bolde duiskkalaččat Finnmárkku ja Davvi-Tromssa, de daguhii dat ahte stuora oassi álbmogis fárrii Lulli-Norgii ja Osloi, muhto máŋggas ásaiduvve maid Tromsii.
Blant disse som flyttet, er det ikke mulig å stadfeste hvor mange som hadde samisk bakgrunn.
Sin gaskkas, geat fárrejedje, ii leat vejolaš dadjat sihkkarit man oallugiin lei sámi duogáš.
Totalt sett er omfanget på tilflytting fra alle områder i Troms og Finnmark til Tromsø stor, noe som er naturlig siden Tromsø er den største byen i landsdelen.
Oktiibuot lea stuora oassi buot guovlluin Tromssas ja Finnmárkkus, geat leat fárren Tromssa gávpogii, juoga mii lea hui lunddolaš go Tromsa lea riikaoasis stuorimus gávpot.
4.5 Flyttemønster for regioner og kjønn
4.5 Fárrenminsttar regiovnnaid ja sohkabeali ektui
Flere innvirkende faktorer avgjør hvor mange som til enhver tid er bosatt i en kommune eller
Leat máŋga fáktora mat váikkuhit dasa man ollusat juohke áigodagas orrot muhtin suohkanis dahje guovllus.
De bofaste, innflytterne (tilbakeflytterne, internflytterne og tilflytterne), antall fraflyttere og videreflyttere utgjør til slutt flyttebalansen.
Dat fásta ássit, fárrejeaddjit (ruovttoluotta fárrejeaddjit, siskkaldasfárrejeaddji ja sisafárrejeaddjit), man ollu fárrejit eret ja viidásit, lea dat mii loahpas šaddá fárrenbalánsan.
Gjennomsnittlig botid ved videreflytting er tre år.
Gaskamearálaš orrunáigi go viidásit fárre lea 3 jagi.
Også utenlandske statsborgere er tatt med i gruppen for videreflyttere.
Maiddái olgoriika álbmotlahtut leat lohkkon mielde viidásit fárrejeddjiid jovkui.
I tabell 4.4 og 4.5 presenteres bofaste og de ulike flyttekategorier for hvert av de sju områdene, henholdsvis menn og kvinner for seg.
Tabeallas 4.4 ja 4.5 čájehit fástaássiid ja daid iešguđet fárrenjoavkkuid dan čieža guovllus, sihke nissonolbmuid ja dievdoolbmuid ektui.
Alle er fulgt fra de var 15 år.
Buohkaid leat čuvvon dan rájes go ledje 15 jahkásaččat.
4.5.1 Flyttemønster for hvert område
4.5.1 Fárrenminsttar juohke guovllus
Område 1
Guovlu 1
Blant alle de sju geografiske områdene har kommunene Karasjok og Kautokeino høyest andel bofast befolkning.
Buot dán čieža geográfalaš guovllus lea Kárášjoga gielddas ja Guovdageainnu suohkanis stuorimus oassi álbmogis, geat orrot fásta.
Med årene har likevel flytting til by økt også her.
Jagiid mielde lea fárren gávpogii maid lassánan dáppe.
Fra første til fjerde femårskull økte andelen som bodde i by, fra 15 til 22 % for menn, og fra 18 til 27 % for kvinner.
Vuosttaš gitta njealját viđa jahkebuolvvas lassánii dat oassi 15 proseantas gitta 22 prosentii dievdoolbmuid gaskas, ja 18 proseantas gitta 27 prosentii nissonolbmuid gaskas.
Kjønnsforskjellen er større i Indre Finnmark enn i andre samiske områder.
Sohkabeal erohus lea stuorit Sis-Finnmárkkus go muđui lea eará sámi guovlluin.
Ser vi bort fra de yngste kvinnene i Alta og Hammerfest, ser det ut til at kvinner i noe større grad enn menn søker eller har søkt seg mot Tromsø, Oslo og etter hvert andre byer i Sør-Norge.
Jus eat geahča daidda nuoramus nissonolbmuide Álttás ja Hámmárfeastas, de orru nu ahte leat eambbo nissonolbmot go dievdoolbmot geat ohcalit Tromsii, Osloi ja dađi mielde daidda eará Lulli-Norgga gávpogiidda.
For de yngre ser det imidlertid ut til at flyttemønsteret er det samme for gutter og jenter som flytter til Oslo.
Nuoraid dáfus orru čájeheame ahte nieiddaid ja bártniid ektui lea fárrenminsttar seamma, go guoská daidda geat fárrejit Osloi.
Et annet fenomen som er spesielt for indre Finnmark, er at guttene i økende grad er bofaste.
Eará fenomena mii lea Sis-Finnmárkkus earenoamáš lea ahte dat fástaorru bártnit lassánit.
I den eldste aldergruppen var 39 % bofaste, mens 53 % av den yngste aldergruppen aldri har meldt flytting.
Daid boarraseamos ahkejoavkkus ledje 39 proseanta fástaorrut, ja daid nuoramusaid gaskkas ii lean 53 proseanta goassege dieđihan iežaset fárren.
Jenter flytter mer enn gutter, både til byene og til andre distriktskommuner.
Nieiddat fárrejit eambbo go bártnit, sihke gávpogiidda ja eará boaittobeal suohkaniidda.
Tilbakeflyttingen, som til å begynne med var høyere enn landsgjennomsnittet, er imidlertid avtakende for de yngste årskullene både for menn og kvinner.
Ruovttoluottafárren, mii álggos lei eambbo go muđui riikkas, lea dál njiedjame daid nuoramus jahkebuolvvain, sihke nieiddaid ja bártniid ektui.
Det er litt flere kvinner enn menn som flytter tilbake til hjemkommunene.
Leat eambbo nissonolbmot go dievdoolbmot, geat fárrejit ruovttoluotta ruovttusuohkanii.
Videreflytterne utgjør en stor gruppe for begge kjønn, hele 72 % menn og 74 % kvinner flytter videre innen tre år.
Ja viidásitfárrejeaddjit lea stuora joavku, goappaš sohkabelii ektui, go olles 72 proseanta dievdoolbmuin ja 74 proseanta nissonolbmuin fárrejit viidásit 3 jagi sisa.
Område 2
Guovlu2
For de fire kommunene Nesseby, Tana, Porsanger og Gamvik, som utgjør område 2, er bofastheten for menn som på landsnivå.
Dat 4 suohkana; Unjárga, Deatnu, Porsáŋgu ja Gáŋgaviika gullet guovlu 2. Doppe lea fastaorrun dievdduid gaskkas nugo gaskamearálaččat lea riikadásis.
For kvinner er den derimot svært lav.
Nissonolbmuid gaskkas lea fas áibbas nuppeládje.
For begge kjønn er det relativt høy tilbakeflytting, selv om den har avtatt litt over tid.
Goappaš sohkabeliid ektui lea ruovttoluottafárrema lohku hui stuoris, vaikko dat lea veaháš unnon áiggi mielde.
Det er lite flytting internt i regionen og til de andre samisk-norske områdene.
Olbmot unnán fárrejit guovllu siskkobealde ja daidda eará sámi-dáru guovlluide.
Flyttingene går i større grad til andre landkommuner, og mye til kommuner i Sør-Norge.
Eatnasat fárrejit eará boaittobealsuohkaniidda, ja ollu suohkaniidda Lulli-Norggas.
Det er omtrent like mange kvinner som flytter til landkommuner i Sør-Norge som til byer i Sør-Norge.
Ledje sulli seamma ollu nissonolbmot, geat fárrejedje LulliNorgga boaittobealesuohkaniidda go gávpogiidda.
Menn flytter i hovedsak til byer.
Dievdoolbmot fárrejit eanemusat gávpogiidda.
Kvinner som velger å flytte til by, flytter i all hovedsak til Vadsø og Kirkenes.
Nissonolbmot, geat válljejit fárret gávpogii, fárrejit Čáhcesullui ja Girkonjárgii.
I område 2 er det ingen tendens til økt utflytting i de yngre aldergruppene, verken hos menn eller kvinner.
Guovlu 2 ii leat makkárge tendeansa ahte nuorra ahkejoavkkut fárrejit eambbo, ii dievdoolbmuid iige nissonolbmuid gaskkas.
Årsaken er uviss, men kan skyldes at flytting skjer senere i livsløpet.
Ii leat diehtu mii dasa livčče sivvan, muhto sáhttá leat ahte fárren dáhpáhuvvá easka maŋŋil eallimis.
Det er høy tilflytting til kommunene i område 2 for begge kjønn.
Lea ollu sisafárren suohkaniida guovlu 2 goappaš sohkabeliid ektui.
Men videreflyttingen er også svært høy, disse fire kommunene har den absolutt høyeste videreflyttingsprosenten av alle sju områder.
Muhto viidásitfárrenlohku lea maid hui stuoris, go dán njealji gielddas lea alimus proseanta viidásitfárrejeddjiin buot dán čieža guovllus.
Noe av forklaringen kan være at militæret har base i Porsanger kommune.
Okta čilgehus sáhttá leat go Porsáŋggu gielddas lea suodjalus.
Område 3
Guovlu 3
I kommunene Kvalsund og Loppa er bofastheten svært lav for kvinner.
Fálesnuori ja Láhpi suohkaniin leat hui unnán nissonolbmot, geat orrot fásta.
For menn er den nesten som på landsnivå.
Dievdoolbmuid ektui gal lea measta nugo riikadásis lea.
Tilbakeflyttingen er lav for kvinner.
Leat unnán nissonolbmot, geat fárrejit ruovttoluotta.
Nivåene har ikke endret seg.
Dat dásit eai leat rievdan.
Det er omtrent ingen internflytting mellom Loppa og Kvalsund, men i de andre samisk-norske områdene foregår det en viss internflytting.
Iige leat baljo siskaldasfárren Láhpis ja Fálesnuoris, juoga mii daid eará sámi-dáru guovlluin lea veahá eambbo.
Flere kvinner enn menn flytter til andre landkommuner i Nord-Norge.
Leat eambbo nissonolbmot go dievdoolbmot, geat fárrejit eará boaittobealesuohkaniidda Davvi-Norggas.
Over tid flytter kvinnene i økende grad til landkommuner i SørNorge.
Guhkit áigodagas leat nissonolbmot eambbo fárredišgoahtán boaittobealesuohkaniidda Lulli-Norggas.
Tendensen til å flytte til by er svært høy, omtrent halvparten har flyttet.
Lea hui alla tendeansa fárret gávpogii, go sullii bealli lea fárren.
Kjønnsforskjellen er som i andre områder.
Sohkabeale erohus lea nugo eará guovlluin maid.
For kvinner er det en tendens til mindre flytting til byer over tid, spesielt til Tromsø.
Guhkit áigge ektui ii leat nissonolbmuin tendeansa fárret gávpogiidda, earenoamážiit Tromsii.
Det synes som om noen flere kvinner i stedet har flyttet til landkommunene i SørNorge.
Orru dego ahte muhtin nissonolbmot leat baicca fárren boaittobealesuohkaniidda Lulli-Norggas.
Alta og Hammerfest er byene det naturlig nok flyttes hyppigst til, og flyttingene til disse byene har ikke avtatt.
Áltá ja Hámmárfeasta leat gávpogat gosa olbmot lunddolaččat eanemusat leat fárren, eaige leat heaitán dohko fárremis.
Det er liten forskjell på flyttemønsteret mellom aldersgruppene. Dette gjelder både for kvinner og menn.
Lea unnán erohusat ahkejoavkkuid fárrenminsttaris. Diet gusto sihke nissonolbmuide ja dievdoolbmuide.
Prosentvis tilflyttere er også lavest i område 3 sammenlignet med alle de sju områdene i studien.
Proseantaid mielde leat dán guvlui unnimusat sisafárren, go buohtastahttá dán guorahallama čiežain eará guovlluin.
Område 4
Guovlu 4
Bofastheten i Kåfjord, Storfjord, Lyngen og Kvænangen er økende, men er likevel ikke på samme nivå som bofastheten i distriktskommuner generelt i Norge.
Fástaássit Gáivuonas, Omásvuonas, Ivgus ja Návuonas leat lassáneame, muhto eai leat goitge dan dásis go muđui boaittobealsuohkaniin lea Norggas.
Det er få som flytter internt i regionen og omtrent ingen som flytter til andre samisk-norske områder.
Leat unnán geat fárrejit siskkáldasat regiovnnas ja eai baljo obanassiige oktage gii fárre eará sámi-dáru guovlluide.
Langt flere kvinner enn menn flytter til andre landkommuner både i Nord-Norge og Sør-Norge.
Leat ollu eambbo nissonolbmot go dievdoolbmot geat fárrejit eará boaittobealesuohkaniidda sihke Dávvi-Norggas ja Lulli-Norggas.
I alle aldersgrupper flytter flere kvinner enn menn til byene.
Buot ahkejoavkkuin leat eambbo nissonolbmot go dievdoolbmot, geat fárrejit gávpogii.
Samtidig er det flere kvinner som flytter til en by enn kvinner som blir igjen i lokalsamfunnet.
Seammás leat eambbo nissonolbmot geat fárrejit gávpogit go dat geat báhcet báikkálašservodahki.
For menn er det motsatt.
Dievdoolbmuin ges lea nuppeládje.
Kjønnsforskjellene når det gjelder flytting til byer, er større i kommunene i Nord-Troms sammenlignet med andre områder.
Go guoská gávpotfárrema ektui, de leat stuorit sohkabeale erohusat Davvi-Tromssa suohkaniin go muđui eará guovlluin.
I den yngste aldergruppen er det spesielt Tromsø som får tilflytting av kvinner.
Nuoramus ahkejoavkku nissonolbmot fárrejit eanemusat Tromssa gávpogii.
Hver fjerde kvinne og hver femte mann som har vokst opp i NordTroms, bor i dag i Tromsø.
Juohke njealját nissonolmmoš ja juohke viđát dievdoolmmoš, geat leat bajasšaddan Davvi-Tromssas, orrot dál Tromssa gávpogis.
Tilbakeflyttingen er som i distriktskommuner flest, rundt 16–19 prosent.
Ruovttoluottafárren lea nugo eanas boaittobeal suohkaniin, birrasiid 16 -19 proseanta.
Tidligere var det svært høy tilbakeflytting for menn.
Ovdal fárrejedje hui ollu dievdoolbmot ruovttoluotta.
Spesielt for de tre første femårskullene var tilbakeflyttingen høy, henholdsvis 23, 18 og 22 prosent, høyere enn landsgjennomsnittet.
Earenoamážiid dan golmma vuosttaš viđa jahkebuolvvas fárrejedje hui oallugat ruovttoluotta, namalassii 23, 18 ja 22 proseanta, mii lea eambbo go muđui riikkas.
Videreflyttingen er lavest for alle områdene i Nord-Troms-kommunene.
Viidásitfárren lea buot unnimus dain davimus suohkaniin Tromssas.
Midlertidig flytting til Nord-Troms-kommunene er derfor ikke spesielt vanlig.
Ja fárret Tromssa suohkaniidda ii ges leat beare dábálaš.
Område 5
Guovlu 5
I Evenes, Skånland, Gratangen og Lavangen er det lav bofasthet.
Evenáššis, Skániin, Rivttagis ja Loabagis leat unnán geat orrot fásta.
Utviklingen er imidlertid ulik for kvinner og menn.
Dat ovdáneapmi lea goabbatlágán nissonolbmuid ja dievdoolbmuid ektui.
I distriktene er flere kvinner bofaste.
Boaitobealguovlluin leat eambbo nissonolbmot, geat leat fástaorrut.
Samtidig flytter kvinner mer enn menn internt i området samt til andre distriktskommuner i Nord-Norge, men denne tendensen er avtakende.
Seammás leat maid eambbo nissonolbmot go dievdoolbmot, geat fárredit guovllu siskkobealde ja maiddái eará boaittobealsuohkaniidda Davvi-Norggas, muhto diet tendeansa lea dál unnume.
Svært få flytter til andre samiske områder.
Lea áibbas moattis, geat fárrejit eará sámi guovlluide.
Menn i Sør-Troms flytter hyppigere til byer enn det som er gjennomsnittet for hele utvalgsområdet.
Lulli-Tromssa dievdoolbmot fárrejit eambbo gávpogiidda, go earát gaskámearálaččat dahket válljejuvvonguovllus.
Harstad og Narvik er byene det flyttes mest til, foruten det yngste femårskullet, hvor det er Oslo og Tromsø som velges.
Hárštái ja Narvikii fárrejit eanemusat, earret dat nuoramus viđajahkebuolva, geat fárrejit eanemusat Osloi ja Tromsii.