pere/sami_parallel huggingface dataset:
Reindriftsutøveren har ansvaret for å gjete reinen innenfor de tilviste beitearealer, sørge for opphold i områder som gir tilstrekkelig føde, og beskytte mot farer.
Båatsoealmetjen lea dïedte krievviem ryöjnesjidh dej vadteme gåatomedajvi sisnjeli, hoksedh krievvie årroeminie dejnie dajvine mah nuekie gåatomem vedtieh, jïh vaahraj vööste vaarjelidh.
Reindriftsutøveren skal organisere og fordele arbeidsinnsats, oppgaver og materiell, og samordne flokkens bevegelsesmønstre med naboens.
Båatsoealmetje edtja barkoem, laavenjassh jïh materijellem öörnedh jïh joekedidh, jïh krievvien svihtjemevuekiem sov kraannan svihtjemevuekine iktedidh.
Samfunnsmessige endringer, offentlige reguleringer, teknologiske nyvinninger, eksterne aktørers inngrep i landskapet må også integreres i arbeidet med å ivareta balanse i det komplekse samspillet rein-landskap-reineier.
Tjuara aaj siebriedahkeektiedamme jarkelimmieh, byögkeles stuvrehtimmieh, teknologeles orre aath, byjngetje aktööri darjomh eatnamisnie barkoen sïjse sjïehtesjidh, juktie balansem gorredidh dennie gellielaaketje ektiespïelesne bovtse-eatneme-båatsoealmetje.
Opphopninger av krav om tilpasninger er en alvorlig påkjenning for både reinflokken og reineierne.
Ahkedh jienebh krïevenassh sjïehtedimmiej bïjre leah akte itjmies maajsoe dovne kreavvan jïh båatsoealmetjidie.
I norsk forvaltning fremstår reindrifta som en spesialisert produsent av reinkjøtt med krav om effektiv produksjon og økt økonomisk avkastning.
Nöörjen reeremisnie båatsoe vååjnoe goh akte spesialiseradamme produsente bovtsenbearkoste mij krïevenassh åtna akten radtjoes produksjovnen jïh lissiehtamme ekonomeles dïenesten bïjre.
I samisk reindrift har reinens velferd en egenverdi, uavhengig av hvilken avkastning den gir.
Saemien båatsosne bovtsen tråjje aktem jïjtseaarvoem åtna, mij ij leah jearohke dehtie dïenestistie maam dïhte vadta.
Reindriftsutøverens identitet og selvfølelse er knyttet til evnen og innsatsen som ligger i å holde og drifte «en pen flokk», i opplevelsen av tilhørighet til siidaen og forholdet til nabosiidaer (Sara, 2003).
Båatsoealmetji identiteete jïh jïjtjedomtese leah maahtose jïh barkose ektiedamme, mij sæjhta jiehtedh aktem ”tjaebpies krievviem”, utnedh, dååjredh satne sïjtesne govlesåvva jïh guktie tsiehkie kraannasïjtide lea (Sara, 2003).
Når reindrifta ikke gir et utkomme det går an å leve av, velger derfor mange å ta lønnet ekstraarbeid fremfor å slutte med reindrift (Bostedt, 2001).
Gosse båatsoe ij aktem jieliemassem vedtieh mestie gåarede jieledh, jeenjesh dan åvteste veeljieh lissiebarkoem vaeltedh mij baalhkam vadta, sijjeste båatsojne orrijidh (Bostedt, 2001).
Reindrift er en helhetlig tilværelse der det sosiale, det yrkesmessige og det kulturelle er tett sammenvevd.
Båatsoe akte ållesth jielede gusnie dïhte sosijaale jïh kultuvrelle jïh gaajhke mij lea barkoen bïjre leah lïhke gårreldahkesne.
Endringer og tilpasninger tar den tid reinen og reindriftsutøveren bruker på å forandre og justere alle de sider ved tilværelsen og drifta som påvirkes ved naturgitte eller menneskeskapte inngrep.
Jarkelimmieh jïh sjïehtedimmieh dan guhkiem ryöhkoeh goh bovtse jïh båatsoealmetje nuhtjieh gaajhkh bielieh jieliedistie jïh gïehtelimmeste jarkelidh jïh sjïehtesjidh mah tsavtseme sjidtieh dejstie darjoemijstie mah eatnamisnie jallh almetjijstie sjugniehtuvvieh.
Innskrenking av beiteland, stengte flytteveier, eller store tap til rovvilt kan bety lang tilpasningstid for å gjenoppbygge funksjonell drift og en drivverdig flokk, og mistolkes ofte av omverdenen som uvilje mot endring (Kalstad &amp; Brantenberg, 1987).
Giehpiedimmie gåatomelaanteste, steegkeldh juhtemegeajnoeh, jallh stoerre juvreteehpemh maehtieh guhkies sjïehtedimmietïjjem daarpesjidh juktie orresistie bæjjese bigkedh aktem funksjonelle båatsoem jïh krievviem mestie jieliemassem åådtje, jïh daamtaj byjreske dam båajhtoehlaakan toelhkeste goh vuestievæljoe jarkelimmiej vööste (Kalstad &amp; Brantenberg, 1987).
I forvaltningen er det liten tradisjon for å integrere reindriftskunnskap ved utforming av nye ordninger.
Reeremisnie vaenie aerpievuekie båatsoedaajroem meatan vaeltedh gosse edtja orre öörnegh hammoedidh.
Viktige sider ved den kompleksiteten av momenter som spiller inn ved reindrift, kan bli oversett (Eira, 2014).
Vihkeles bielieh dej gellielaaketje bieliejgujmie mah båatsosne gååvnesieh, maehtieh pruskiehtamme sjïdtedh. (Eira, 2014).
Statlig initierte ordninger med intensjon om å få næringa på fote kan komme i konflikt med andre utfordringer reindriftsutøverne står overfor, men som myndighetene ikke forstår betydningen av.
Öörnegh mejgujmie staate lea nïerhkeme dejnie aajkojne båatsoem viehkiehtidh, maehtieh ov-vaantojne båetedh jeatjah haestemigujmie mej uvte båatsoealmetjh tjåadtjoeh, men mah åejvieladtjh eah guarkah.
I Samiske tall forteller 7 fins en detaljert beskrivelse av økonomiske og produksjonsmessige forhold ved dagens reindriftsnæring (Riseth, 2014).
Gærjesne ”Saemien låhkoeh soptsestieh 7” akte veele buerkiestimmie gååvnese dejstie ekonomeles jïh produksjovneektiedamme tsiehkijste daan beajjetje båatsosne (Riseth, 2014).
4.1.2 Samisk reindrift i sørsamisk område
4.1.2 Saemien båatsoe åarjelsaemien dajvesne
De sørsamiske reinbeiteområdene – Nordland, Nord-Trøndelag samt Sør-Trøndelag og Hedmark – strekker seg fra Saltfjellet i nord til Engerdal i sør, fra Trollheimen i vest og til svenskegrensen i øst over et areal på ca. 63 500 kvkm.
Åarjelsaemien gåatomedajvh, - Nordlaante, Noerhte-Trööndelage jïh Åarjel-Trööndelage jïh Hedmaarhke-, ryöhkoe Saltoduottaren luvhtie noerhtene Engerdalen gåajkoe åarjene, Trollheimen luvhtie jillene jïh sveerjen raasten gåajkoe luvlene, aktine areaaline medtie 63.500 kvkm.
Den samiske befolkninga i sørområdet er beregnet til anslagsvis 800 mennesker, og antallet personer registrert i sørsamisk reindrift er 577 (Kuperus 2001;
Aerviedimmien mietie saemien årrojh åarjeldajvesne leah ovrehte 800 almetjh, jïh låhkoe almetjijstie mah leah registreradamme åarjelsaemien båatsosne lea 577 (Kuperus 2001;
Landbruksdirektoratet, 2017b).
Laanteburriedirektoraate, 2017b).
Allerede på 1500–1600-tallet, da sørsamene gikk fra fangstbasert levevei til nomadisk reindrift, og bondesamfunnet samtidig utvidet sin utmarksbruk (seterdrift), oppstod det konflikter mellom reindrift og jordbruk.
Joe 1500-1600-låhkoen gosse åarjelsaemieh orrijin vijremesvaalkh nuhtjedh jïh eelkin juhtije almetjinie årrodh, jïh båantasiebriedahke seamma tïjjen sov åtnoem miehtjiesdajvijste vijriedin (sïeterh), ov-vaantoeh båatsoen jïh jåartaburrien gaskem jijhtin.
Reindrifta ble fratatt betydelige og viktige beitearealer og flytteveier i løpet av 1700–1800tallet: Setre og høyslåtter ble lagt på samenes trøområder, der reinen hadde tråkket opp og gjødslet jorda og gresset vokste frodig.
Båatsoe stoerre jïh vihkeles gåatomedajvh jïh juhtemegeajnoeh dassin 1700- jïh 1800-låhkoen. Sïeterh jïh suejnieslaajoeh saemiej giedtiedajvide bïejesovvin, gusnie bovtse lij jåartam tröörehtamme jïh desnie bajhkeme guktie jïjnje kraesie desnie sjïdti.
Jordbruksnæringas politiske betydning for nasjonsbygginga i siste halvdel av 1800-tallet intensiverte konfliktene mellom reindriftsutøverne og nybyggerne, godt hjulpet av datidens sosialdarwinistiske ånd.
Jåartaburrien politihkeles ulmie nasjovnebigkemasse minngemes bielien 1800-låhkoste ovvaantojde lissiehtin båatsoealmetji jïh spidtjeburriej gaskem, hijvenlaakan viehkiehtamme don baelien sosijaaledarwinisteles åssjaldahkeste.
Med fremrykkingsteorien til historieprofessor Yngvar Nilsen (1891) ble samene definert som en laverestående folkegruppe som hadde trengt seg inn i området nordfra (Bergstøl &amp; Reitan, 2008).
Histovrijeprofessovre Yngvar Nielsenen fremrykkingsteorijesne (1891), saemieh tjïelkestamme sjïdtin goh akte vueliehkåbpoe almetjedåehkie mah lin dajven sïjse tjihtedamme noerhtede (Bergstøl &amp; Reitan, 2008).
I tilleggslappeloven av 1897 gav Stortinget den enkelte kommune selvråderett til å bestemme om det skulle utøves reindrift, og det ble forbud mot reindrift i 33 kommuner i Sør-Norge (Braseth, 2014).
Laakesne Tilleggslappeloven jaepeste Stoerredigkie fïerhten tjïeltese jïjtjeraarehkereaktam vedti jïjtjh nænnoestidh mejtie båatsoe edtji årrodh sijjen tjïeltine, jïh luhpehts båatsojne sjïdti 33 tjïeltine Åarjel-Nöörjesne (Braseth, 2014).
Presset mot den sørsamiske reindrifta var massivt og drev mange reineiere til fattigdom.
Deadtove dan åarjelsaemien båatsoen vööste lij tjarke jïh gellie båatsoealmetjh giefiesvoeten sïjse seedti.
Samene i Norge organiserte seg politisk.
Saemieh Nöörjesne jïjtjemse politihkeles öörnedin.
I nord var denne bevegelsen drevet frem av motstanden mot fornorskingspolitikken, i sør av presset mot reindriftsnæringa.
Noerhtene daate barkoe lij eevtjeme vuastalimmien gaavhtan daaroedehtemepolitihken vööste, åarjene deadtoven gaavhtan båatsoen vööste.
Reinens flyttemønster går mot høyfjellet om sommeren og lavlandet om vinteren. Det betyr at mens flytteveien er nord–sør i Finnmark, er den øst–vest i sørområdet.
Krievvien juhtememöönstere lea bæjjese vaaran giesege jïh vuelielaantese daelvege, daate sæjhta jiehtedh mearan juhtemegeajnoe lea noerhte-åarjel Finnmaarhkesne, juhtemegeajnoe lea luvlie-jillie åarjeldajvesne.
Etter unionsoppløsningen ble det lagt betydelige restriksjoner på bruken av flytteveiene i grensetraktene (den norsk-svenske grensekonvensjonen av 1919).
Unijovneloetedimmien mænngan stoerre restriksjovnh bïejesovvin åtnoen bïjre juhtemegeajnojste raastedajvine (nöörjen- sveerjen raastekonvensjovne jaepeste 1919).
Ved siste reforhandling av denne avtalen i 2005 ble det ikke oppnådd enighet.
Dennie minngemes orre rååresjimmesne daehtie latjkoste jaepien 2005, idtjin sïemes sjïdth daan latjkoen bïjre.
De samiske reindriftsutøverne i sørområdet lever i dag spredt i utkantbygder over et stort geografisk område, og utgjør i alle samfunnsmessige sammenhenger et svært lite, ofte usynlig mindretall.
Saemien båatsoealmetjh åarjeldajvesne daan biejjien bårras voenine årroeminie aktene stoerre geografeles dajvesne, jïh leah gaajhkene siebriedahkeektiedimmesne akte naa onne, daamtaj ov-våajnoes unnebelåhkoe.
Det er langt mellom de sørsamiske møteplassene, og risikoen for sosial isolasjon og marginalisering er betydelig.
Gåhkoe lea guhkie dej åarjelsaemien gaavnedimmiesijjiej gaskem, jïh akte joekoen stoerre vaahra dah oktegimsh jïh ålkoestamme sjidtieh.
Sørområdenes beitearealer og flytteveier er på grunn av kombinasjonen av topografi og eksterne inngrep mer sårbare enn i nord.
Åarjeldajvi gåatomedajvh jïh juhtemegeajnoeh leah dovne topografijen jïh byjngetje darjomi gaavhtan eatnamisnie prååsehkåbpoe goh noerhtene.
Beitearealene er i langt større grad blitt innskrenket og oppdelt av ekstern virksomhet (kraftproduksjon, vei og jernbane, hyttefelt osv.).
Gåatomedajvh leah sagke vielie geahpanamme jïh juakeme byjngetje gïehtelimmijste (el-faamoeproduksjovne, geajnoeh jïh ruevtieraajroe, hæhtjoesijjieh j.n.v).
Kjøttproduksjon og gjenvekst av reinflokkene har gjennom flere år vært alvorlig truet på grunn av store tap til rovvilt.
Bearkoeproduksjovne jïh sjïdtedehteme krïevvijste leah gellie jaepiej tjïrrh tjarke håvhtadamme orreme dej stoerre teehpemi gaavhtan juvride.
I moderne tid har reindriftsnæringen vært en sammenbindende kulturfaktor for den sørsamiske befolkninga.
Daajbaaletje tïjjen båatsoe akte kultuvrefaktovre orreme mij ektiedimmine orreme åarjelsaemien årrojidie.
Ikke minst har den gjort sitt til at sørsamene har opprettholdt det sørsamiske språket og samiske kulturtradisjoner, og den har synliggjort utfordringer og behov når det gjelder livsbetingelser og rettighetsproblematikk.
Ij goh unnemes juktie åarjelsaemien gïelem jïh saemien kultuvrelle aerpievuekieh tjåadtjoehtidh, lissine haestemh jïh daerpiesvoeth våajnoes darjodh jieledetsiehkiej jïh reaktadåeriesmoeri bïjre.
Imidlertid har Y. Nilsens fremrykkingsteori hatt juridisk gjennomslag helt frem til 2001 (Selbu-saken), og i 2005-utgaven av Trøndelags historie ble den fortsatt presentert som gyldig.
Læjhkan gujht Y. Nielsenen fremrykkingsteorije juridihkeles aktem dåarjoem åtneme eevre jaepien 2001 raajan (Selbu-aamhtese), jïh 2005låhkosne Trööndelagen histovrijeste dam annje åehpiedehti goh faamosne.
Den historiske ballasten og den uttalte minoritetsposisjonen preger enkeltmenneskenes selvoppfattelse, og deres muligheter til innflytelse på egne levekår.
Dïhte histovrijes leavloe jïh jååhkesjamme unnebelåhkoeposisjovne aktegsalmetjen jïjtsedomtesem tsevtsieh, jïh dej nuepieh tsevtsemefaamoem jïjtsh jieledetsiehkide utnedh.
4.2 Kunnskap om helserelaterte forhold for samisk befolkning i sørsamisk område
4.2 Daajroe healsoeektiedamme tsiehkiej bïjre saemien årroejidie åarjelsaemien dajvesne
En viktig forutsetning for å kunne vurdere behovet for helsefremmende tiltak for en befolkningsgruppe er kunnskap om de levekår som styrker og de levekår som svekker forutsetningene for god helse.
Akte vihkeles krïevenasse juktie maehtedh daerpiesvoetem healsoe-eevtjije råajvarimmide vuarjasjidh akten årrojedåahkan, lea daajroe dej jieledetsiehkiej bïjre mah nuepide akten hijven healsose nænnoestehtieh, jïh dej jieledetsiehkiej bïjre mah nuepide akten hijven healsose giehpiedieh.
Å leve som minoritet er en livslang stressfaktor som det koster krefter å håndtere, og som således reduserer kapasiteten til å tåle andre typer påkjenninger i livet (Thoit, 2010).
Unnebelåhkojne jieledh lea akte raessiefaktovre mij abpe jieledem ryöhkoe jïh mïsse faamoeh leah daerpies juktie dam gïetedidh, jïh naemhtie dïhte kapasiteetem giehpede jeatjah såarhts maajsoeh töölledh jieliedisnie (Thoit, 2010).
Forskjeller i kultur kan føre til at regler og krav fra myndigheter kolliderer med verdier, normer og praksiser.
Joekehtsi gaavhtan kultuvrine, njoelkedassh jïh krïevenassh åejvieladtjijste maehtieh ov-vantojne båetedh aarvoejgujmie, njoelkedassigujmie jïh vuekiejgujmie.
Tilpasninger til krav som er enkle å gjennomføre for en bofast befolkning, kan bli svært kompliserte å integrere i liv og arbeid for en mobil gruppe.
Sjïehtedimmieh krïevenasside mah leah aelhkie tjïrrehtidh dejtie årroejidie mah aktene sijjesne årroeminie, maehtieh joekoen geerve sjïdtedh jieliedasse jïh barkose sjïehtesjidh akten dåahkan mij sijjeste sæjjan jåhta.
De siste to–tre tiår har forskningsbasert kunnskap om helse og helserelaterte forhold for samisk befolkning økt betydelig.
Dej minngemes göökte-golme jaepiej dotkemebaseradamme daajroe healsoe- jïh healsoeektiedamme tsiehkiej bïjre saemien årroejidie tjarke læssanamme.
Datagrunnlaget for denne kunnskapen er i all hovedsak hentet fra samisk befolkning i nordsamisk område, først og fremst Finnmark.
Daatavåarome daan daajrose lea åajvahkommes veedtjeme saemien årroejijstie noerhtesaemien dajvesne, uvtemes Finnmaarhke.
Reindriftssamisk befolkning har vært dårlig representert eller ikke synliggjort i slike undersøkelser.
Ij leah dan jeenjesh meatan orreme båatsoealmetjijstie, jallh dah eah leah våajnoes orreme dagkerh goerehtimmine.
Det er for øvrig et globalt fenomen at nasjonale myndigheter, så vel som forskere, viser liten oppmerksomhet for helserelaterte forhold til mobile pastoralister.
Lissine gujht akte veartenevijries fenomeene nasjonaale åejvieladtjh, jïh aaj dotkijh, eah dan stoerre tsåatskelesvoetem vuesehth healsoeektiedamme tsiehkiej bïjre mobijle pastoralijstide.
Et litteratursøk gav 11 treff på helsetema for samisk befolkning i sørsamisk område i Norge (tabell 4.1). Hovedtemaet i publikasjonene er helse- og sosialtjenester, mens helserelaterte livsbetingelser kun berøres i to av publikasjonene.
Gosse lidteratuvresne ohtsedamme dellie 11 aath gaavna healsoeteemine saemien årroejidie åarjelsaemien dajvesne Nöörjesne (tabelle 4.1.) Åejvieteema bæjhkoehtimmine lea healsoe- jïh sosijaaledïenesjh, mearan healsoeektiedamme jieledetsiehkieh ajve gööktine dejstie bæjhkoehtimmijste gïetesuvvieh.
Med denne artikkelen ønsker vi å bidra til å øke kunnskap om helserelaterte leve- og arbeidskår for reindriftsamisk befolkning i sørsamisk område.
Daejnie tjaaleginie sïjhtebe viehkiehtidh daajroem lissiehtidh healsoeektiedamme jielede- jïh barkoetsiehkiej bïjre båatsoesaemide åarjelsaemien dajvesne.
Leve- og arbeidskår er rammebetingelser for helse, og et nødvendig kunnskapsgrunnlag for å kunne tilrettelegge for livsbetingelser som styrker helse og for å kunne gi effektiv helsehjelp.
Jielede- jïh barkoetsiehkieh leah mieriekrïevenassh healsose, jïh akte daerpies daajroevåarome juktie maehtedh jieledetsiehkide sjïehteladtedh mah healsoem nænnoestehtieh, jïh juktie maehtedh hijven healsoeviehkiem vedtedh.
4.3 En undersøkelse av arbeids- og levekår med betydning for psykisk helse og livskvalitet
4.3 Goerehtimmie barkoe- jïh jieledetsiehkijste mah ulmiem utnieh psykiske healsose jïh jieledekvaliteetese
Tallmaterialet er hentet fra en nasjonal undersøkelse,, som har kartlagt en rekke faktorer av betydning for psykisk helse og livskvalitet i samisk reindriftsbefolkning i Norge.
Taalematerijaale leah veedtjeme aktede nasjonaale goerehtimmeste, «Båatsoen aarkebiejjie», mij lea goerehtalleme gellie faktovrh mah ulmiem utnieh dan psykiske healsose jïh jieledekvaliteetese saemien båatsoealmetji luvnie Nöörjesne.
Datamaterialet ble samlet inn i 2013–2014, og 151 av de totalt 633 besvarelser kom fra personer i samisk reindrift i det sørsamiske området.
Daatamaterijaale sïjse tjöönghkesovvi 2012 – 2013, jïh 151 dejstie 633 vaestiedimmijste almetjijstie böötin saemien båatsosne åarjelsaemien dajvesne.
Undersøkelsen er finansiert av Reindriftens utviklingsfond (RUF), Helse Nord RHF, Sametinget, Finnmarkssykehuset HF, Norske Reindriftsamers Landsforbund (NRL), Samisk nasjonal kompetansetjeneste for psykisk helsevern og rus (SANKS), samt SANKS FoU-fond.
Båatsoen evtiedimmiefoente (BEF), Healsoe Noerhte DHG, Saemiedigkie, Finnmaarhkeskïemtjegåetie HF, Nöörjen Båatsoesaemiej Rijhkesiebrie (NBR), Saemien nasjonaale maahtoedïenesje psykiske healsoevaarjelæmman jïh geeruvevoetese (SANKS), jïh SANKS DjE-foente leah goerehtimmiem maakseme.
4.3.1 Forskningsprosjektet
4.3.1 Dotkemeprosjekte ”Båatsoen aarkebiejjie”
Gjennom historien har urfolk blitt brukt som passive objekt for forskning.
Histovrijen tjïrrh aalkoealmetjh leah passijve objektine dotkemasse åtnasovveme.
Forskningsresultatene har i mange tilfeller hatt liten nytteverdi for urfolket, har ofte ført til bekreftelse av gamle fordommer, og har fått negative konsekvenser når de er blitt brukt som dokumentasjon i politiske eller juridiske beslutningsprosesser.
Gellien aejkien dotkemeilledahkh vaenie nåhtoem aalkoealmetjidie åtneme, daamtaj dejtie båeries vaanesovmide vihtiestamme, jïh nåake konsekvensh åådtjeme gosse dah leah dokumentasjovnine åtnasovveme politihkeles jallh juridihkeles sjæjsjalimmieprosessine.
I Canada, Alaska, New Zealand og Australia har man i flere tiår gjort positive erfaringer med forskning som gjøres i et nært samarbeid mellom forskere og urfolksgruppen etter etiske retningslinjer for urfolksforskning (LaVeaux &amp; Christopher, 2009).
Laantine goh Canada, Alaska, New Zealand jïh Australije lea gellie luhkie jaepieh positijve dååjrehtimmieh dotkeminie dorjeme mah aktene lïhke laavenjostosne dorjesåvva dotkiji jïh aalkoealmetjedåehkien gaskem, etihkeles njoelkedassi mietie aalkoealmetjedotkemasse (LaVeaux &amp; Christopher, 2009).
er resultat av et samarbeid mellom reindriftsutøvere og forskere, mellom Norske Reindriftsamers Landsforbund (NRL) og Samisk nasjonal kompetansetjeneste for psykisk helsevern og rus (SANKS).
«Båatsoen aarkebiejjie» lea illedahke aktede laavenjostoste gaskem båatsoealmetjh jïh dotkijh, gaskem Nöörjen Båatsoesaemiej Rijhkesiebrie (NBR) jïh Saemien nasjonaale maahtoedïenesje psykiske healsoevaarjelæmman jïh geeruvevoetese (SANKS).
Undersøkelsen hadde som mål å dokumentere reindriftshverdagen på en forståelige og anvendbar måte for reindrifta, gjennom å ta utgangspunkt i den reindriftssamiske livsverden og integrere reindriftsutøvernes kunnskap, verdier, normer og praksiser i forskningsarbeidet.
Goerehtimmie ulmine utni båatsoen aarkebiejjiem vihtiestidh guktie båatsoe meehti dam guarkedh jïh nuhtjedh, viehkine våaromem vaeltedh båatsoesaemien jieledeveartenisnie jïh båatsoealmetji daajroem, aarvoeh, njoelkedassh jïh barkoeh meatan vaeltedh dotkemebarkoen sïjse.
har benyttet kanadiske retningslinjer for helseforskning med urfolk (CIHR, 2007) fordi Norge og Norden ikke har hatt slike retningslinjer.
«Båatsoen aarkebiejjie» lea kanadiske njoelkedassh nuhtjeme healsoedotkemasse aalkoealmetjigujmie (CIHR, 2007) dan åvteste Nöörje jïh Noerhtelaanth eah leah dagkerh njoelkedassh åtneme.
Arbeidsmodellen bygger på et likeverdig samarbeid/partnerskap, en omforent forståelse av forskningsoppdraget, hvordan arbeidet skal gjennomføres, og hvordan produktet skal forvaltes.
Barkoemaalle akten seammavyörtegs laavenjostose/guejmievoetese bigkie, akte akteraeresne goerkese dotkemestillemistie, guktie edtja barkoem tjïrrehtidh jïh guktie edtja dorjesem reeredh.
Urfolkets innflytelse på forskningsprosessen, eierskap til egne data/kunnskap og kontroll med hvordan forskerne forvalter (bl.a. tolker) materialet som samles inn, er viktige prinsipper i de etiske retningslinjene.
Aalkoealmetji tsevtsemefaamoe dotkemeprosessese, aajhterevoete jïjtsh daatide/daajrose, jïh gïehtjedimmiem utnedh guktie dotkijh reerieh (g.j. toelhkestieh) materijaalem mij sïjse tjöönghkesåvva, leah vihkeles prinsihph dejnie etihkeles njoelkedassine.
Arbeidsmodellen er et navigeringsverktøy som integrerer urfolkskunnskap og forskningsfaglig kunnskap på en måte som både ivaretar urfolksgruppas selvdefinerte utfordringer og forskningsfaglig kvalitet.
Barkoemaalle akte stuvremedïrrege, mij aalkoealmetji daajroem jïh dotkemefaageles daajroem meatan vaalta naemhtie guktie dïhte dovne aalkoealmetjedåehkien jïjtjetjïelkestamme haestemh jïh dotkemefaageles kvaliteetem gorrede.
NRL og SANKS inngikk en juridisk bindende kontrakt om forskningssamarbeidet, og etablerte en prosjektorganisasjon med styringsgruppe, referansegruppe/ekspertpanel, et forskerteam og flere fokusgrupper.
NBR jïh SANKS aktem juridihkeles viedteldihkie sjïehtedimmiem darjoejin dotkemelaavenjostoen bïjre, jïh aktem prosjekteårganisasjovnem tseegkin stuvremedåehkine, referaansedåehkine/maehtehtjedåehkine, akte dotkijedåehkie jïh jienebh fokusedåehkieh.
På alle nivåer deltok representanter fra både NRL og SANKS.
Gaajhkine njieptjine tjirkijh lin meatan, dovne NBR:ste jïh SANKS:ste.
Datamaterialet ble samlet inn gjennom en nasjonal spørreundersøkelse.
Daatamaterijaale sïjse tjöönghkesovvi aktene nasjonaale gihtjemegoerehtimmesne.
Spørreskjemaet var konstruert med utgangspunkt i de tema og utfordringer reindriftsutøverne beskrev som sentrale for reindriftslivet.
Gihtjemegoere lij dorjesovveme dej teemaj jïh haestemi mietie mejtie båatsoealmetjh buerkiestin goh vihkeles båatsoejieliedasse.
Deler av tallmaterialet er derfor ikke egnet til å sammenliknes med undersøkelser av befolkningsgrupper der levesett og kultur er annerledes, for eksempel med norsk majoritetsbefolkning.
Dan åvteste bielieh taalematerijaaleste eah leah sjiehteles juktie viertiestimmieh darjodh jeatjah årrojedåehkiejgujmie gusnie jieledevuekie jïh kultuvre leah jeatjahlaakan, vuesiehtimmien gaavhtan nöörjen jienebelåhkoen årrojigujmie.
4.3.2 Svargruppa fra samisk reindrift i sørsamisk område.
4.3.2 Vaastoedåehkie saemien båatsoste åarjelsaemien dajvesne.
Svargruppa består av 151 personer.
Vaastoedåehkesne 151 almetjh.
Tabell 4.2 viser prosentvis fordeling av karakteristika ved svargruppa.
Tabelle 4.2 vuesehte joekedimmiem prosentesne dejstie sjïere væhtijste vaastoedåehkesne.
Det er noe høyere representasjon av menn enn kvinner.
Ånnetji jienebh ålmah goh gujnh meatan goerehtimmesne.
Kvinnene er i overvekt i den yngre gruppen (56,3 %), mens det er flest menn blant de eldre (60,5 %).
Jeenjemes gujnh dennie nuerebe dåehkesne (56,3 %) mearan jeenjemes ålmah dej båeries ålmaj gaskem (60,5 %).
Gjennomsnittsalder på deltakerne er 36–45 år.
Gaskemedtien aaltere dej gaskem mah lin meatan lea 36 – 45 jaepieh.
Sammenholdt med tall over den geografiske fordelingen av reindriftssamisk befolkning er deltakelsen fra Nordland reinbeiteområde relativt sett noe høyere enn deltakelsen fra de to sørligste reinbeiteområdene.
Viertiestamme taaligujmie båatsoealmetji geografeles joekedimmien bijjelen dle ånnetji jienebh meatan Nordlaanten båatsoedajveste goh dah mah meatan dejstie göökte åarjemes båatsoedajvijste.
Utdanning innen reindrifts- eller reindriftsrelaterte fag er vanskelig å tallfeste fordi man tilegner seg kunnskap og ferdighet gjennom å delta i drifta fra barnsben av.
Ij leah aelhkie taalh ööhpehtæmman bïejedh båatsoe- jallh båatsoeektiedamme faagi sisnjeli dan åvteste båatsoealmetjh daajroem jïh tjiehpiesvoetem vejtiestieh gosse meatan båatsosne maanabaelien raejeste.
Tallene på utdanningsnivået gjelder kun
Ööhpehtimmiedaltesen taalh leah ajve «lissieööhpehtimmien» bïjre nasjonaale ööhpehtimmiesysteemesne.
I reindriftsbefolkninga er det imidlertid store forskjeller i utdanningsnivå mellom kjønnene, også vesentlig større kjønnsforskjeller enn i den samiske befolkninga generelt (SSB, 2014, kildetabell 07585).
Båatsoen årroji gaskem lea læjhkan stoerre joekehtsh ööhpehtimmiedaltesisnie tjoeli gaskem, aaj sagke stuerebe tjoelejoekehtsh goh saemien årroji luvnie sïejhmelaakan (SSB, 2014, gaaltijetabelle 07585).
Hele 60 % av reindriftskvinnene i sørområdet har utdanning på høgskole/universitetsnivå.
Abpe 60 % båatsoegujnijste åarjeldajvesne ööhpehtimmiem utnieh jïlleskuvle/universiteetedaltesisnie.
For en familiebasert driftsform som reindrift er det familiens samlede kunnskap og ferdigheter som teller.
Akten fuelhkiebaseradamme gïehtelimsvuakan goh båatsoe lea, dellie lea fuelhkien tjåenghkies daajroe jïh tjiehpiesvoeth mah ryöknesuvvieh.
Både i samisk reindrift og hos andre mobile pastoralister ses en kjønnsbasert rollefordeling av oppgaver, der mennene i hovedsak opparbeider ferdigheter og kunnskap rundt gjeting og arbeid i direkte kontakt med dyra, mens kvinnenes kompetanse er knyttet til praktiske og administrative oppgaver for husholdet.
Dovne saemien båatsosne jïh jeatjah mobijle pastoralisti luvnie, aktem tjoelebaseradamme råållajoekedimmiem laavenjassijste vuajna gusnie ålmah åajvahkommes tjiehpiesvoeth jïh daajroem vejtiestieh ryöjnesjimmien bïjre jïh dan barkoen bïjre gusnie ryöktesth gaskesem bovtsigujmie åtna, mearan gujni maahtoe lea gåetieguntien praktihkeles jïh reereles laavenjasside ektiedamme.
Det høye utdanningsnivået blant kvinnene avspeiler også reindriftskvinnenes rolle med å bringe eksterne inntekter til familien og drifta gjennom lønnsarbeid (Møllersen, 2018).
Dïhte jolle ööhpehtimmiedaltese gujni gaskem aaj vuesehte båatsoegujni råållam byjngetje sïjsebaalhkah fualhkan jïh gïehtelæmman buektedh akten barkoen tjïrrh mij sïjsebaalhkam vadta. (Møllersen, 2018).
Som forventet i en familiebasert næring er andelen aleneboende relativt lav (12,8 %) sammenliknet med 18 % aleneboere på nasjonal basis (SSB, 2011).
Goh veanhtadamme, aktene fuelhkiebaseradamme jieliemisnie dellie låhkoe dej gaskem mah oktegh årroeminie naa vuelege (12, 8 %) jïh viertiestamme 18 % okteghårrojigujmie nasjonaale sijjesne (SSB, 2011).
Tabell 4.3 gir en oversikt over svargruppas tilknytning til reindrifta, roller, arbeidsområde og økonomisk avhengighet.
Tabelle 4.3 aktem bijjieguvviem vadta vaastoedåehkien ektiedimmien bijjelen båatsose, råållah, barkoesuerkie jïh ekonomeles jearohkevoete.
Siida-andelsinnehaverne er overrepresentert i svargruppa med 34,4 % mot 19,5 % av reindriftsbefolkninga (Økonomisk utvalg, 2012, tabell 7.2.4).
Sïjtebielien aajhterh leah jienebh goh jeatjebh vaastoedåehkesne 34,4 %, viertiestamme 19,5 % båatsoesaemijste (Ekonomeles moenehtse, 2012, tabelle7.
91,5 % av svarpersonene jobber hel- eller deltid i reindrifta, og 80,6 % har hoved- eller biinntekter fra reindrifta.
91,5 % vaastoealmetjijstie abpe- jallh bielietïjjen båatsosne barkeminie, jïh 80,6 % åejvie- jallh lissie sïjsebaalhkah båatsoste utnieh.
I henhold til Økonomisk utvalg (2012, tabell 7.2.3) var det 573 personer i samisk reindrift i sørområdet, og det ble utført 165 årsverk.
Ekonomeles moenehtsen mietie (2012, tabelle 7.2.3) lij 573 almetjh saemien båatsosne åarjeldajvesne, jïh 165 jaepiebarkoeh dorjesovvin.
Vår undersøkelse har ikke målt arbeidsdeltakelse i årsverk, men en rapportert heltidsdeltakelse på 46,1 %, samt deltidsdeltakelse på 45,4 %, tilsier at svarene i denne undersøkelsen i all hovedsak kommer fra den gruppen reineiere som har betydelig arbeidsmessig tilknytning til reindrifta.
Mijjen goerehtimmie ij leah mööleme man gellie jaepiebarkoeh lea, men dan åvteste reekteme 46,1 % lin meatan ellies tïjjen jïh 45, 4 % lin meatan bielietïjjen, dellie sån daate sæjhta jiehtedh vaestiedassh daennie goerehtimmesne åajvahkommes båetieh dehtie dåehkeste gusnie båatsoealmetjh aktem stoerre barkoeektiedimmiem båatsose utnieh.
I henhold til totalregnskapet for reindriften (Økonomisk utvalg, 2012, tabell 7.1.4) utgjør inntekten fra arbeid utenfor reindrifta brorparten av siida-andelens samlede inntekter, og kvinnene står for den største andelen av eksterne inntekter.
Dan ållesth reeknehlåhkoen mietie båatsose (Ekonomeles moenehtse, 2012, tabelle 7.1.4) sïjsebaalhka barkoste båatsoen ålkolen lea guektiengïerth dan stoerre goh sïjtebielien tjåenghkies sïjsebaalhka, jïh gujnh dam stööremes låhkoem daejstie byjngetje sïjsebaalhkijste dåastoeh.
I vår svargruppe bidrar 87,3 % av kvinnene og 68,6 % av mennene med eksterne inntekter.
Mijjen vaastoedåehkesne 87,3 % gujnijste jïh 68,6 % ålmijste byjngetje sïjsebaalhkah dåastoeh.
Av figur 4.1 ser vi at 14 % av dem som jobber heltid eller deltid i reindrifta, ikke har inntekter fra reindrifta.
Figuvreste 4.1 vuejnebe 14 % dejstie mah elliestïjjen jallh bielietïjjen båatsosne berkieh eah sïjsebaalhkah båatsoste utnieh.
I fokusgruppene redegjorde reindriftsutøverne for hvilke forhold ved arbeidet og tilværelsen som gir psykisk slitasje.
Fokusedåehkine båatsoealmetjh buerkiestin magkerh tsiehkieh barkosne jïh jieliedisnie mah psykiske napkemem vedtieh.
Det å leve som en minoritet, forholdet til eksterne aktører, offentlige myndigheter og medier, det å være ekskludert fra beslutningsprosesser som gjelder eget liv, arealinngrep og andre inngrep var blant de mest sentrale tema.
Unnebelåhkojne jieledh, tsiehkie byjngetje aktööride, byögkeles åejvieladtjide jïh meedijasse, ålkoestamme årrodh sjæsjsalimmieprosessijste mah leah jïjtse jieleden bïjre, darjomh dajvine jïh jeatjah darjomh eatnamisnie lin dej vihkielommes teemaj gaskem.
Fysiske belastninger og behov for fritid og rekreasjon ble ikke vektlagt fra reindriftsutøvernes side.
Fysiske maajsoeh jïh daerpies astoeaejkiem utnedh eah lin tjïertestamme båatsoealmetji bieleste.
I spørreskjemaet ble disse forhold likevel tatt med, fordi det dreier seg om arbeidsforhold med kjent betydning for helse.
Gihtjemegoeresne læjhkan dah tsiehkieh meatan vaaltasovvin, dan åvteste dah leah barkoetsiehkiej bïjre mejtie daajra lea vihkeles akten hijven healsose.
Arbeid i primærnæringer innebærer ulike fysiske belastninger fordi arbeidsforholdene påvirkes av naturkreftene og fordi helse, miljø og sikkerhet i arbeidslivet ikke har holdt tritt med den teknologiske utviklinga.
Barkoe aalkoejielieminie sæjhta jiehtedh ovmessie fysiske maajsoeh dan åvteste barkoetsiehkieh leah tsavtseme eatnemefaamojste jïh dan åvteste healsoe- byjrese jïh jearsoesvoete barkoejieliedisnie eah leah seamma drïektesne jåhteme goh dïhte teknologeles evtiedimmie.
Tabell 4.4 viser hvor stor andel av reindriftsutøverne som utsettes for fysiske/kroppslige belastninger med kjent helserisiko.
Tabelle 4.4. vuesehte man stoerre låhkoe båatsoealmetjijstie mah fysiske/kråahpeles maajsoeh åehpies healsoevaahrine dååjroeh.
Støy er et velkjent arbeidsmiljøproblem.
Gijjie akte åehpies barkoebyjresedåeriesmoere.
Eksponering for støy kan føre til fysiologiske og psykologiske stressreaksjoner og øke risiko for ulykker (Lie, Skogstad, Tynes, Johannessen, et al. 2013).
Jïjnjem gijjem dååjredh maahta fysiologeles jïh psykologeles raessiereaksjovnh vedtedh jïh vaahram ovlæhkojde lissiehtidh. (Lie, Skogstad, Tynes, Johannessen, et al.2013).
Hele 57 % av reindriftsutøverne er mer eller mindre støybelastet under arbeidet.
Abpe 57 % båatsoealmetjijstie jïjnjem jallh vaeniem gijjem barkosne dååjroeh.
Til sammenlikning er 10–15 % av gårdbrukere, fiskere og håndverkere utsatt for høyt støynivå (Vrålstad, 2011).
Goh viertiestimmie 10 – 15 % båantah, göölijh jïh vytnesjæjjah tjarke gijjiem dååjroeh (Vrålstad, 2011).
Mens 67 % av reindriftsutøverne eksponeres for støv og/eller gasser, er det kun 13 % av arbeidstakerne i Norge som eksponeres for støv, gasser eller damp (NOA, 2007).
Mearan 67 % båatsoealmetjijstie ïbjem jïh/jallh gaassem dååjroeh, ajve 13 % barkijijstie Nöörjesne ïbjem, gaassem jallh goevem dååjroeh (NOA, 2007).
Kulde påvirker både oppmerksomhet og motorisk yteevne.
Tjåetskeme dovne tsåatskelesvoetem jïh motorihkeles barkoem tsavtsa.
Man vet lite om hvordan langvarig opphold i kulde virker på helse og yteevne i kombinasjon med andre fysiske påkjenninger, f.eks. vibrasjoner fra kjøretøy (Knardahl, Medbø, Strøm, &amp; Jebens, 2010).
Ij dan jïjnjem daajroem utnieh guktie healsoe jïh barkoefaamoe sjædta gosse guhkiem tjåetskiemisnie jeatjah fysiske maajsoejgujmie, v.g. vibrasjovnh vuajastahkijste (Knardahl, Medbø, Strøm, &amp; Jebens, 2010).
I sørsamisk område utsettes 75 % av reindriftssamisk befolkning for nedkjøling i reindriftsarbeidet sitt.
Åarjelsaemien dajvesne 75 % båatsoealmetjijstie dååjroeh dah tjarke gåaloeminie gosse bovtsigujmie berkieh.
Arbeidet innebærer fysisk tunge tak for 85 % av dem som svarte.
85 % dejstie mah vaestiedin fysiske leevles barkoem utnieh.
Dette samsvarer med svensk forskning som viser at forekomsten av fysiske belastningslidelser i reindriftsbefolkninga er klart høyere enn for kroppsarbeidere i industri, bygg, transport og landbruk (Södra Lapplands forskningsenhet, 2009).
Daate lea akteraeresne sveerjen dotkeminie mij vuesehte fysiske vaejvieh leevles maajsojste båatsoealmetji luvnie leah sagke jienebh goh dejtie mah kråahpine berkieh industrijesne, bigkemisnie, skovhtesne jïh laanteburresne. (Södra Lapplands forskningsenhet, 2009).
Risikoen for fysiske påkjenninger er størst blant siidaandelsinnehaverne.
Vaahra fysiske maajsojse lea stööremes sïjtebielien aajhteri luvnie.
Hele 61 %, med en overvekt av dem som jobber i flokken, svarer at de gjentatte ganger er blitt skadet i arbeidet med rein, under bruk av redskap og kjøretøy.
Abpe 61 %, jïh jeenjemes dejstie mah krïevvesne berkieh, vaestiedieh dah gellien aejkien haevieh åådtjeme gosse bovtsigujmie barkeme, jïh gosse dïrregh jïh vuajastahkh nuhtjeme.
Det er et bilde som samsvarer med tidligere undersøkelser fra både svensk og finsk reindrift (Södra Lapplands Forskningsenhet, 2009;
Daate akte guvvie mij lea akteraeresne aarebi goerehtimmiejgujmie dovne sveerjen jïh såevmien båatsoste (Södra Lapplands forskningsenhet, 2009).
48,8 % har aldri klart å skaffe stedfortreder i arbeidet ved behov, og 39 % av reindriftsutøverne i sørområdet har ikke hatt ferie, eller kun feriert én gang siste tre år.
48,8 % eah leah gåessie gænnah buektiehtamme sæjjasadtjem skååffedh gosse daerpies orreme barkosne, jïh 39 % båatsoealmetjijstie åarjeldajvesne eah leah eejehtalleme, jallh ajve eejehtalleme ikth dej minngemes 3 jaepiej.
De som oftest går på arbeid ved sykdom/skade, tar relativt sett minst ferie, – uavhengig av type arbeid eller økonomisk avhengighet av reindrifta (figur 4.2).
Dah mah daamtajommes berkieh gosse skïemtjine/haeviem åådtjeme vaenemes eejehtellieh – ovjearohke magkeres barkoste jallh magkeres ekonomeles jearohkevoetem dah båatsoste utnieh. (Figuvre 4.2)
Resultatene gir et bilde av en arbeidssituasjon med begrensede muligheter til å kunne legge inn nødvendig rekreasjon for å dempe negative helsemessige konsekvenser av påkjenninger, slitasje, skader og sykdom.
Illedahkh aktem guvviem vedtieh aktede barkoetsiehkeste gaertjies nuepiejgujmie daerpies lïegkedimmiem vaeltedh juktie nåake healsoeektiedamme konsekvensh maajsojste, napkemistie, haevijste jïh skïemtjelassijste giehpiedidh.
Utførelse av manuelt krevende arbeid ved fysisk sykdom/skade kan gjøre det vanskeligere å bli frisk igjen, og øker i tillegg risikoen for nye skader på grunn av svekket reaksjonsevne og oppmerksomhet.
Krïevije kråahpebarkoem darjodh gosse fysiske skïemtjelassem/haeviem åtna maahta starnedehtemem giehpiedidh, jïh vaahram lissehte orre haevieh åadtjodh akten giehpiedamme reaksjovnemaahtoen jïh tsåatskelesvoeten gaavhtan.
4.4.2 Stress og krav i arbeidet
4.4.2 Raessie jïh krïevenassh barkosne
Når man står overfor motstridende krav eller krav som overskrider de ressursene man har til rådighet, øker risikoen for et helseskadelig stressnivå.
Gosse krïevenassi uvte tjåådtje mah sinsitnien vööste strijrieh, jallh krïevenassh åtna mah leah stuerebe goh dejtie vierhtide mej bijjelen reerie, dellie vaahra læssene akten raessienjeaptjan mij lea skaarine healsose.
Motstridende krav kan eksempelvis være når rammebetingelser og pålegg kommer i konflikt med krav til dyrevelferd (rovviltangrep, togpåkjørsler).
Krïevenassh mah sinsitnien vööste strijrieh maehtieh vuesiehtimmien gaavhtan årrodh gosse mieriekrïevenassh jïh stillemh ov-vaantosne båetieh krïevenassigujmie bovtsi tråjjesvoetese (juvrh, ruevtieraajroe).
Krav som overskrider ressursene, kan være regler som forutsetter arbeidskraft, tid, utstyr, kompetanse som man ikke har tilgang til, og som derfor skaper bekymring og problem, og en vedvarende usikkerhet når det gjelder konsekvensen av å ikke kunne oppfylle kravet.
Krïevenassh mah leah sagke stuerebe vierhtijste maehtieh njoelkedassh årrodh mah barkoefaamoem, tïjjem, dalhketjh jïh faatoes maahtoem tsihkestehtieh, jïh mah dan åvteste tjoeperdimmiem jïh dåeriesmoerem sjugniedieh, jïh ahkedh jueriedisnie årrodh gosse lea konsekvensen bïjre ij maehtedh krïevenasside illedh.
Tabell 4.5 viser hvordan reineierne rapporterer tidspress, bekymring og regelbelastning i arbeidet sitt.
Tabelle 4.5 vuesehte guktie båatsoealmetjh tïjjedeadtovem, tjoeperdimmiem jïh njoelkedasseleavloem reektieh sijjen barkosne.
Det er fremfor alt regler og pålegg fra myndighetene som er en stressfaktor for reineierne (88 %) i svargruppa.
Uvtemes njoelkedassh jïh stillemh åejvieladtjijste mah leah raessiefaktovre båatsoealmetjidie (88 %) vaastoedåehkesne.
Det ses ingen forskjell mellom menn og kvinner, aldersgrupper, roller eller arbeidsoppgaver når det gjelder stress og regelbelastning.
Ij naan joekehtsem vuejnieh ålmaj jïh gujni gaskem, jallh aalteredåehkiej, råållaj jallh barkoelaavenjassi gaskem gosse lea raessien jïh njoelkedasseleavloen bïjre.
4.4.3 Forholdet til myndighetene
4.4.3 Tsiehkie åejvieladtjide
Tabell 4.6 gir eksempler på reineiernes oppfatning av hvordan det offentlige forholder seg til reindrifta.
Tabelle 4.6 vuesiehtimmieh vadta guktie båatsoealmetjh tuhtjieh byögkelesvoete båatsose vuartesje.
Det fremgår av tabellen at ca. 2 % av reindriftsbefolkninga mener at det offentlige/staten har god kunnskap om reindrifta, ser på reindrifta som viktig for dagens samfunn, og gir reindrifta en rettferdig behandling sammenliknet med andre næringer.
Tabellesne våajnoes medtie 2 % båatsoealmetjijstie vienhtieh byögkelesvoete/staate hijven daajroem båatsoen bïjre åtna, båatsoem vuartesje goh vihkeles daan beajjetje siebriedahkese, jïh båatsose aktem reaktoe gïetedimmiem vadta viertiestamme jeatjah jielemigujmie.
Det er betydelig forskjell på tilliten til den sentrale og lokale reindriftsforvaltningen.
Stoerre joekehtse leajhtadimmesne dan staateles jïh voenges båatsoereeremasse.
Undersøkelsen ble gjennomført i forkant av at sentrale myndigheter i 2014 omorganiserte den lokale reindriftsforvaltningen.
Goerehtimmie dorjesovvi åvtelen staateles åejvieladtjh aktem jarkelimmiem tjïrrehtin dennie voenges båatsoereeremisnie 2014.
Reindrifta protesterte på dette, blant annet fordi det innebar at reindriftskunnskapen ville bli svekket når områdekontorene/områdestyrenes funksjoner ble overført til Fylkesmannen.
Båatsoe disse gïrri, gaskem jeatjah dan åvteste dellie båatsoedaajroe sïjhti nåakebe sjïdtedh, gosse dajvekontovri/dajveståvroej funksjovnh sertiestamme sjïdtin Fylhkenålmese.
Tillit er avhengig av hvilke forventninger man har til at systemet forstår dine behov, hvilke erfaringer man har med systemets holdninger til og ivaretakelse av disse behovene, nærhet til og innflytelse på beslutningsprosessene.
Leajhtadimmie lea jearohke dejstie veanhtadimmijste mejtie åtna ihke systeeme dov daerpiesvoeth guarkoe, mah dååjrehtimmieh mejtie systeemen vuajnoejgujmie åtna daejtie daerpiesvoetide, jïh guktie systeeme daejtie daerpiesvoetide gorrede, lïhkesvoete jïh tsevtsemefaamoe sjæjsjalimmieprosesside.
Dette gjelder spesielt der man i utgangspunktet er i en utsatt eller sårbar posisjon (Grosse, 2012).
Numhtie joekoen faamosne desnie gusnie aalkoelisnie aktene nåake jïh prååsehke tsiehkesne (Grosse, 2012).
Reindriftssamisk befolkning i sørsamisk område er en liten urfolksgruppe som er helt avhengig av at myndighetene har kunnskap om utfordringene i reindrifta for å kunne ta hensyn til næring og levesett ved utforming av politikk og regelverk som berører reindriftsbefolkninga.
Båatsoealmetjh åarjelsaemien dajvesne leah aktene onne aalkoealmetjedåehkesne mij leah eevre jearohke åevieladtjh daajroem båatsoen haestemi bïjre utnieh juktie maehtedh jielemem jïh jieledevuekiem krööhkestidh gosse politihkem jïh njoelkedassh hammoedieh mah leah båatsoealmetji bïjre.
Resultatene fra undersøkelsen gir sterke indikasjoner på at norske myndigheter ikke har maktet å opptre på en måte som gir de samiske reindriftsutøverne i sørområdet tiltro til at dette er tilfellet.
Illedahkh goerehtimmeste tjarkelaakan daejriehtieh doh nöörjen åejvieladtjh eah leah buektiehtamme dåemiedidh naemhtie guktie båatsoealmetjh åarjeldajvesne leajhtadieh numhtie lea.
I undersøkelser av majoritetsbefolkninga finner man at personer med høyere utdanning har høyest tillit til myndigheter, antakelig fordi kjennskap til systemet gjør det lettere å identifisere seg med beslutningstakerne i samfunnet (Grosse, 2012).
Goerehtimmine jienebelåhkoen årroejijstie gaavna doh almetjh jollebe ööhpehtimmine stööremes leajhtadimmiem åejvieladtjide utnieh, nov sån dan åvteste daajroen gaavhtan systeemese dellie aelhkebe jïjtjemse identifiseradidh dejgujmie mah sjæjsjalimmieh vaeltieh siebriedahkesne (Grosse, 2012).
I reindriftsbefolkninga er det omvendt, tilliten til myndighetene er lavest i gruppa med høyest utdannelse.
Båatsoealmetji luvnie lea båastode, leajhtadimmie åejvieladtjide lea vueliehkommes dennie dåehkesne mah jollemes ööhpehtimmiem åtna.
Det kan synes som om negative erfaringer med beslutningsprosessene overstyrer kjennskap til systemet.
Maahta vååjnedh goh nåake dååjrehtimmieh sjæjsjalimmieprosessigujmie daajroen bijjelen stuvrie systeemese.
Uttalelser fra reindrifta og intervju med byråkrater i andre sammenhenger tilsier også at myndighetenes kunnskap er mangelfull, kanskje fordi reindrifta er lite synlig i samfunnet og heller ikke oppfattes som økonomisk viktig (Jernsletten 2002).
Lahtestimmieh båatsoste jïh gihtjehtimmieh byråkraatigujmie jeatjah ektiedimmine aaj vuesiehtieh åejvieladtji daajroe lea faatoes, dagke dan åvteste båatsoe ij leah dan våajnoes siebriedahkesne jïh vaallah vuajnelgh goh ekonomeles vihkeles (Jernsletten 2002).
Reindriftsutøverne sier at folk vet lite om og er mistroiske til reindrifta og reindriftsutøvere (tabell 4.7).
Båatsoealmetjh jiehtieh almetjh vaenie båatsoen bïjre daejrieh jïh båatsoem jïh båatsoesaemide sohtehtieh. (Tabelle 4.7).
99 % er bekymret for omtalen av reindrifta i media, og for 79 % har dette vært direkte belastende.
99 % tjoeperdieh ållermaehtiemistie båatsoste meedijesne, jïh 79 % daam dååjreme goh akte ryöktesth leavloe.
En undersøkelse av hvordan samiske saker fremstilles i norske aviser, viste at mediene tegnet et gjennomgående negativt bilde av reindrifta, mens andre samiske tema fikk mer variert omtale.
Akte goerehtimmie mij vuesehte guktie nöörjen plaerieh saemien aamhtesi bïjre tjaelieh vuesiehti meedijah aktem ellies nåake guvviem båatsoste guvviedin, mearan jeatjah saemien teemah aktem vielie jeereldihkie ållermaehtemem åadtjoejin.
Mediene videreformidler informasjon og holdninger fra både det offentlige og allmennheten, og synspunkter og fakta som er dannet på grunnlag av dårlig kunnskap og forståelse, blir bekreftet og forsterket (Berg, 2001).
Meedija bïevnesh jïh vuajnoeh buektieh dovne byögkelesvoeteste jïh sïejhme almetjijstie, jïh vuajnoeh jïh faaktah mah nåake daajroste jïh goerkesistie båetieh, vihtiestimmiem jïh nænnoestehtemem åadtjoeh. (Berg, 2001).
69 % angir at de selv og/eller familien har vært utsatt for trakassering fordi de er i reindrifta.
69 % soptsestieh dah jïjtjh jïh/jallh fuelhkie leah trïegkenassem dååjreme dan åvteste dah leah båatsosne.
49 % har vært utsatt for trusler, skadeverk eller vold fra personer utenfor reindrifta.
49 % leah håvhtadimmieh, skaarah jallh vædtsoesvoetem dååjreme almetjijstie båatsoen ålkolen.
Tallene sier ikke noe om hvor alvorlig fysisk og psykisk krenkelse har vært, men indikerer at erfaring med diskriminering og kriminell aggressivitet fra omverdenen er skremmende høy.
Taalh eah maam jiehtieh man itjmies dïhte fysiske jïh psykiske trïegkenasse lea, men daejriehtieh dååjrehtimmie sïerredimmine jïh miedteles hatsves dahkoejgujmie byjreskistie lea ïskeres jolle.
En tidligere norsk undersøkelse av diskriminering blant samer og ikke-samer viste at 35 % av samene hadde opplevd diskriminering, mens 3,5 % av de norske rapporterte diskriminering (Hansen &amp; Sørlie, 2012).
Akte aarebi nöörjen goerehtimmie sïerredimmeste saemiej jïh daaroej gaskem vuesiehti 35 % saemijste lin sïerredimmiem dååjreme, mearan 3,5 % dejstie daarojste lin sïerredimmiem dååjreme (Hansen &amp; Sørlie, 2012).
Resultatene våre tyder derfor på at den reindriftssamiske befolkninga er ekstremt utsatt for diskriminerende handlinger.
Mijjen illedahkh dan åvteste daejriehtieh doh båatsoesaemien årrojh sïerreden dahkoeh gaajh jïjnjem dååjroeh.
Erfaringer med marginalisering og diskriminering fordeler seg ganske jevnt mellom kjønn, aldersgrupper, rolle og arbeidsmessig tilknytning til reindrifta.
Dååjrehtimmieh ålkoestimmine jïh sïerredimmine leah naa jïebnelaakan joekedamme tjoeli, aalteredåehkiej, råållaj jïh barkoeektiedimmien gaskem båatsose.
I tabell 4.8 presenteres de typer eksterne inngrep som står for de mest omfattende negative konsekvensene når det gjelder tap av beite, økonomisk tap, merarbeid og stress.
Tabellesne 4.8 mijjieh dagkerh såarhts darjomh eatnamisnie åehpiedahteme mah dejtie stööremes nåake konsekvenside sjugniedieh gosse lea teehpemen bïjre gåatoemistie, ekonomeles teehpeme, vieliebarkoe jïh raessie.
Én type inngrep kan bestå av flere enkeltinngrep.
Akte såarhts bigkemedarjome maahta gellie aktegs bigkemedarjomh årrodh.
For eksempel kan kraftutbygging eller gruvevirksomhet vise til flere anlegg i samme reinbeitedistrikt, inklusive fremføring av veier.
Vuesiehtimmien gaavhtan el-faamoebigkeme jallh gruvagïehtelimmie maahta jienebh tseegkeldahkh tseegkedh seamma båatsoesïjtesne, lissine geajnoeh.
Hyttefelt og turisme kan være etablert i flere deler av beitelandet med ulike aktiviteter til forskjellige tider av året.
Hæhtjoesijjieh jïh turisme maehtieh jieniebinie bieline gåatomelaanteste årrodh ovmessie darjomigujmie abpe jaepien.
Det fremgår av tabellen at rovvilt er det inngrepet som er desidert mest belastende for reindrifta i sørområdet.
Tabellen mietie maahta vuejnedh juvrh leah dïhte fåantoe mij stööremes tjoeperdimmiem båatsose vadta åarjeldajvesne.
De aller fleste reineiere må tåle både økonomiske tap, merarbeid og stress på grunn av trusler og angrep fra rovvilt.
Doh ellen jeanatjommes båatsoealmetjh tjuerieh dovne ekonomeles teehpemem, vieliebarkoem jïh raessiem töölledh håvhtadimmiej jïh juvri gaavhtan.
Sammenliknet med samisk reindrift i nordområdet er jordbruk, naturvern og jernbanen inngrepstyper som har klart større konsekvenser for den sørsamiske reindrifta.
Viertiestamme saemien båatsojne noerhtedajvesne dellie jåartaburrie, eatnemevaarjelimmie jïh ruevtieraajroe dagkerh darjomh mah hævvi stuerebe konsekvensh utnieh åarjelsaemien båatsose.
Hyttebygging og kraftvirksomhet har hver især redusert beitearealene for nesten 80 % av reineierne.
Hæhtjoebigkeme jïh el-faamoebarkoe leah fïereguhtelaakan gåatomedajvide mahte 80 % båatsoealmetjidie giehpiedamme.