pere/sami_parallel huggingface dataset:
I Europa har antallet marihuanabeslag økt jevnt de siste fem årene, mens tendensen for beslaglagte kvanta ikke er like klar, dog med en mulig økning i 2005 etter en periode med nedgang i mengdene mellom 2001 og 2004.
Kannabisruohon takavarikkojen määrä Euroopassa on kasvanut tasaisesti viiden viime vuoden ajan, mutta takavarikoitujen määrien osalta tilanne ei ole yhtä selvä.
I anslagsvis 13 500 beslag i Europa i 2005 ble det tatt om lag 24 millioner cannabisplanter (de fleste i Tyrkia) og
Määrät saattoivat kasvaa vuonna 2005 niiden laskettua vuosina 2001–2004.
Hvis vi ser på EUs medlemsstater, toppet beslagene av cannabisplanter seg i 2001 for så å øke
Päätelmät ovat väistämättä vain alustavia, koska Yhdistynyt kuningaskunta, joka vastaa
) Dataene for narkotikabeslag i Europa som denne delen er basert på, finnes i tabell SZR-1, SZR-2, SZR-3 og SZR-4 i Statistiske opplysninger 2007.)
) Tämän osan perustana olevat tiedot Euroopan huumetakavarikoista esitetään vuoden 2007 tilastotiedotteen taulukoissa SZR-1, SZR-2, SZR-3 ja SZR-4.)
Dette bør imidlertid kontrolleres opp mot data for 2005 så snart disse foreligger.
Tämä on tarkistettava sitten, kun vuoden 2005 tiedot saadaan.
Der data for 2005 manglet, er anslagene beregnet med utgangspunkt i dataene for 2004.
Arvioinnissa käytettiin vuodelta 2005 puuttuvien tietojen sijasta vuoden 2004 tietoja.
Spørreundersøkelser – et viktig verktøy for å forstå mønstre og trender i narkotikabruk i Europa
Kyselyt – tärkeä väline huumeidenkäytön mallien ja suuntausten ymmärtämiseen Euroopassa
Narkotikabruk i befolkningen generelt eller blant skoleelever vurderes gjennom undersøkelser som gir anslag over den andelen av befolkningen som oppgir å ha brukt narkotika i løpet av et gitt tidsrom – livstid, siste år eller siste måned.
Huumeidenkäyttöä kokonaisväestössä tai koululaisten keskuudessa selvitetään kyselyillä, jotka tuottavat arvioita siitä väestön osuudesta, joka ilmoittaa käyttäneensä huumeita tiettynä ajanjaksona: ainakin kerran elämässä, viimeksi kuluneen vuoden aikana tai viimeksi kuluneen kuukauden aikana.
I 2005 varierte gjennomsnittlig eller typisk pris på både hasjisj og marihuana, både mellom landene og innenfor det enkelte land.
Maiden välillä on kuitenkin vielä eroja menetelmissä ja tiedonkeruuvuosissa, joten maiden välisiä pieniä eroja on tulkittava varoen (1).
De fleste land rapporterte priser for cannabisprodukter i området EUR 4–10 pr. gram (27).
Vuonna 2005 sekä kannabishartsin että kannabisruohon keskimääräinen tai tyypillinen vähittäiskaupan hinta vaihteli niin maiden välillä kuin maiden sisälläkin siten, että suurin osa maista ilmoitti kannabistuotteiden hinnaksi 4–10 euroa grammalta (27).
Rapporterte gjennomsnittlige eller typiske priser for begge typer cannabis varierte imidlertid fra EUR 2 pr. gram til over EUR 15.
Kummankin kannabislajin ilmoitettu keskimääräinen tai tyypillinen hinta vaihteli kuitenkin kahdesta eurosta yli 15 euroon grammaa kohti.
Korrigert for inflasjon falt gjennomsnittsprisen på hasjisj i perioden 2000–05 i alle de rapporterende landene unntatt Polen, hvor prisene var stabile.
Kannabishartsin inflaatiokorjattu keskihinta laski vuosina 2000–2005 kaikissa raportoineissa maissa paitsi Puolassa, jossa hinnat säilyivät ennallaan.
Gjennomsnittsprisen på marihuana, korrigert for inflasjon, falt eller holdt seg stabil i samme periode i alle de rapporterende landene unntatt
Myös kannabisruohon inflaatiokorjattu keskihinta laski tai säilyi ennallaan kyseisenä ajanjaksona kaikissa
Opplysninger om EMQ finnes i ”Håndbok i undersøkelser om narkotikabruk i befolkningen generelt” (http://www.emcdda.europa.eu/?nnodeid=1380).
Kyselyjen teettäminen on kallista, ja siksi vain harvat maat keräävät tietoja vuosittain.
I denne rapporten presenteres data basert på de siste tilgjengelige undersøkelsene, som i de fleste tilfeller er fra perioden 2003–2006.
Tämän raportin tiedot perustuvat tuoreimpaan saatavilla olevaan kyselyyn, joka on yleensä tehty vuosien 2003 ja 2006 välisenä aikana.
Styrken på cannabisproduktene avhenger av innholdet av delta-9-tetrahydrocannabinol (THC), som er det viktigste virkestoffet (EONN, 2004).
Kannabistuotteiden väkevyys määräytyy delta-9-tetrahydrokannabinolin (THC) eli niiden tärkeimmän tehoaineen pitoisuuden mukaan (EMCDDA, 2004).
Det rapporterte eller typiske gjennomsnittsinnholdet av THC i hasjisj varierte i 2005 fra under 1 % til 17 %.
Vuonna 2005 kannabishartsin keskimääräinen tai tyypillinen THC-pitoisuus vaihteli katukaupassa alle prosentista 17 prosenttiin.
En slik variasjon er vanskelig å forklare i og med at mesteparten av den europeiske hasjisjen har samme opprinnelse.
Näin suurta vaihteluväliä on vaikea selittää, kun otetaan huomioon, että suurin osa Euroopan hartsista on peräisin samasta lähteestä.
Styrken på marihuana varierte fra under 1 % til like over 15 %.
Kannabisruohon väkevyys vaihteli alle prosentista hieman yli 15 prosenttiin.
Tilgjengelige data gjør det ikke mulig å skille mellom marihuana som er importert til eller produsert i de forskjellige land. Nederland rapporterte imidlertid et anslag på 17,7 % for lokalprodusert marihuana (29).
Saatavilla olevista tiedoista kotimaista kannabisruohoa ei voida erottaa maahantuodusta, mutta Alankomaat arvioi paikallisesti tuotetun kannabisruohon väkevyydeksi 17,7 prosenttia (29).
Tre ulike målinger av narkotikabruk over tid brukes vanligvis i rapportering av undersøkelsesdata. Livstidserfaring eller -prevalens er den bredeste kategorien.
Huumeidenkäyttöä mitataan kyselyissä yleensä kolmella ajallisella mitalla.
Dette målet brukes vanligvis til å rapportere om svært unge grupper, f.eks. skoleelever, men har begrenset verdi når det gjelder å speile dagens situasjon blant voksne, selv om det kan gi innsikt i bruksmønstre og forekomst.
Sitä käytetään yleisesti nuorten ikäryhmien, kuten koululaisten yhteydessä, mutta se ei välttämättä anna tarkkaa kuvaa nykytilanteesta aikuisten keskuudessa, joskin se saattaa kertoa käyttötavoista ja käytön tiheydestä.
I denne rapporten fokuseres det på rapportering av bruk siste år og siste måned, da disse to målene bedre gjenspeiler dagens situasjon, og den siste kategorien fungerer ofte som en proxy-indikator for regelmessig bruk.
Tässä raportissa pääpaino on käytöllä viimeksi kuluneen vuoden aikana ja viimeksi kuluneen kuukauden aikana, koska ne heijastavat parhaiten nykytilannetta ja viimeksi mainittu kertoo usein säännöllisesti käytöstä.
Det er viktig å identifisere personer som jevnlig bruker narkotika eller har problemer med narkotikabruk, og enkelte forbedringer er gjort når det gjelder å utvikle skalaer for vurdering av mer intensive bruksformer.
On tärkeää tunnistaa selkeästi ne henkilöt, jotka käyttävät huumeita säännöllisesti tai joilla on huumeongelma.
Tilgjengelige skalaer er inkludert (se boks om utvikling av psykometriske skalaer, s. 42).
Siinä on edistytty kehittämällä runsaan käytön arviointiin asteikkoja, ja nämä tiedot on esitetty siltä osin, kuin niitä on ollut saatavilla (ks. laatikko psykometristen asteikkojen kehittämisestä, s. 42).
Noen land bruker en litt annen aldersspredning i sine data (f.eks. 16–64, 18–64 og 16–59 år).
Joidenkin maiden tiedot kattavat hieman erilaisia ikäryhmiä (kuten 16–64-vuotiaat, 18–64-vuotiaat, 16–59-vuotiaat).
For ytterligere informasjon om metoder for befolkningsundersøkelser og metoder brukt i den enkelte nasjonale undersøkelse, se Statistiske opplysninger 2007.
Lisätietoja väestötutkimusten menetelmistä ja kussakin kansallisessa kyselyssä käytetystä menetelmästä, ks. vuoden 2007 tilastotiedote.
Data fra de nyeste undersøkelsene bekrefter cannabisens posisjon som det mest brukte illegale rusmiddelet i Europa.
Tuoreet tutkimustiedot vahvistavat, että kannabis on Euroopassa yleisimmin käytetty laiton huumausaine.
På 1990-tallet økte bruken av cannabis i praktisk talt alle land, særlig blant unge.
Sen käyttö lisääntyi 1990-luvulla lähes kaikissa maissa varsinkin nuorten
) Se tabell PPP-1 i Statistiske opplysninger 2007.)
) Ks. taulukko PPP-1 vuoden 2007 tilastotiedotteessa.)
Prisdata for både hasjisj og marihuana ble analysert for 19 land (hvor data for minst tre påfølgende år var tilgjengelig).)
Kannabishartsin ja kannabisruohon hintatietoja analysoitiin 19 maan osalta (joista oli saatavilla tietoja vähintään kolmelta perättäiseltä vuodelta).)
Data om styrken på cannabis finnes i tabell PPP-2 og PPP-5 i Statistiske opplysninger 2007.
Kannabiksen väkevyydestä on lisätietoa vuoden 2007 tilastotiedotteen taulukoissa PPP-2 ja PPP-5.
En forsiktig beregning tilsier at over 70 millioner voksne i Europa har brukt cannabis minst én gang (livstidsprevalens), dvs. gjennomsnittlig nesten en firedel (22 %) av alle mellom 15 og 64 år (30
Varovaisesti voidaan arvioida, että yli 70 miljoonaa eurooppalaista aikuista – toisin sanoen lähes joka neljäs (22 prosenttia) kaikista 15–64-vuotiaista – on käyttänyt
De laveste tallene kommer fra Bulgaria, Malta og Romania og de høyeste fra Danmark (36,5 %), Frankrike tallene for siste års prevalens rapporteres fra Spania, Den tsjekkiske republikk, Frankrike og Italia. Gjennomsnittlig 30 % av unge voksne rapporterer livstidserfaring, 13 % bruk siste år og over 7 % rapporterer bruk siste måned.
Kansalliset luvut vaihtelevat kahdesta prosentista 37 prosenttiin siten, että luvut ovat alhaisimmat Bulgariassa, Maltassa ja Romaniassa ja korkeimmat Tanskassa (36,5 %), Ranskassa (30,6 %), Yhdistyneessä kuningaskunnassa (29,8 %) ja Italiassa
(30,6 %), Storbritannia (29,8 %) og Italia (29,3 %) (
(29,3 %) ( toimittaneiden 26 Euroopan maan joukosta 12 ilmoitti kannabista ainakin kerran käyttäneiden osuudeksi
32 livstidsprevalens, tall mellom 10 % og 25 % (
10–25 prosenttia (
Hvis vi begrenser oss til unge mellom 15 og 24 år, varierer prevalensestimatene for livstidsbruk mellom 3 % og 44 % (de fleste land rapporterer tall i området 20–40 %).
(15–34-vuotiaat) ilmoittaa käyttäneensä kannabista ainakin kerran, 3–20 prosenttia ilmoittaa käyttäneensä sitä viimeksi kuluneen vuoden aikana, ja 1,5–15,5 prosenttia ilmoittaa käyttäneensä sitä viimeksi kuluneen kuukauden aikana.
Siste års prevalens varierer fra 4 % til 28 % (i de fleste land 10–25 %), og prevalenstallene for siste måned ligger mellom 1 % og 19 % (i de fleste land 5–12 %).
Ainakin kerran käyttäneiden osuus on korkein Tanskassa, Ranskassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Espanjassa, ja viimeksi kuluneen vuoden aikana käyttäneiden osuus on korkein Espanjassa, Tšekissä, Ranskassa ja Italiassa.
Blant guttene i denne aldersgruppen er prevalenstallene enda høyere.
Keskimäärin 30 prosenttia nuorista aikuisista ilmoittaa käyttäneensä kannabista ainakin kerran, 13 prosenttia ilmoittaa käyttäneensä sitä viimeksi kuluneen vuoden aikana, ja yli 7 prosenttia ilmoittaa käyttäneensä sitä viimeksi kuluneen kuukauden aikana.
Livstidserfaring ble rapportert av 11–51 % av unge menn (i de fleste land 25–45 %), bruk siste år ble rapportert av 5–35 % (i de fleste land 15–30 %) og bruk siste måned av 1,7–23,7 % (i de fleste land 6–20 %) (35).
Vertailun vuoksi voidaan esittää, että 35–64-vuotiaista aikuisista 3 prosenttia ilmoittaa käyttäneensä kannabista viimeksi kuluneen vuoden aikana ja 1,6 prosenttia viimeksi kuluneen kuukauden aikana (34).
Hvis vi endrer referansepunkt fra livstid til siste år, falt nivået for rapportert cannabisbruk, men det var likevel høyt.
Kun tarkastellaan kannabiksen käyttöä viimeksi kuluneen vuoden aikana, ilmoitetut käyttöasteet laskevat, vaikka ne pysyvätkin merkittävinä.
Anslagene tilsier at over 23 millioner voksne i Europa har brukt cannabis i løpet av det siste året, noe som gir et gjennomsnitt på ca. 7 % av alle mellom 15 og 64 år.
Arviolta yli 23 miljoonaa eurooppalaista aikuista, eli noin 7 prosenttia kaikista 15–64-vuotiaista, on käyttänyt kannabista viimeksi kuluneen vuoden aikana.
Nasjonale tall varierer fra 1 % til 11,2 %. De laveste tallene kommer fra Bulgaria, Hellas og Malta, og de høyeste fra Italia (11,2 %), Spania (11,2 %), Den tsjekkiske republikk (9,3 %) og Storbritannia (8,7 %).
Kansalliset luvut vaihtelevat prosentista 11,2 prosenttiin siten, että alhaisimmat luvut ovat ilmoittaneet Bulgaria, Kreikka ja Malta ja korkeimmat luvut Italia (11,2 %), Espanja (11,2 %), Tšekki (9,3 %) ja Yhdistynyt kuningaskunta (8,7 %).
Det er store variasjoner, men i 13 av de 25 landene som la fram tall for siste års prevalens, rapporterte om en prevalens på mellom 4 % og 9 % (figur 3).
Tässäkin vaihteluväli oli suuri, mutta 13 maata tietoja toimittaneista 25 maasta arvioi kannabista viimeksi kuluneen vuoden aikana käyttäneiden osuudeksi 4–9 prosenttia (kaavio 3).
Bruken av cannabis, som de fleste andre illegale stoffer, er som nevnt betydelig høyere blant unge mennesker, selv om det er store variasjoner landene imellom.
Jos tarkastellaan ainoastaan 15–24-vuotiaita nuoria, kannabista ainakin kerran käyttäneiden osuus vaihtelee 3:sta 44 prosenttiin (useimmat maat ilmoittavat luvuksi 20–40 %).
Cannabis er også mer utbredt blant gutter enn blant jenter, selv om forskjellen vil være mindre uttalt blant unge.
Tässä ikäryhmässä on kannabista viimeksi kuluneen vuoden aikana käyttäneitä 4–28 prosenttia (useimmissa maissa 10–25 %) ja viimeksi kuluneen kuukauden aikana käyttäneitä 1–19 prosenttia (useimmissa maissa 5–12 %).
Generelt sett er forholdet menn til kvinner økende i de nyeste målingene, men også her er det store forskjeller mellom landene.
Levinneisyysarviot ovat vielä korkeammat tämän ikäryhmän miesten keskuudessa.
For eksempel varierte kjønnsforholdet for rapportert bruk av cannabis siste måned fra 1,5 i Italia til 1,14 i Litauen (se utvalgt aspekt om kjønn og narkotikabruk for 2006).
Nuorista miehistä kannabista ilmoittaa käyttäneensä ainakin kerran 11–51 prosenttia (useimmissa maissa 25–45 %), viimeksi kuluneen vuoden aikana 5–35 prosenttia (useimmissa maissa 15–30 %) ja viimeksi kuluneen kuukauden aikana
Estimater for prevalens siste måned vil omfatte personer som bruker cannabis mer jevnlig, men ikke nødvendigvis intensivt.
Kannabista viimeksi kuluneen kuukauden aikana käyttäneisiin kuuluvat myös ne, jotka käyttävät kannabista säännöllisesti mutteivät välttämättä runsaasti.
Det anslås at 13,4 millioner voksne i Europa har brukt stoffet siste måned, i gjennomsnitt ca. 4 % av alle mellom 15 og 64 år.
Kannabista on käyttänyt viimeksi kuluneen kuukauden aikana arviolta 13,4 miljoonaa eurooppalaista aikuista, mikä vastaa keskimäärin noin 4:ää prosenttia kaikista 15–64-vuotiaista.
Tall for de ulike landene varierer mellom 0,5 % og 8,7 %.
Maiden luvut vaihtelevat 0,5 prosentista 8,7 prosenttiin.
De laveste tallene rapporteres fra Bulgaria, Malta, Litauen og Sverige, og de høyeste fra Spania (8,7 %), Italia (5,8 %), Storbritannia (5,2 %) og Frankrike (4,8 %).
Alhaisimmat luvut ovat ilmoittaneet Bulgaria, Malta, Liettua ja Ruotsi ja korkeimmat Espanja (8,7 %), Italia (5,8 %), Yhdistynyt kuningaskunta (5,2 %) ja Ranska (4,8 %).
Av de 26 landene som har gitt opplysninger om dette, rapporterte 13 land om prevalenstall for bruk siste måned på mellom 2 % og 6 % (33).
Tietoja toimittaneiden 26 maan joukosta 13 maan luku sijoittuu kahden ja kuuden prosentin välille (33).
Cannabisbruken er uforholdsmessig høy blant unge voksne. Avhengig av hvilket land man ser på, rapporterer mellom 3 % og 49,5 % av alle unge voksne i Europa (15–34 år) å ha brukt cannabis.
Nuorten keskuudessa kannabiksen käyttöaste on suhteettoman korkea, ja se vaihtelee maittain siten, että 3–49,5 prosenttia eurooppalaisista nuorista aikuisista
Mange slutter å bruke cannabis etter en kort periode med eksperimentering, og tallene for bruk går generelt ned etter hvert som folk blir eldre.
Edellä tuotiinkin jo esiin, että kannabiksen kuten useimpien muidenkin laittomien huumausaineiden käyttö on huomattavasti yleisempää nuorten keskuudessa kuin koko väestössä, joskin maiden välillä on suuria eroja.
Tilgjengelige data gjør det imidlertid vanskelig å følge cannabisbrukerne over tid og identifisere endringer i bruksmønstre.
Käyttö on myös selkeästi yleisempää miesten kuin naisten keskuudessa, vaikka nuorten parissa tämä ero ei olekaan yhtä selkeä.
Ved å sammenligne rapportert livstidserfaring med nyere målinger av bruk kan man imidlertid få fram visse opplysninger.
Miesten suhteellinen osuus yleensä kasvaa, kun tarkastellaan viimeaikaista käyttöä, ja tässäkin on suuria eroja maiden välillä.
Denne analysen tilsier at av alle voksne (15–64 år) som noen gang har brukt cannabis, har gjennomsnittlig 32 % gjort dette siste år og 18 % siste måned. Disse tallene, som også blir betegnet som “fortsettelsesrater”, varierer mye fra land til land og er påvirket av en rekke faktorer, bl.a. den historiske utviklingen
Esimerkiksi kannabista viimeksi kuluneen kuukauden aikana käyttäneiden keskuudessa miesten suhde naisiin vaihtelee Italian 1,5:stä Liettuan 1,14:ään (ks. vuoden 2006 erityiskysymys, jossa tarkastellaan huumeidenkäyttöä sukupuolinäkökulmasta).
) Gjennomsnittet er beregnet på grunnlag av nasjonale prevalenstall vektet for alle innbyggere i den aktuelle aldersgruppen i hvert land.
) Keskimääräinen osuus laskettiin eri ikäryhmien mukaan painotettujen kansallisten esiintyvyyslukujen keskiarvona kussakin maassa.
Totale tall ble beregnet ved å multiplisere prevalens i den aktuelle befolkningen i hvert land. I land hvor slik informasjon ikke var tilgjengelig, ble gjennomsnittlig prevalens lagt til grunn.
Kokonaismäärät laskettiin laskemalla yhteen kunkin maan kyseisiä väestöryhmiä koskevat esiintyvyysluvut, ja jos maasta ei ollut saatavilla tietoja, tiedot arvioitiin.
Tallene er sannsynligvis minimumstall, da det kan forekomme underrapportering.)
Tässä esitetyt luvut ovat luultavasti alin arvio, koska tietoja on saatettu jättää ilmoittamatta.)
Av praktiske hensyn er tallene for Storbritannia basert på 2005 British Crime Survey (England og Wales).
Tässä tekstissä esitetyt Yhdistyneen kuningaskunnan luvut perustuvat käytännön syistä vuoden 2006 British Crime Surveyhin (Englanti ja Wales).
I de statistiske opplysningene vil man også finne tall for Skottland, Nord-Irland og et kombinert estimat for Storbritannia (presentert i Statistiske opplysninger 2007). )
Lisäksi on laadittu erikseen arviot Skotlannista ja Pohjois-Irlannista sekä yhdistetty arvio koko Yhdistyneestä kuningaskunnasta (ne ovat vuoden 2007 tilastotiedotteessa). )
Se tabell GPS-8 i Statistiske opplysninger 2007.)
Ks. taulukko GPS-8 vuoden 2007 tilastotiedotteessa.)
Se tabell GPS-12 i Statistiske opplysninger 2007.)
Ks. taulukko GPS-12 vuoden 2007 tilastotiedotteessa.)
Se tabell GPS-9, GPS-11 og GPS-13 i Statistiske opplysninger 2007.)
Ks. taulukot GPS-9, GPS-11 ja GPS-13 vuoden 2007 tilastotiedotteessa.)
Se tabell GPS-17, GPS-18 og GPS-19 og figur GPS-1, GPS-3, GPS-7 og GPS-12 i Statistiske opplysninger 2007.
Ks. taulukot GPS-17, GPS-18 ja GPS-19 sekä kaaviot GPS-1, GPS-3, GPS-7 ja GPS-12 vuoden 2007 tilastotiedotteessa.
Sverige(2006)
Ruotsi(2006)
Dentsjekkiskerepublikk(2004)
Tšekki(2004)
Landene er rangert etter generell prevalens (alle voksne).
Maat esitetään yleisen (kaikkia aikuisia koskevan) levinneisyysasteen mukaisessa järjestyksessä.
Se tabell GPS-10, GPS-11 og GPS-18 i Statistiske opplysninger 2007 for ytterligere informasjon.Kilder: Nasjonale Reitox-rapporter (2006), hentet fra befolkningsundersøkelser, rapporter eller vitenskapelige artikler.
Lisätietoja, ks. taulukot GPS-10, GPS-11 ja GPS-18 vuoden 2007 tilastotiedotteessa.Lähteet: Reitoxin kansalliset raportit (2006), tiedot on otettu väestötutkimuksista, raporteista tai tieteellisistä artikkeleista.
intensiv cannabisbruk, men bare Spania har rapportert sammenlignbare data for “daglig bruk” (37), som økte fra
Huumetta säännöllisesti tai runsaasti käyttävien henkilöiden (36) määrän pelätään olevan kasvussa, mutta
Et annet viktig informasjonsbehov på dette området er å bedre forstå faktorene som er forbundet med at folk slutter å bruke cannabis.
Monet lopettavat kannabiksen käytön lyhyen kokeilujakson jälkeen, ja käyttöaste yleensä laskee ikääntymisen myötä.
Som nevnt tidligere, vil de fleste som begynner å bruke cannabis, slutte etter en viss tid.
Saatavilla olevien tietojen perusteella on kuitenkin vaikeaa seurata kannabiksen käyttäjien kehitystä ja havaita muutoksia käyttötavoissa.
Å forstå faktorene som er forbundet med å slutte, er viktig for utformingen av intervensjoner på dette området. Vi har en del informasjon tilgjengelig.
Asiaa voidaan valaista hieman vertaamalla lukuja, jotka koskevat käyttöä ainakin kerran elämässä, lukuihin, jotka koskevat viimeaikaista kulutusta.
I en fransk spørreundersøkelse fra 2005 kom det bl.a. fram at blant de som noen gang har brukt cannabis, men ikke det siste året, oppga mesteparten (80 %) at mangel på interesse var hovedgrunnen til at de ikke brukte stoffet – til tross for at de fleste voksne (60 %) mente det ville være enkelt for dem å skaffe cannabis hvis de ville.
Tällainen analyysi viittaa siihen, että kaikista aikuisista (15–64-vuotiaat), jotka ovat joskus käyttäneet kannabista, keskimäärin 32 prosenttia on käyttänyt sitä viimeksi kuluneen vuoden aikana ja 18 prosenttia viimeksi kuluneen kuukauden aikana.
av cannabisbruk i det enkelte land og antallet nye tilfeller. For å forstå hvordan bruken av dette stoffet kan ha betydning for folkehelsen er det viktig å få en forståelse av hvor stor andel av cannabisbrukerne som utvikler et regelmessig og langvarig bruk.
Tämä osuus, jota kutsutaan toisinaan myös ”käytön jatkamisasteeksi”, vaihtelee voimakkaasti maiden välillä, ja siihen vaikuttavat lukuisat tekijät, kuten kannabiksen käytön historia kyseissä maassa ja uusien tapausten määrä.
På tross av bekymringer for at det er en økning i antallet som bruker stoffet regelmessig eller intensivt (36), har vi ennå svært lite informasjon tilgjengelig som bidrar til å belyse dette området.
Kannabiksen käytön kansanterveydellisten vaikutusten selvittämiseksi voi asian tutkimiseen on saatavilla vain vähän tietoa.
EONN samarbeider for tiden nært med en rekke medlemsstater for å utvikle en bedre metodologisk tilnærming til spørsmålet.
EMCDDA tekee useiden jäsenvaltioiden kanssa tiiviisti yhteistyötä tätä kysymystä koskevien tutkimusmenetelmien parantamiseksi.
Ut fra et grovt anslag EONN foretok i 2004, basert på begrensede data, vil rundt 1 % av europeiske voksne, eller om lag 3 millioner mennesker, bruke cannabis ”daglig eller nesten daglig”.
Vuonna 2004 EMCDDA arvioi rajallisen tiedon perusteella karkeasti, että noin prosentti eurooppalaisista aikuisista eli noin kolme miljoonaa ihmistä saattaa käyttää kannabista päivittäin tai lähes päivittäin.
Dette estimatet planlegges oppdatert i nær framtid.
Arviota on tarkoitus tarkistaa lähitulevaisuudessa.
) Det finnes ingen universelt akseptert definisjon av “intensiv cannabisbruk”.
) ”Kannabiksen runsaalle käytölle” ei ole toistaiseksi esitetty mitään yleisesti hyväksyttyä määritelmää.
Det er imidlertid et bredt begrep som viser til cannabisbruk som forekommer med en viss hyppighet.
Kyseessä on väljä käsite, jolla tarkoitetaan tietyn toistuvuuskynnyksen ylittävää käyttöä.
Det impliserer ikke nødvendigvis “avhengighet/misbruk” eller andre problemer, men anses å øke risikoen for negative konsekvenser, herunder avhengighet.
Runsas käyttö ei välttämättä merkitse riippuvuutta tai väärinkäyttöä eikä muiden ongelmien esiintymistä, mutta sen katsotaan lisäävän haitallisten seurausten, myös riippuvuuden, riskiä.
I dette kapittelet viser tallene til ”daglig eller nesten daglig bruk” (definert som bruk 20 eller flere dager av siste 30 dager).
Tässä luvussa esitetyt luvut viittaavat ”päivittäiseen tai lähes päivittäiseen käyttöön” (ainetta on käytetty vähintään 20 päivänä viimeisten 30 päivän aikana).
Dette målet er ofte brukt i studier og kan utledes av den europeiske spørreskjemamodellen.
Tätä vertailuarvoa käytetään tutkimuksissa usein, ja se on peräisin eurooppalaisesta mallikyselylomakkeesta.
Pågående metodologiske studier (nasjonalt og i EONN) vil bidra til en bedre forståelse av forholdet mellom intensiv/hyppig bruk og problemer (se boks om utvikling av psykometriske skalaer, s. 42).) 1997 (0,7 %), 1999 (0,8 %), 2001 (1,5 %), 2003 (1,5 %), 2005/06 (2 %).
Meneillään olevilla metodologisilla tutkimuksilla (kansallisilla ja EMCDDA:n tutkimuksilla) on tarkoitus parantaa runsaan/toistuvan käytön ja ongelmien välisen yhteyden tuntemusta (ks. psykometristen asteikkojen kehittämistä koskeva laatikko, s. 42).)
Denne målingen (bruk 30 dager i løpet av siste 30 dager) skiller seg fra den tidligere brukte ”daglig eller nesten daglig” (20 dager eller mer i løpet av siste 30 dager), som vil gi et høyere estimat.
Tämä mittari (käyttö 30 päivänä viimeisten 30 päivänä aikana) eroaa edellä esitetystä päivittäisen tai lähes päivittäisen käytön mittarista (käyttö vähintään 20 päivänä viimeisten 30 päivän aikana), joka tuottaa korkeamman arvion.
I Frankrike defineres en “regelmessig bruker” som en som har brukt stoffet “10 ganger eller mer i løpet av siste 30 dager” (4,3 % av voksne menn, 1,3 % av voksne kvinner).
Ranskassa määritellään ”säännölliseksi käyttäjäksi” henkilö, joka on käyttänyt huumausainetta vähintään 10 kertaa viimeisten 30 päivän aikana (4,3 % aikuisista miehistä, 1,3 % aikuisista naisista).
I Storbritannia anses “hyppig bruk” som “bruk mer enn én gang i måneden siste år”, en størrelse som ikke lar seg sammenligne med målingene i denne delen.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa ”toistuvaksi käytöksi” katsotaan käyttö useammin kuin kerran kuukaudessa viimeksi kuluneen vuoden aikana, eikä sitä voida verrata muihin tässä luvussa käytettyihin mittoihin.
Utvikling av psykometriske skalaer i undersøkelsesdata for å identifisere intensiv bruk, avhengighet og problematisk cannabisbruk forskjeller mellom landene når det gjelder utviklingen over tid og popularitetsbølger for stoffet siden det ble populært i 1960-årene (38).
Psykometristen asteikkojen kehittäminen kannabiksen runsaan käytön, kannabisriippuvuuden ja kannabiksen ongelmakäytön tunnistamiseen kyselyissä
Så fulgte en ny oppgang på 1990-tallet til omtrent samme nivå som på 1970-tallet, etterfulgt av en nedgang i de senere år.
Luotettavien aikasarjatietojen puuttuminen useista maista vaikeuttaa huumeidenkäytön suuntausten seurantaa Euroopan tasolla.
Finske data avslører en lignende utvikling, med store narkotikabølger på 1960-tallet og så igjen på 1990-tallet.
Tutkimuksia on kuitenkin aloitettu yhä useammissa maissa 1990-luvun alusta lähtien, ja ne ovat alkaneet tuottaa arvokasta tietoa aikasuuntauksista.
Beskrivelser av narkotikabruk fra spørreundersøkelser er basert på selvrapportering av atferd over ulike tidsintervaller.
Huumeidenkäytöstä kyselyissä saatavat tiedot perustuvat omaan arvioon käytöstä tiettynä ajanjaksona.
Historisk sett har daglig bruk ikke blitt systematisk kartlagt, blant annet fordi prevalensen av cannabisbruk har vært lav i de fleste land.
Päivittäistä käyttöä ei ole seurattu järjestelmällisesti, mikä on johtunut osittain siitä, että kannabiksen levinneisyysaste on ollut useimmissa maissa alhainen.
Tilnærmingen som innebærer å fokusere oppmerksomheten på bruk siste måned, tillater ikke presise anslag for antallet intensive brukere.
Kannabista runsaasti käyttävien määrää ei myöskään voida arvioida tarkasti tiedoista, jotka koskevat käyttöä viimeksi kuluneen kuukauden aikana.
Etter hvert som bruken av cannabis og bekymringer for cannabisproblemer har økt i Europa, må denne tilnærmingen imidlertid vurderes på nytt.
Tätä lähestymistapaa on kuitenkin jouduttu miettimään uudelleen, kun kannabiksen käyttö on lisääntynyt eri puolilla Eurooppaa ja huoli kannabisongelmista on kasvanut.
Faktisk samler nesten alle EU-landene nå inn informasjon om hvor mange dager stoffet har blitt brukt i løpet av den siste måneden forut for spørreundersøkelsen.
Lähes kaikki EU-maat ovat alkaneet kerätä tietoa siitä, kuinka monena päivänä huumetta on käytetty kyselyä edeltäneen kuukauden aikana.
Basert på denne informasjonen anslås det at rundt 3 millioner mennesker bruker cannabis daglig eller nesten daglig.
Tämän tiedon perusteella on arvioitu, että kannabista päivittäin tai lähes päivittäin käyttäviä henkilöitä saattaa olla noin kolme miljoonaa.
EONN samarbeider med nasjonale eksperter for på grunnlag av befolkningsundersøkelser å forbedre rapporteringen av data over denne typen intensiv bruk.
Tutkimuksista saatavat aikasarjat voivat valottaa kannabiksen käytössä Euroopassa tapahtunutta kehitystä.
Dette er imidlertid fortsatt ikke et godt nok verktøy for å identifisere de som har problemer eller har utviklet avhengighet på grunn av cannabisbruk.
Ne paljastavat muun muassa, että tämän huumeen käytössä on ollut maiden välillä ja levinneisyydessä merkittäviä ajallisia eroja sen jälkeen, kun huume alkoi yleistyä 1960-luvulla (38).
Denne informasjonen er helt avgjørende for å forstå hva cannabisbruk betyr for folkehelsen, og EONNs ekspertgruppe jobber for tiden med dette nøkkelspørsmålet.
Esimerkiksi Ruotsin tiedot (Reitoxin kansallinen raportti, 2005) kertovat, että varusmiesten ja koululaisten keskuudessa kokeiluaste oli melko korkea 1970-luvulla, se laski selkeästi 1980-luvulla, nousi 1990-luvulla uudelleen 1970-luvun tasolle ja on viime vuosina taas laskenut.
Av funnene i undersøkelsene kan vi konkludere at cannabisbruken økte markant på 1990-tallet i nesten alle land i EU. Denne økningen fortsatte inntil nylig i mange land.
Suomen tiedot kertovat samankaltaisesta ilmiöstä, jossa huume on yleistynyt aaltoina, ensin 1960-luvulla ja sen jälkeen uudelleen 1990-luvulla.
Enkelte land viser imidlertid nå tegn til stabilisering, spesielt innenfor det som kan anses som høyprevalens-gruppen.
EMCDDA pyrkii yhteistyössä kansallisten asiantuntijoiden kanssa parantamaan runsaan käytön raportointia väestötutkimuksissa.
Et eksempel er Storbritannia, som generelt ofte framstår som et “foregangsland” når det gjelder trender i narkotikabruk.
Sekään ei kuitenkaan vielä riitä niiden henkilöiden tunnistamiseen, joilla on kannabisongelma tai -riippuvuus.
I den yngste aldersgruppen (16–24) har vi interessant nok sett en jevn nedgang siden 1998, noe som tyder på at cannabisbruk er blitt mindre populært blant ungdom (39).
Tämä tieto on ratkaisevan tärkeä kannabiksen käytön kansanterveydellisten vaikutusten ymmärtämiseksi, ja tämä on keskeinen kysymys EMCDDA:n asiantuntijaryhmälle.
Det arbeides nå for å utvikle metoder og et begrepsapparat for å kunne kartlegge “intensive former for narkotikabruk” gjennom befolkningsundersøkelser for lettere å identifisere de som opplever problemer.
Runsaan huumeidenkäytön eri muotojen seurantaan kehitetään parhaillaan menetelmiä ja käsitteitä, joiden avulla väestötutkimuksissa voitaisiin tunnistaa nykyistä paremmin henkilöt, joilla on ongelmia.
Enkelte land har nå begynt å måle “avhengighet” eller “problematisk bruk” av cannabis i befolkningen generelt, og pionérprosjekter er igangsatt i Frankrike, Tyskland, Nederland, Polen, Portugal, Storbritannia og nylig i Spania.
Jotkin maat ovat alkaneet mitata kannabisriippuvuutta tai kannabiksen ongelmakäyttöä väestössä, ja uraauurtavia hankkeita on jo käynnistetty Ranskassa, Saksassa, Alankomaissa, Puolassa, Portugalissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja viimeksi Espanjassa.
Den franske spørreundersøkelsen fra 2005 er et eksempel på hvorfor dette arbeidet er viktig. Den eksperimentelle CAST-skalaen (”cannabis abuse screening test”) ble lagt til grunn, og en foreløpig analyse tyder på at inntil 16 % av alle som hadde brukt cannabis siste år og 58 % av daglige brukere, stod i fare for å utvikle problematisk bruk.
Tämän työn tärkeydestä kertoo esimerkiksi se, että Ranskassa tehtiin vuonna 2005 kokeellisen CAST-asteikon (cannabis abuse screening test) sisältänyt kysely, jonka alustavan analyysin perusteella jopa 16 prosenttia kannabista viimeksi kuluneen vuoden aikana käyttäneistä ja 58 prosenttia kannabista päivittäin käyttävistä saattaa päätyä ongelmakäyttöön.
Etter en periode med jevn økning har nivåene for cannabisbruk i Frankrike, Spania og Italia de siste årene (henholdsvis 2002, 2003 og 2005) begynt å nærme seg Storbritannias prevalensnivåer.
Tutkimusten perusteella voidaan päätellä, että kannabiksen käyttö lisääntyi 1990-luvulla merkittävästi lähes kaikissa EU-maissa.
Det er igjen ting som tyder på at situasjonen er i ferd med å stabilisere seg: Frakrike rapporterte en nedgang i bruk i 2005, og selv om Spania rapporterer en liten økning fram til 2006, viser de nyeste dataene generelt sett tegn til at trenden kan være i ferd med å flate ut.
Suuntaus on jatkunut monissa maissa viime aikoihin asti, mutta joissakin maissa on alkanut näkyä merkkejä tasaantumisesta etenkin ryhmissä, joissa käyttö on ollut yleistä. Yhtenä esimerkkinä tästä on Yhdistynyt kuningaskunta, joka on usein ollut edelläkävijänä huumeiden käytön suuntauksissa.
I Den tsjekkiske republikk, som også har hatt høye prevalenstall, er trendene vanskeligere å vurdere på grunnlag av tilgjengelige data, men informasjonen for unge voksne tyder på at prevalensnivåene kan ha sunket noe.
Kannabista viimeksi kuluneen vuoden aikana käyttäneiden nuorten aikuisten (16–34-vuotiaat) osuus tasaantui kuitenkin vuonna 1998, ja se on laskenut vuosina 2003–2006 (20 %:sta 16,3 %:iin).
Blant landene som er rangert i det midtre eller lavere sjiktet når det gjelder siste års prevalens blant unge voksne (15–34 år), viser de nyeste dataene fra Danmark og Nederland en svak nedgang, mens nivåene fremdeles synes
On kiinnostavaa, että käyttöaste on vuodesta 1998 lähtien laskenut tasaisesti nuorimmassa ikäryhmässä (16–24-vuotiaat), mikä viittaisi siihen, että kannabiksen käytön suosio on heikentynyt nuorten keskuudessa (39).
Mangelen på pålitelige tidsserier i mange land gjør det vanskelig å kartlegge langtidstrender for narkotikabruk i Europa.
Käytön lopettamiseen liittyvät tekijät on toinen tärkeä asia, joka pitäisi tuntea paremmin.
Siden 1990-tallet har imidlertid stadig flere land igangsatt undersøkelser, og disse begynner nå å gi verdifull innsikt i trender over tid.
Kuten edellä todettiin, useimmat lopettavat kannabiksen käytön jonkin ajan kuluttua. Lopettamiseen liittyvien tekijöiden ymmärtäminen on tärkeää alan tukitoimien suunnittelun kannalta.
40 å stige i Estland, Tyskland, Ungarn, Slovakia og Norge (
Näistä tekijöistä on alettu saada jotain tietoa.
Tidsserier på grunnlag av spørreundersøkelser kan belyse utviklingen i cannabisbruk i Europa. Det er funnet store
Ranska, Espanja ja Italia ovat tasaisen kasvun jälkeen alkaneet viime vuosina saavuttaa kannabiksen käyttöasteen osalta Yhdistynyttä kuningaskuntaa (Ranska vuonna 2002, Espanja 2003 ja Italia 2005).
De fleste økningene er imidlertid små og generelt mindre framtredende i de nyeste anslagene.
Tšekissä, jossa käyttöaste on
Se figur GPS-10 i Statistiske opplysninger 2007.)
Ks. kaavio GPS-10 vuoden 2007 tilastotiedotteessa.
I Sverige synes situasjonen å holde seg stabil, og en svak nedgang viste seg i de andre fire undersøkelsene.
Ruotsissa tilanne vaikutti vakaalta, ja neljässä muussa kyselyssä oli havaittu vähäistä kasvua.
Økningen som ble observert i Sverige mellom 2000 og 2004 for siste års prevalens blant unge voksne (1,3 % til 5,3 %), var stor, men er vanskelig å tolke grunnet metodologiske endringer i måten undersøkelsen ble utført på, og prevalenstall fra undersøkelser i 2004, 2005 og 2006 tyder på at situasjonen er stabil.
Kannabiksen käyttötavoista ja suuntauksista saadaan hyödyllistä tietoa myös koululaiskyselyistä, jotka kertovat kannabiksen käyttöasteen nousseen useissa EU-maissa 1990-lopulla ja 2000-luvun alussa.
Av totalt 326 000 behandlingssøknader rapportert i 2005 (data tilgjengelig fra 21 land), var cannabisbruk oppgitt som den primære årsaken til behandling i ca. 20 % av tilfellene.
Hoitoon hakeutuneita oli vuonna 2005 yhteensä 326 000, ja heistä noin 20 prosenttia ilmoitti pääasialliseksi huumeeksi kannabiksen, mikä tekee siitä toiseksi yleisimmin ilmoitetun huumeen heroiinin jälkeen (tietoja saatiin 21 maasta).
Dette gjør cannabis til det hyppigst rapporterte stoffet etter heroin.
Pääasiallisesti kannabikseen liittyvä hoidon kysyntä on suurin
Blant de som har cannabis som primærrusmiddel, er poliklinisk behandling den mest etterspurte (42).
42 avohoidossa (
Klienter i behandlingsapparatet har ofte en problematisk bruk av andre stoffer i tillegg til det primærrusmiddelet de søker behandling for.
Huumeklinikoiden asiakkaiden ilmoitetaan usein olevan päähuumeen lisäksi muidenkin huumeiden ongelmakäyttäjiä.
For cannabisbrukere forekommer dette imidlertid sjeldnere, og cannabisklienter er de klientene som oftest rapporteres å bruke bare ett stoff, cannabis.
Tämä koskee harvemmin kannabiksen käyttäjiä, joiden ilmoitetaan useimmin käyttävän vain yhtä päihdettä (kannabista).
Noen bruker imidlertid cannabis i kombinasjon med andre rusmidler, oftest alkohol (37 %) og amfetamin eller ecstasy (28 %).
Jotkut toki käyttävät kannabiksen lisäksi muitakin päihteitä, useimmiten alkoholia (37 %) sekä amfetamiineja tai ekstaasia (28 %).
Etter alkohol (38 %) rapporteres cannabis som det nest oftest nevnte sekundærrusmiddelet blant personer som mottar behandling (43).
Kannabis on alkoholin jälkeen (38 %) toiseksi yleisin toissijainen päihde hoidossa olevilla potilailla (43).
Det generelle bildet som avtegner seg fra data fra skoleundersøkelser, ligner det som framkommer av undersøkelser blant voksne.
Yleisesti ottaen koululaiskyselyihin pohjautuva kokonaiskuva vastaa pitkälti sitä kuvaa, joka tulee esiin aikuisille tehdyistä kyselyistä.
Den høyeste livstidsprevalensen for cannabisbruk blant skoleelever i alderen 15–16 år i Europa kommer fra Belgia, Den tsjekkiske republikk, Irland, Spania, Frankrike og Storbritannia, som alle rapporterer om prevalenstall mellom 30 % og 44 %. Tyskland, Italia, Nederland, Slovenia og Slovakia over 25 %.
Eniten kannabista ainakin kerran käyttäneitä 15–16-vuotiaita koululaisia on Belgiassa, Tšekissä, Irlannissa, Espanjassa, Ranskassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jotka kaikki raportoivat näiden koululaisten osuudeksi 30–40 prosenttia.
Til forskjell rapporterer Hellas, Kypros, Romania, Sverige, Tyrkia og Norge alle om anslag under 10 % for livstidsprevalens.
Sen sijaan Kreikka, Kypros, Romania, Ruotsi, Turkki ja Norja arvioivat kannabista ainakin kerran käyttäneiden osuuden olevan alle 10 prosenttia.
Av om lag 130 000 nye søknader om narkotikabehandling representerer cannabisklienter 29 % av alle nye narkotikaklienter, tett etter nye behandlingssøknader for heroin (35 %) (data tilgjengelig fra 22 land) (44).
Noin 130 000:sta huumehoitoon ensimmäistä kertaa hakeutuneesta henkilöstä 29 prosenttia oli kannabiksen käyttäjiä, mikä on vain hieman vähemmän kuin heroiinin
Analyser av data fra de tre første ESPAD-undersøkelsene (Den europeiske undersøkelsen om skoleelevers rusmiddelvaner) (1996–2003) viste tydelige geografiske forskjeller i trendene for livstidsprevalens av cannabisbruk blant skoleelever i alderen 15–16 år.
Kolmen ensimmäisen, vuodet 1996–2003 kattavan ESPAD-kyselyn (Euroopan kouluissa tehty alkoholia ja muita päihteitä koskeva hanke) tietojen analyysissä ilmeni merkittäviä maantieteellisiä eroja kannabista ainakin kerran käyttäneiden 15–16-vuotiaiden koululaisten osuuksissa.
Data fra den neste ESPAD-studien forventes å foreligge neste år.
Maat voidaan jakaa kolmeen maantieteelliseen ryhmään.
Bare fire land (Italia, Polen, Sverige og Storbritannia) rapporterte nye data fra nasjonale skoleundersøkelser i 2005, og Belgia rapporterte en undersøkelse fra
käyttäjien osuus (35 %, tietoja on saatu 22 maasta) (
) Analysen av den generelle fordelingen og trendene er basert på data for klienter som søker behandling i alle behandlingssentre.
) Ks. kaavio GPS-4 vuoden 2007 tilastotiedotteessa.)
Analysen av klientprofiler og bruksmønstre er hovedsakelig basert på data fra polikliniske behandlingssentre. )
Analyysi perustuu yleisen jakauman ja suuntausten osalta kaikkiin hoitokeskuksista hoitoa hakeneisiin asiakkaisiin, asiakkaiden profiilin ja käyttötapojen osalta avohoitokeskuksista hoitoa hakeneisiin asiakkaisiin. )
Se figur TDI-2 i Statistiske opplysninger 2007.)
Ks. kaavio TDI-2 vuoden 2007 tilastotiedotteessa.)
Se tabell TDI-22 og TDI-23 (del i) og (del iv) i Statistiske opplysninger 2007.)
Ks. taulukot TDI-22 ja TDI-23 (osa i) ja (osa iv) vuoden 2007 tilastotiedotteessa.)
Se figur TDI-2 i Statistiske opplysninger 2007.)
Ks. kaavio TDI-2 vuoden 2007 tilastotiedotteessa.
Manglende data er interpolert for hvert land ved å bruke gjennomsnittlig EU-trend i tilgjengelige data for hvert år.
Puuttuvat tiedot on interpoloitu kunkin maan osalta säilyttämällä kultakin vuodelta saatavilla oleviin tietoihin perustuva EU:n keskimääräinen suuntaus.
For ytterligere informasjon og detaljerte merknader, se figur TDI-3 i Statistiske opplysninger 2007.Kilder: Nasjonale kontaktpunkter i Reitox-nettet.
Lisätietoja ja yksityiskohtaisempia lukuja, ks. kaavio TDI-3 vuoden 2007 tilastotiedotteessa.Lähteet: Reitoxin kansalliset yhteyspisteet.
av alle klienter som rapporteres å ha påbegynt behandling i Bulgaria, Litauen, Polen og Romania, og av over 30 % i Ungarn og Frankrike.
Tilastoista ilmenee, että rikosoikeusjärjestelmän hoitoon ohjaamien henkilöiden päähuume on useimmiten kannabis.
For de resterende landene var andelen cannabisklienter mellom 5 % og 20 % i tolv land, og i syv land mellom 21 % og 29 %.
Rikosoikeusjärjestelmästä lähtöisin olevien hoitoonohjausten määrän kasvu on siis lisännyt kannabikseen liittyvää hoidon kysyntää.
Når det gjelder nye behandlingssøknader er det også store variasjoner fra et land til et annet.
Tuoreimpien tietojen perusteella kasvusuuntaus vaikuttaa kuitenkin olevan tasaantumassa.
Cannabis var oppgitt av under 10 % av nye klienter i Bulgaria, Litauen, Luxembourg, Polen og Romania og av over 50 % i Danmark, Tyskland, Frankrike og Ungarn (46).
Kaikissa maissa (paitsi Liettuassa) pääasiallisesti kannabiksen takia hoitoon hakeutuvien osuus kaikista hoitoon ensimmäistä kertaa hakeutuvista on suurempi kuin heidän osuutensa kaikista hoitoa saavista henkilöistä (45).
Uansett hva som ligger til grunn for den økte etterspørselen etter behandling for cannabisbruk, er det interessant å se på hva som kjennetegner de som søker behandling, selv om de er så få at gruppen på ingen måte kan sies å være representativ.
Kannabikseen liittyvän hoidon kysynnän kasvun taustalla olevista tekijöistä riippumatta hoitoon hakeutuvien henkilöiden ominaispiirteet ovat kiinnostavia, vaikka tätä pientä osaa kannabiksen käyttäjien joukosta ei voidakaan pitää edustavana.
Hvis vi ser på profilen til personer som påbegynner poliklinisk behandling for bruk av cannabis som primærrusmiddel, er det vanligste kjennetegnet at de er unge menn, under utdanning og ikke i arbeid eller arbeidsledige, og at de bor sammen med sine foreldre og ikke har egen bolig (47).
Pääasiallisesti kannabiksen takia avohoitoon hakeutuville henkilöille on yleensä yhteistä, että he ovat nuoria miespuolisia opiskelijoita (eivätkä työttömiä tai työelämässä olevia), jotka asuvat vielä vanhempiensa luona (eivätkä itsenäisesti) (47).
Sammenlignet med andre narkotikaklienter inneholder gruppen som påbegynner behandling for cannabisbruk, den høyeste andelen menn og de yngste klientene (gjennomsnittsalder 24,5 år).
Muihin huumeasiakkaisiin verrattuna henkilöissä, jotka tulevat hoitoon pääasiallisesti kannabiksen takia, on eniten miehiä ja nuoria (keski-ikä 24,5 vuotta).
De som påbegynner behandling for første gang, er enda yngre (gjennomsnittsalder 23,8 år). Henholdsvis 67 % og 80 % av klientene i aldersgruppen 15–19 og under 15 år er nye cannabisklienter.
Hoitoon ensimmäistä kertaa hakeutuvat ovat vielä nuorempia kuin kannabisasiakkaat yleensä (keski-ikä 23,8 vuotta), ja 15–19-vuotiaista heitä on 67 prosenttia ja alle 15-vuotiaista 80 prosenttia.
De siste tre år er det imidlertid blitt rapportert om en mulig økning i alderen på nye cannabisklienter (48).
Viimeksi kuluneiden kolmen vuoden aikana on kuitenkin näkynyt merkkejä ensimmäistä kertaa hoitoon hakeutuvien kannabiksen käyttäjien keski-iän noususta (48).
Generelt kan cannabisklientene deles inn i tre grupper: sporadiske brukere (34 %), personer som bruker stoffet én eller flere ganger i uken (27 %), og daglige brukere (39 %).
Kannabisasiakkaat voidaan yleisesti ottaen jakaa kolmeen ryhmään: satunnaisesti käyttäviin (34 %),
Det er uklart hvorvidt økningen i antallet behandlingssøknader er et resultat av økninger i prevalens av intensiv cannabisbruk og relaterte problemer i befolkningen, så vel som økt bevissthet om risikoene.
Maiden välillä on kuitenkin kiinnostavia eroja siten, että kannabiksen mainitsi alle 5 prosenttia kaikista henkilöistä, jotka saivat hoitoa Bulgariassa, Liettuassa, Puolassa ja Romaniassa, kun vastaava osuus oli yli 30 prosenttia Ranskassa ja Unkarissa.
Andre faktorer kan også spille inn, inkludert bedre datadekning for polikliniske behandlingssentre som tar i mot cannabisklienter, som typisk får inn søknadene om behandling for cannabisbruk, og muligens mer omfattende diagnostisering og rapportering av problematisk cannabisbruk.
Muista maista kannabisasiakkaiden osuus oli 5–20 prosenttia 12 maassa ja 21–29 prosenttia seitsemässä maassa.
To andre mulige forklaringer bør også vurderes: diversifiseringen av behandlingstilbudene, f.eks. åpningen av egne sentre for behandling for cannabisbruk i Frankrike i 2004, og økningen i antallet henvisninger fra
Myös hoitoon ensimmäistä kertaa hakeutuvissa on huomattavia eroja maiden välillä siten, että heistä kannabiksen mainitsee alle 10 prosenttia Bulgariassa, Liettuassa, Luxemburgissa, Puolassa ja Romaniassa ja yli 50 prosenttia Tanskassa, Saksassa, Ranskassa ja Unkarissa (46).
) Se tabell TDI-5 (del ii) og TDI-4 (del ii) i Statistiske opplysninger 2007.)
Ks. taulukot TDI-5 (osa ii) ja TDI-4 (osa ii) vuoden 2007 tilastotiedotteessa.)
Se tabell TDI-13, TDI-14 og TDI-21 (del i) og (del ii) i Statistiske opplysninger 2007. )
Ks. taulukot TDI-13, TDI-14 ja TDI-21 (osa i) ja (osa ii) vuoden 2007 tilastotiedotteessa. )
Se tabell TDI-10 (del i), (del ii) og (del ix) i Statistiske opplysninger 2007, 2006 og 2005.
Ks. taulukot TDI-10 (osa i), (osa ii) ja (osa ix) vuoden 2007, 2006 ja 2005 tilastotiedotteissa.
Kapittel 3: Cannabis andelen av sporadiske brukere (49).
Luku 3: Kannabis kerran tai useampia kertoja viikossa käyttäviin (27 %) ja päivittäin käyttäviin (39 %) asiakkaisiin.
I tillegg – noe vi skal se nedenfor – kan tiltak mot intensiv cannabisbruk ha mer fokus på forebygging enn på behandling, og slike forskjeller i nasjonal praksis kan påvirke det generelle rapporteringsnivået.
Nuorten kannabiksen käyttäjien hoito yleisissä huumepalveluissa on herättänyt huolta siitä, että he ajautuvat siellä tekemisiin muiden huumeiden vanhempien ongelmakäyttäjien kanssa.
Dette kan være noe av forklaringen på hvorfor enkelte høyprevalensland rapporterer relativt lave tall for behandling for cannabisbruk.
Vaikka tämän ongelman tosiasiallisuudesta ei ole varmuutta, se on tärkeä kysymys, jota on pohdittava alan palvelujen suunnittelun yhteydessä.
i generelle narkotikaprogrammer eller almenne helse- eller ungdomstiltak.
Kannabiksen käyttötiheydessä on eroja maiden välillä.
Det har framkommet bekymring for at det kan være lite hensiktsmessig å behandle unge cannabisbrukere i et generelt narkotikatiltak dersom dette medfører at klientene omgås eldre, problematiske brukere av andre rusmidler.
Puolet maista raportoi, että yli 30 prosenttia asiakkaista käyttää kannabista päivittäin, ja puolet, että tällaisia asiakkaita on alle 30 prosenttia. Kannabista päivittäin käyttävien osuus hoidossa olevista asiakkaista on suurin Alankomaissa, Tanskassa ja Espanjassa, ja satunnaisten käyttäjien osuus on suurin Unkarissa, Saksassa ja Italiassa (49).
I hvilken grad dette er et problem, er fortsatt uklart, men det er viktig å ta hensyn til dette aspektet når man planlegger nye tiltak.
Tämä saattaa osaksi selittää, miksi jotkin maat, joissa kannabiksen käyttö on yleistä, raportoivat kannabishoidon osalta melko alhaisia lukuja.
Noen av programmene er like orientert mot forebygging og skadereduksjon som mot behandling av selve narkotikaproblemet.
Joissakin ohjelmissa keskitytään yhtä paljon ehkäisevään toimintaan ja haittojen vähentämiseen kuin huumeongelmien hoitoon.
Frankrike har et spesialisert tilbud for cannabisbrukere, og 250 konsultasjonssentre ble opprettet i 2005. Disse sentrene behandler nå anslagsvis 2 900 klienter i måneden.
Kannabiksen käyttäjien erityispalvelusta löytyy esimerkki Ranskasta, jossa perustettiin 250 kannabikseen liittyvää neuvontakeskusta vuonna 2005.
Ca. en tredel av klientene (31 %) har selv meldt seg til behandling, en tredel er henvist av en tredjeperson (31 %) og litt over en tredjedel er henvist fra rettsapparatet (38 %).
Keskuksissa käy nykyään kuukausittain arviolta 2 900 asiakasta, joista noin kolmasosa (31 %) tulee oma-aloitteisesti, yhtä moni (31 %) kolmannen henkilön ohjaamana ja hieman useampi (38 %) tuomioistuimen päätöksellä.