pere/sami_parallel huggingface dataset:
På 1980-tallet og tidlig på 1990-tallet gikk antall dødsfall som følge av overdoser av narkotika kraftig opp i de tidligere 15 medlemsstatene i EU, noe som sannsynligvis gjenspeiler den raske utbredelsen av heroininjisering i mange land.
EU:n 15 vanhassa jäsenvaltioissa huumeiden yliannostuskuolemat lisääntyivät huomattavasti 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa, mikä todennäköisesti johtui heroiinin pistoskäytön nopeasta leviämisestä monissa maissa.
Den generelle oppadgående trenden fortsatte utover på 1990-tallet, uten å være like markant.
Yleinen noususuuntaus jatkui 1990-luvun puolivälistä sen loppuun, joskaan ei yhtä jyrkkänä.
I 2000 ble det rapportert 8 838 overdosedødsfall i EU, mot 6 284 i 1990, dvs. en økning på 40 % i løpet av perioden.
Vuonna 2000 EU:n jäsenvaltioissa ilmoitettiin 8 838 kuolemantapausta. Vuonna 1990 vastaava luku oli 6 284, joten yliannostuskuolemat lisääntyivät tänä aikana 40 prosentilla.
Reduksjon i antallet dødsfall — et folkehelsepolitisk hovedmål i Europa
Kuolemantapauksien vähentäminen – EU:n terveyspolitiikan keskeinen tavoite
Fra 2000 til 2001-02 rapporterte mange EU-land om en viss nedgang i overdosedødsfall, og nyere (men foreløpige) data tyder på at denne trenden fortsetter.
Vuodesta 2000 vuoteen 2001/2002 monet EU:n jäsenvaltiot ilmoittivat yliannostuskuolemien jossain määrin vähentyneen; tuoreet, tosin alustavat, tiedot antavat olettaa suuntauksen jatkuvan.
Men på EU-plan ligger antallet overdosedødsfall fortsatt på et historisk høyt nivå (8 306 i 2001, det siste året med sammenlignbare data).
Kuitenkin koko EU:ssa yliannostuskuolemien määrä pysyttelee edelleen ennätyksellisen korkealla tasolla (8 306 kuolemantapausta vuonna 2001, mistä vuodesta on saatavissa uusinta vertailukelpoista tietoa).
Det er også nødvendig å heve narkotikabrukernes kompetanse slik at de vil kjenne igjen overdoser hos andre og vite hvordan de skal reagere i en overdosesituasjon.
Huumeidenkäyttäjien taitoa tunnistaa yliannostus omassa vertaisryhmässään ja valmiuksia reagoida siihen asianmukaisesti on parannettava.
Her tenker vi på grunnleggende førstehjelpstiltak, som å legge vedkommende i stabilt sideleie og vente sammen med ham eller henne til sykebilen kommer.
Tähän sisältyy perusensiavun antaminen, esimerkiksi uhrin asettaminen kylkiasentoon ja hänen kanssaan oleminen ambulanssin tuloon saakka.
Politiet bør ha retningslinjer som sikrer at personer som er vitne til en overdose ikke skal behøve å føle frykt for å ringe etter sykebil.
Poliisin läsnäoloa yliannostustapauksissa sääntelevillä ohjeilla olisi varmistettava, etteivät yliannostuksen havaitsijat pelkää kutsua paikalle ambulanssia.
En del land har innført sprøyterom hvor brukerne kan innta stoff under tilsyn av personale med særlig opplæring.
Eräissä maissa on otettu käyttöön tiloja, joissa huumeidenkäyttäjiä ohjataan käyttötavoissa koulutetun henkilöstön valvonnassa.
Sprøytebrukere som bruker disse tilbudene unngår dermed de risikoene som er forbundet med sprøytebruk på offentlig sted.
Näihin tiloihin tulevat huumeiden pistoskäyttäjät välttävät piikittämiseen yleisillä paikoilla liittyvät riskit.
Sprøyterom er imidlertid fortsatt et kontroversielt tema.
Tällaisten toimien järjestäminen on edelleen kiistanalainen kysymys.
Den europeiske unions narkotikastrategi for 2000-2004 tar sikte på en nedgang i de alvorlige helseproblemene som er forbundet med bruk av narkotika, og har som mål i løpet av fem år å oppnå en vesentlig reduksjon i antallet narkotikarelaterte dødsfall.
Euroopan unionin huumestrategiassa vuosille 2000–2004 käsitellään huumeidenkäytön aiheuttamien vakavien terveyshaittojen vähentämistä, mihin sisältyy tavoitteeksi otettu huumekuolemien määrän merkittävä vähentäminen viiden vuoden kuluessa.
I en rekommandasjon fra Det europeiske råd 18. juni 2003 understrekes behovet for å forebygge og redusere helserelaterte skader forbundet med narkotika-avhengighet.
Euroopan unionin neuvoston suosituksessa 18. kesäkuuta 2003 korostettiin tarvetta ehkäistä ennalta ja vähentää huumeriippuvuuteen liittyviä terveyshaittoja sekä kehotettiin jäsenvaltioita ottamaan käyttöön lukuisia erityyppisiä konkreettisia palveluja ja toimia erityisesti yliannostuskuolemien vähentämiseksi.
Samtidig oppfordres medlemsstatene til å få på plass en rekke konkrete tjenester og tilbud som særlig tar sikte på å redusere antallet overdosedødsfall.
Eräissä maissa viimeaikaisen vähentymisen katsotaan johtuvan hoidon tarjonnan lisääntymisestä ja erityisesti korvaushoidosta, haittoja vähentävistä toimenpiteistä, huumeiden pistoskäytön vähentymisestä sekä heroiinin saatavuuden ja puhtauden heikentymisestä.
Potensialet av andre tiltak hvis virkning synes å være godt begrunnet, bør utnyttes.
Myös muiden vankasti perusteltujen keinojen tarjoamia mahdollisuuksia on hyödynnettävä.
For eksempel trengs forskning for å besvare sentrale spørsmål omkring distribusjon av opiatantagonister (naloxon) brukere imellom.
Tarvitaan esimerkiksi tutkimustyötä opiaattiantagonistien (naloksonin) vertaisryhmäjakelua koskevien tärkeiden kysymysten ratkaisemiseksi.
Det er oppmuntrende at dette målet så fort ble akseptert av medlemsstatene, og de fleste landene har satt opp reduksjon i antallet dødsfall som en målsetting i sine nasjonale narkotikastrategier.
On rohkaisevaa, että tavoite on omaksuttu jäsenvaltioissa nopeasti ja että kuolemantapausten vähentäminen on otettu kansallisten huumestrategioiden tavoitteeksi useimmissa jäsenvaltioissa.
Antall overdosedødsfall innrapportert til EONN fra EUs 15 «gamle» medlemsstater og Norge (1985–2001)
EMCDDA:lle ilmoitettujen, huumeiden yliannostuksesta johtuvien kuolemantapausten määrä EU:n 15 ”vanhassa” jäsenvaltiossa ja Norjassa (1985–2001)
F.eks. har Frankrike og Spania rapportert om en vedvarende nedgang i antallet overdosedødsfall siden midten av 1990-tallet.
Esimerkiksi Espanja ja Ranska ovat ilmoittaneet yliannostuskuolemien jatkuvasti vähentyneen 1990-luvun puolivälistä lähtien.
Selv om dekningen eller rapporteringen i disse landene kan være begrenset, er det verdt å merke seg at disse to landene er blant dem som ifølge anslagene har de høyeste andelene av opiatbrukere i substitusjonsbehandling (over 50 %).
Vaikka näitä maita koskevien tietojen kattavuudessa ja raportoinnissa saattaakin olla puutteita, kannattaa panna merkille, että kummassakin maassa korvaushoidossa olevien opiaattikäyttäjien arvioidut osuudet ovat suurimpien joukossa (yli 50 prosenttia).
At antallet overdosedødsfall i Frankrike faktisk gikk ned med 80 % i perioden 1994-2002, antas å skyldes lettere tilgang til behandling som følge av den massive utbyggingen av tilbudet om substitusjonsbehandling.
Ranskassa vuodesta 1994 vuoteen 2002 ilmoitettujen yliannostuskuolemien vähenemisen viidennekseen katsotaan olevan tulosta huumeidenkäyttäjien paremmasta hoitoonpääsystä, joka on seurannut korvaushoidon laajasta yleistymisestä.
I Spania har den markante forskyvningen bort fra injeksjonsbruk som har funnet sted siden begynnelsen av 1990-tallet, sannsynligvis stor betydning for den totale minskningen i antall overdosedødsfall.
Espanjassa huumeiden pistoskäytön on todettu vähentyneen huomattavasti 1990-luvun alkupuolelta lähtien, mikä on todennäköisesti vaikuttanut merkittävästi yliannostuskuolemien yleiseen vähenemiseen.
I noen få land omfatter de nasjonale tallene også en del dødsfall som indirekte er relatert til narkotikabruk.
Muutamissa maissa kansallisiin tietoihin sisältyy kuolemantapauksia, jotka liittyvät välillisesti huumeiden väärinkäyttöön.
Kilde: Nasjonale Reitox-rapporter for 2003, hentet fra generelle dødelighetsregistre eller spesialregistre (rettsmedisinske registre eller politiregistre).
Lähde: Reitoxin kansalliset raportit (2003), tiedot on otettu kansallisista kuolinsyyrekistereistä tai erikoisrekistereistä (oikeuslääketieteellisistä tai poliisin rekistereistä).
De nye medlemsstatene og søkerlandene kan stå i fare for å få en økning i overdosedødsfall på samme måte som Vest-Europa.
Uusissa jäsenvaltioissa ja ehdokasmaissa on vaarana yliannostuskuolemien kasvusuuntaus samaan tapaan kuin Länsi-Euroopassa aikoinaan.
I Estland og Slovenia er det foruroligende tegn som tyder på at dette kanskje allerede er i ferd med å skje.
Sloveniasta ja Virosta on saatu huolestuttavia merkkejä siitä, että näin on jo käymässä.
Dersom de nye medlemsstatene skal klare å unngå «overdose-epidemien» som Vest-Europa opplevde, er det svært viktig at de snarest får på plass et bredt spekter av effektive tiltak for å redusere overdoserisikoen.
Jos halutaan estää Länsi-Euroopassa koetun ”yliannostusepidemian” toistuminen uusissa jäsenvaltioissa, käyttöön on pikaisesti otettava erityyppisiä tehokkaita toimenpiteitä huumeiden yliannostusriskin vähentämiseksi.
Fokus på narkotika er en serie policy-orienteringer som utgis av Europeisk overvåkingssenter for narkotika og narkotikamisbruk (EONN), Lisboa.
Teemana huumeet – Drugs in focus on tilannekatsausten sarja, jota julkaisee Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus (EMCDDA) Lissabonissa.
Orienteringene utkommer seks ganger i året på Den europeiske unions 20 offisielle språk samt norsk. Originalspråk: engelsk.
Tilannekatsaukset julkaistaan kuusi kertaa vuodessa Euroopan unionin 20 virallisella kielellä sekä norjaksi.
For gratis abonnement vennligst bruk e-post info@emcdda.eu.int
Maksuttomien tilausten yhteydessä pyydetään tarkentamaan sähköpostin välityksellä (info@emcdda.eu.int), mitä tietoja tarvitaan.
Overdose — en vesentlig årsak til unødvendige dødsfall blant unge Politiske-betraktninger
Huumeiden yliannostus – merkittävä vältettävissä oleva nuorten kuolinsyy näkökohtia tomintalinjoiski
Omfanget av overdoseproblemet er i ferd med å bli kjent, men har ennå ikke blitt viet tilstrekkelig oppmerksomhet som et folkehelseproblem.
Huumeiden yliannostusten merkitys tunnustetaan entistä laajemmin mutta siihen ei kiinnitetä vielä riittävästi huomiota kansanterveydellisenä ongelmana.
Rapporteringen av narkotikarelaterte dødsfall på befolkningsnivå må forbedres, særlig i de landene hvor registreringen hittil har vært svak.
Väestön huumekuolemien rekisteröintimenettelyä on tehostettava, erityisesti maissa, joissa rekisterit ovat puutteellisia.
Andre aspekter ved narkotikarelatert dødelighet må også evalueres, inkludert oppfølgingsstudier og ytterligere evaluering av innovative tiltak som f.eks. bruk av opiatantagonister.
On tarpeen arvioida myös muita huumekuolleisuuden osa-alueita. Arviointiin kuuluvat seurantatutkimukset ja innovatiivisten toimenpiteiden, esimerkiksi opiaattiantagonistien käytön, lisäarviointi.
Faktorene knyttet til overdoser er kjent, både på individuelt plan og i forhold til samfunnet.
Yliannostukseen liittyvät tekijät tunnetaan sekä yksilö- että yhteisötasolla.
Europeisk overvåkingssenter for narkotika og narkotikamisbruk (EONN), Årsrapport 2004: narkotikasituasjonen i Den europeiske union og Norge, EONN, Lisboa, 2004 (http://annualreport.emcdda.eu.int).
Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus (EMCDDA), Vuosiraportti 2004: huumeongelma Euroopan unionissa ja Norjassa, EMCDDA, Lissabon, 2004 (http://annualreport.emcdda.eu.int).
OFFISIELL UTGIVER: Kontoret for De europeiske fellesskaps offisielle publikasjoner© Europeisk Overvåkingssenter for Narkotika og Narkotikamisbruk, 2004DIREKTØRER: Georges Estievenart REDAKTØRER: Peter Fay FORFATTER: Dagmar Hedrich, Julian Vicente GRAFISK UTFORMING: Dutton Merrifield Ltd, UKPrinted in Italy
VIRALLINEN JULKAISIJA: Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto© Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus, 2004JOHTAJA: Georges Estievenart TOIMITTAJA: Peter Fay KIRJOITTAJAT: Dagmar Hedrich, Julian Vicente GRAAFINEN SUUNNITTELU: Dutton Merrifield Ltd, UKPrinted in Italy
Forbindelsen mellom personlighetsforstyrrelser og forstyrrelser som skyldes narkotikabruk, ble klart dokumentert i ”US National Epidemiologic Survey on Alcohol and Related Conditions”, som fastslo at om lag halvparten av narkotikabrukerne hadde minst én personlighetsforstyrrelse.
Yhdysvaltojen kansallisessa epidemiologisessa tutkimuksessa alkoholista ja siihen liittyvistä sairauksista (National Epidemiologic Survey on Alcohol and Related Conditions) todettiin selvästi yhteys päihteidenkäyttöongelman ja persoonallisuushäiriön välillä. Noin puolella päihteidenkäyttäjistä oli ainakin yksi persoonallisuushäiriön muoto.
forstyrrelser hos 14 % til 96 %, med asosiale og borderline-forstyrrelser som de dominerende typene, depresjon hos 5 % til 72 %, og angstforstyrrelser hos 4 % til 32 %.
persoonallisuushäiriöiden esiintyvyys vaihtelee 14 prosentista 96 prosenttiin; näistä epäsosiaaliset häiriöt ja rajatilatapaukset ovat vallitsevina. Masennuksesta kärsii 5–72 prosenttia ja ahdistuksesta 4–32 prosenttia.
De store variasjonene skyldes sannsynligvis forskjeller i fokuseringen for den diagnostiske vurderingen og utvalgstype, og viser hvilken mangel det er på sammenlignbare data mellom medlemsstatene i EU.
Tämä suuri vaihtelu johtuu todennäköisesti eroista diagnostisten arvioiden painotuksissa ja valitusta otostyypistä, ja se osoittaa vertailukelpoisten tietojen puutetta EU:n jäsenvaltioiden välillä.
Variasjonene i diagnostisk fokus avdekker et behov i EU for mer strukturerte studier med godt definerte utvalgskarakteristika og evalueringsverktøyer.
Diagnostisen painopisteen vaihtelu osoittaa, että tarvitaan yhä jäsennellympiä tutkimuksia, joissa otosten ominaisuudet on määritelty hyvin, ja koko EU:n kattavia arviointivälineitä.
«Når vi ser narkotikabrukere, har vi tendens til å mene at deres problemer skyldes bruk av narkotika.
”Kun näemme päihteiden väärinkäyttäjiä, meillä on taipumus olettaa heidän ongelmiensa johtuvan heidän päihteiden käytöstään.
Men narkotikabrukere har oftest psykiske tilleggslidelser som vi ofte ikke ser. Vi er nødt til å ta hensyn til komorbiditet når vi behandler stoffbrukere.»
Useimmiten päihteidenkäyttäjillä on kuitenkin oheissairauksina mielenterveyden häiriöitä, joita emme useinkaan tunnista.
I kliniske prevalensutvalg av narkotikaavhengige pasienter er personlighets- forstyrrelser (50-90 %) den mest utbredte formen for komorbiditet, etterfulgt av affektive forstyrrelser (20-60 %) og psykotiske forstyrrelser (15-20 %).
Päihderiippuvuuden kliinisissä esiintyvyyttä tarkastelevissa otospohjaisissa tutkimuksissa persoonallisuushäiriö (50–90 %) oli päihderiippuvaisilla yleisimmin esiintyvä oheissairaus. Toiseksi yleisimpiä ovat mielialahäiriöt (20–60 %) ja seuraavana psykoottiset häiriöt (15–20 %).
Asosial personlighetsforstyrrelse utgjør 25 % i representative kliniske utvalg.
Epäsosiaalisten persoonallisuushäiriöiden osuus on 25 prosenttia edustavissa kliinisissä otoksissa.
Nyere forskning indikerer at psykopatologi vanligvis kommer forut for narkotikabruk.
Viimeaikainen tutkimus osoittaa, että psykopatologia yleensä edeltää päihteiden käyttöä.
Prognosen for psykiatriske problemer forverres med tidlig narkotikadebut og langvarig, vedvarende bruk.
Psykiatristen ongelmien ennustetta huonontavat varhainen päihteiden käytön aloitus ja pitkäaikainen jatkuva päihteiden käyttö.
Ettersom de nevnte syndromene påvirker og overlapper hverandre, kan en person ha mer enn én av disse forstyrrelsene i tillegg til de narkotikarelaterte forstyrrelsene.
Mainitut oireyhtymät vaikuttavat toisiinsa ja voivat olla päällekkäisiä, mikä merkitsee sitä, että henkilöllä voi olla useampi tällainen häiriö päihteiden käytön lisäksi.
Komorbiditet – tilleggslidelser – blir ofte undervurdert og underdiagnostisert.
Usein päihteiden käyttöä ja samanaikaisia mielenterveyden häiriöitä (oheissairauksia) väheksytään ongelmana, jolloin ne jäävät diagnosoimatta.
Narkotikabrukere med komorbiditet kan deles i to hovedgrupper, hver med sin særegne profil.
On havaittu kaksi oheissairauksista kärsivää päihteidenkäyttäjien ryhmää, joilla on kummallakin oma profiilinsa.
En gruppe domineres av personer med psykiatrisk sykdom, den andre kjennetegnes av narkotikaavhengighet.
Toiseen näistä ryhmistä kuuluu lähinnä henkilöitä, joilla on psykiatrinen sairaus, ja toista ryhmää leimaa päihderiippuvuus.
Omlag 30-50 % av alle psykiatriske pasienter i Europa i dag har en mental lidelse i tillegg til en plage som skyldes bruk av et psykoaktivt stoff, oftest alkohol, sedativa eller cannabis.
Nykyään noin 30–50 prosentilla Euroopan psykiatrisista potilaista on psyykkisen sairauden lisäksi päihteidenkäyttöongelma, jossa päihteenä on yleensä alkoholi, rauhoittavat lääkkeet tai kannabis.
Komorbiditet blant klienter i behandlingstiltak har oftest en annen profil; med bruk av heroin, amfetamin eller kokain og en eller flere personlighets- forstyrrelser som dominerende diagnostiske trekk, etterfulgt av diagnoser på depresjon og angst og i noen mindre grad psykotiske forstyrrelser.
Huumehoitoyksikköjen potilaiden oheissairaudet tuottavat useimmiten toisenlaisen profiilin, jossa heroiinin, amfetamiinin tai kokaiinin käyttö sekä yksi tai useampi persoonallisuushäiriö ovat hallitsevia diagnostisia piirteitä. Näihin liittyvät useimmiten masennus- ja ahdistusdiagnoosit ja vähäisessä määrin psykoottiset häiriöt.
Denne distinksjonen har betydning for valg av rett behandlingstiltak. Begge grupper trenger ofte kombinerte, men forskjellige farmakologiske og psykososiale tiltak over lengre tid.
Tällä erottelulla vaikutetaan parhaiden hoitotoimenpiteiden valintaan.
Tilgjengelige europeiske data gir et sammensatt bilde. I forskjellige kliniske studier forekommer personlighets-
Saatavissa olevat tiedot Euroopasta antavat tilanteesta sekavan kuvan.
Verdens helseorganisasjon (WHO) i 1995 definerte komorbiditet, ofte kalt ’dobbeltdiagnose’, som «samtidig forekomst hos en person av en lidelse som skyldes bruk av et psykoaktivt stoff, og en annen psykiatrisk forstyrrelse».
Maailman terveysjärjestö (WHO) määritteli vuonna 1995 oheissairastavuuden, jota joskus kutsutaan kaksoisdiagnoosiksi, psykoaktiivisen aineen väärinkäytön ja toisen psykiatrisen häiriön esiintymiseksi samalla henkilöllä.
Et blikk på nøkkeltemaer
Tärkeimmät havainnot
Personalet har ofte ikke opplæring i å behandle klienter med komorbiditet ettersom deres utdanningen oftest er spesialisert (medisin, psykologi, sosialt arbeid osv.).
Hoitohenkilöstö ei useinkaan ole saanut koulutusta samanaikaisesti huumeongelmista ja mielenterveyshäiriöistä kärsivien asiakkaiden hoidossa, koska heidän koulutuksensa on usein erikoistunutta (lääketiede, psykologia, sosiaalityö jne.).
Problembrukere av narkotika lider oftest av psykiske forstyrrelser. Både psykiatrien og rusmiddelbehandlingen svikter når det gjelder å identifisere pasienter med komorbiditet.
Oheissairauksien hoidossa ei ole yhtä ainoaa psykososiaalista päihderiippuvuuden hoitomuotoa, joka olisi kaikkia muita parempi.
Dette fører til ineffektiv behandling og stor gjennomtrekk blant personalet.
Tämä johtaa tehottomaan hoitoon ja suureen henkilöstön vaihtuvuuteen.
I behandlingen av komorbiditet finnes det ikke noe enkelt psykososialt tiltak mot narkotikaavhengighet som er bedre enn andre.
Oheissairauksista kärsivien potilaiden hoitoon kuuluu erilaisia palveluja pitkän ajan kuluessa.
Klienter med komorbiditet blir ofte sendt fram og tilbake mellom psykiatrien og rusmiddelbehandlingen uten å få en god nok vurdering eller behandling.
Asiakkaita, joilla on oheissairaus, lähetetään usein edestakaisin psykiatrisen hoidon ja päihdehuollon välillä, jolloin heidän hoitotarvettaan ei arvioida riittävästi eivätkä he saa kunnon hoitoa.
Problembruk av narkotika og psykiatriske lidelser – en vanlig kombinasjon innsatte enn i befolkningen generelt, og det samme gjelder kombinasjonen psykiatrisk sykdom og narkotikabruk.
Päihteiden ongelmakäyttö ja psykiatriset häiriöt – yleinen yhdistelmä ongelmien yhdistelmä.
Tilbakefallsratene er høye blant narkotikabrukere som har sonet lange dommer, og det erkjennes nå i stadig økende grad at soning kan forverre psykiske helseproblemer, og at bruken av narkotika ofte fortsetter under soning.
Päihteiden käyttöön liittyvien retkahdusten määrä on suuri niiden päihteidenkäyttäjien keskuudessa, jotka ovat kärsineet pitkiä tuomioita, ja yhä laajemmin tunnustetaan, että vankeus voi pahentaa mielenterveysongelmia ja että päihteiden käyttö usein jatkuu vankilassa.
Systematiske diagnostiseringsstudier indikerer at ca.
päihteiden kyseessä ollessa hyvin määritellyn hoito-ohjelman mukaiset hoitotoimenpiteet ovat tehokkaimpia.
80 % av alle pasienter med diagnosen narkotikaavhengighet også har psykiatriske tilleggslidelser.
Tehokkaiden toimenpiteiden oleellisiin piirteisiin kuuluu, että ne a) sisältävät tiukan rakennekokonaisuuden, b) keskittyvät selkeästi huumeongelmaan ja c) tarjoavat hoitojakson, jonka vähimmäiskesto on 3–6 kuukautta.
For pasienter med samtidig forekomst av psykisk lidelse og narkotikabruk er case-management, et strukturert, skjermet botilbud og bruk av tverrfaglige behandlingsteam faktorer som bidrar til et godt behandlingsresultat.
Potilailla, joilla esiintyy yhtäaikaisesti psyykkinen sairaus ja päihteiden käyttöä, palveluohjaus, tukiasuminen ja moniammatillisten tiimien käyttö voivat kaikki edistää hoidon tuloksellisuutta.
Tidlig debutalder for bruk av narkotika er en negativ prognostisk faktor siden problemet med tiden forverres mer for denne gruppen enn for andre narkotikabrukere.
Varhainen päihteiden käytön aloittaminen on ennustetta pahentava tekijä, koska ongelma vaikeutuu ajan myötä enemmän tässä ryhmässä kuin muiden päihteidenkäyttäjien keskuudessa.
Enhver investering i intensive, målrettede tiltak for å forebygge narkotikabruk og psykiske helseproblemer gir stor uttelling.
Intensiivisiin ja kohdennettuihin toimenpiteisiin panostaminen päihteiden käytön ja mielenterveyden ongelmien ehkäisemiseksi on kannattavaa.
Diagnostisering og behandling av pasienter med komorbiditet vanskeliggjøres av at personalet i rehabiliteringsapparatet vanligvis vet lite om psykiatri, og at personalet i psykiatrien generelt vet lite om narkotikabehandling.
Oheissairauksien diagnosointia ja hoitoa haittaa se tosiasia, että päihdehuollon henkilöstön tiedot psykiatriasta ovat yleensä vähäiset ja että psykiatrinen henkilöstö ei yleensä tiedä paljonkaan päihdeongelmaisten hoidosta.
Når man i tillegg vet at disse to fagdisiplinene har svært ulike tankemønstre, er dette ofte til hinder for utviklingen av en global, integrert oppfatning av komorbiditet.
Tämä yhdistyneenä näiden kahden alan vastakkaiseen suhtautumiseen estää usein kokonaisvaltaisen käsityksen kehittymisen oheissairauksista.
De akutte psykiatriske syndromene hos en klient med komorbiditet som søker behandling for narkotikaproblemer, kan lett forveksles med stoffinduserte symptomer; eller omvendt, at fenomener som opptrer under avvenning eller ved forgiftning, kan feiltolkes som psykiatrisk sykdom.
Päihdehoitoon hakeutuvan oheissairaudesta kärsivän asiakkaan akuutteja psykiatrisia oireita voidaan erehtyä pitämään päihteiden aiheuttamina oireina – ja päinvastoin vieroitusoireet tai päihtymykseen liittyvät ilmiöt saatetaan tulkita väärin psykiatriseksi sairaudeksi.
At narkotikabrukere ved starten av behandlingen rutinemessig blir vurdert for psykiatriske lidelser, synes mer å være unntaket enn regelen. Følgelig vil mange klienter med komorbiditet påbegynne narkotikabehandling uten å få behandling for sine psykiske helseproblemer. Og selv der tilleggslidelser faktisk blir diagnostisert, er dette noe som ofte ikke tas i betraktning i den videre behandlingen, eventuelt unnlater de psykiatriske tjenestene å initiere noen behandling relatert til narkotikaproblemet.
Päihteidenkäyttäjille hoidon alussa tehtävät psykiatrisia häiriöitä koskevat rutiinitutkimukset näyttävät olevan pikemminkin poikkeus kuin sääntö.
Imidlertid oppnår en del psykiatriske institusjoner og rusmiddelinstitusjoner gode resultater hos pasienter med tilleggslidelser når de har ekspertise på begge områder eller har et tett samarbeid.
Jotkin psykiatriset palvelut ja päihdepalvelut saavuttavat kuitenkin hyviä tuloksia samanaikaisista päihde- ja mielenterveysongelmista kärsivien potilaiden hoidossa, kun niillä on asiantuntemusta kummallakin alalla tai kun ne tekevät tiivistä yhteistyötä keskenään.
For opiatmisbruk har det foretrukne farmakologiske tiltaket vært substitusjonsbehandling med metadon, og i de senere årene, buprenorfin.
Paras lääkehoito opiaattien väärinkäyttöön on ollut korvaushoito metadonilla ja viime vuosina buprenorfiinilla.
Farmakologiske virkestoffer som blokkerer virkningene av morfin og heroin, f.eks. naltrexon, brukes sjelden.
Sellaisia lääkeaineita, jotka salpaavat morfiinin ja heroiinin vaikutukset, kuten naltreksonia, käytetään harvoin.
Det foreligger omfattende empirisk dokumentasjon for bruken av disse farmakologiske stoffene, men det finnes pr. i dag ingen farmakologisk behandling for kokain, amfetamin, hallusinogener eller cannabis.
Vahva empiirinen näyttö tukee näiden lääkeaineiden käyttöä, mutta tällä hetkellä ei ole olemassa kokaiinin, amfetamiinin, hallusinogeenisten huumeiden tai kannabiksen käyttöön vaikuttavaa lääkehoitoa.
Et annet problem pasienter med komorbiditet også ofte møter, har tilknytning til den måten de oppfattes på i behandlingsapparatet.
Joissakin maissa päihdehuollon yksiköt eivät ota hoitaakseen päihteidenkäyttäjiä, joilla on psykiatrisia häiriöitä.
Mens rehabiliteringstiltakene i en del land nekter å ta imot narkotikabrukere med psykiatriske forstyrrelser, kan psykiatrien på den annen side møte narkotikabrukerne med skepsis, i den grad at de kan nekte å ta inn brukere som er stabile i en substitusjonsbehandling.
Psykiatriset yksiköt taas saattavat suhtautua päihteidenkäyttäjiin epäilevästi jopa siinä määrin, että ne eivät ota hoitaakseen henkilöitä, jotka ovat jatkuvassa korvaushoidossa.
Komorbiditet betyr ofte «multimorbiditet», dvs. at klientene har flere tilleggslidelser – alvorlige somatiske sykdommer i tillegg til de sosiale problemer, boligproblemer og arbeidsledighet som assosieres med komorbiditet.
Oheissairauksista kärsivien asiakkaiden hoito edellyttää yhteistyötä ja koordinointia heidän hoitoonsa osallistuvien yksiköiden välillä. Kyseessä ovat varsinkin psykiatriset palvelut ja päihdehuollon yksiköt mutta myös terveys- ja sosiaalipalvelut.
Narkotikabruk medfører ofte en manglende evne til å følge et farmakologisk behandlingsopplegg, noe som forverrer problemet med å håndtere psykotiske eller depressive episoder.
Hoidettaessa oheissairauksista kärsiviä päihteiden ongelmakäyttäjiä vankilassa myös vankilaviranomaisten on oltava mukana.
HIV-infeksjon og forskjellige former for hepatitt forekommer hyppig, det samme gjør et stort antall andre plager, og at vedkommendes somatiske helse neglisjeres, er snarere regelen enn unntaket.
Jos vakaan ja jatkuvan hoitopaketin turvaamisen osana on laitoshoito tai vankeus, on tärkeää järjestää hoito ketjuna, jossa eri viranomaisten yhteyksissä ei ole monia katkoja.
Et annet problem som er undervurdert, er dårlig tannhelse, som øker risikoen for primære og sekundære infeksjoner og fører til en betydelig svekkelse av vedkommendes selvbilde.
Tutkimukset tukevat opiaattiriippuvuuden hoitoa metadoniylläpitohoidolla yhdessä käyttäytymiseen liittyvien hoitoohjelmien kanssa, jotka kohdistuvat huumeongelmaan.
Sosiale problemer som isolasjon og hjemløshet forverrer situasjonen for disse personene.
Perheterapialla on vaikutusta teini-ikäisten kannabiksen väärinkäyttöön, kun perheverkosto on ehjä.
Å behandle klienter med komorbiditet fordrer samordning og samarbeid mellom alle tjenestene som er involvert i behandlingen, da særlig psykiatriske tjenester og rusmiddeltjenestene, men også helse og sosiale tjenester.
Oheissairauksista kärsivät asiakkaat ovat usein moniongelmaisia, koska heillä on vakavien ruumiillisten sairauksien lisäksi oheissairauksiin liittyviä sosiaalisia sekä asumis- ja työllisyysongelmia.
Når det gjelder behandlingen av problembrukere med komorbiditet som sitter i fengsel, må også myndighetene involveres.
Päihteiden käyttö aiheuttaa usein sen, että potilas ei noudata lääkehoito-ohjelmaa, ja vaikeuttaa siten psykoottisten tai masennukseen liittyvien vaiheiden hoitoa.
Når behandling i institusjon eller fengsel inngår i tiltaket for å sikre et stabilt og kontinuerlig behandlingsopplegg, er det viktig at behandlingen organiseres som en kjede med færrest mulig brudd mellom de ulike leddene.
Yksi aliarvioitu ongelma on hampaiden huono kunto, joka lisää primaaristen ja sekundaaristen infektioiden riskiä ja vahingoittaa vakavasti henkilön kuvaa itsestään. Sosiaaliset ongelmat, kuten eristäytyminen ja asunnottomuus, vaikeuttavat näiden henkilöiden tilannetta.
Fengselsbefolkningen burde vies særlig oppmerksomhet.
Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä vankeihin.
Psykiatrisk sykdom og narkotikabruk forekommer langt oftere blant
Psykiatriset sairaudet ja päihteiden käyttö ovat paljon yleisempiä vankiloissa kuin koko väestössä samoin kuin näiden
For kokainavhengighet er det bare manualiserte, atferdsrelaterte intervensjoner direkte rettet mot narkotikaproblemet, som har hatt en bevist, om enn liten, dokumentert effekt.
Palveluohjaus on toimiva menetelmä autettaessa ja koordinoitaessa asiakkaiden tietä hoitojärjestelmässä, ja se mahdollistaa yksilöllisen hoidon.
For cannabismisbruk er familieterapi virksomt når misbruket forekommer hos tenåringer med et intakt familienettverk.
Se on tunnustettu erityisen tehokkaaksi menetelmäksi oheissairauksista kärsiville potilaille, joilla on suuria vaikeuksia suoriutua monimutkaisesta todellisuudesta.
Den beste motgiften her er integrering av de ulike tjenestene og profesjonene, «case supervision», samt praktisk og teoretisk opplæring.
organisatorisiin ja henkilöresursseihin, mutta se on kokonaisuudessaan kustannustehokasta.
Opplæring i tiltak som spesifikt tar sikte på å redusere bruken av narkotika og/eller utvikle bestemte ferdigheter, er blant de metodene som lover best.
Loppuunpalamisen ongelmat ovat yleisiä niillä, jotka työskentelevät oheissairauksista kärsivien päihteidenkäyttäjien parissa.
Når opplæringstiltakene omfatter hele personalet, kan manualiserte intervensjoner være effektive for å heve den generelle terapeutiske kompetansen.
Laajemmassa hoidon suunnittelussa on käytettävä pidemmälle kehitettyjä psykiatrisia arviointikeinoja, kuten SCID, CIDI ja MINI, sekä erilaisia psykologisia testejä.
En rekke kognitive/atferdsrelaterte metoder er her blitt brukt med hell.
Oheissairauksista kärsivien potilaiden kanssa työskentely merkitsee henkilöstölle monia ongelmia.
De har ofte en nedbrytende og aggressiv atferd, særlig hvis de har de mer «dramatiske» formene for personlighetsforstyrrelser og i tillegg er i emosjonell ubalanse, noe som ofte gjør dem vanskelige å ha med å gjøre.
Jos koulutusta annetaan koko henkilöstölle, hoitoohjelmien mukaiset toimenpiteet ovat tehokkaita lisäämään terapiataitoja kaikilla tasoilla. Monia kognitiivis-behavioristisia menetelmiä on toteutettu ja niiden on havaittu olevan tehokkaita.
Effektiv organisering er nøkkelen til å opprettholde kvaliteten på behandlingen
Tehokas organisointi on avain hoidon laadun ylläpitämiseen
Innføringen av evalueringsverktøyer som ASI og kvalitetsstyringssystemer er også viktig for å sikre tilbakemeldinger og korrigere feiltolkninger.
ASI:n kaltaisten arviointivälineiden ja laadunhallintajärjestelmien käyttöönotto on tärkeää myös palautteen ja väärinkäsitysten oikaisemisen kannalta.
Studier har påvist at personalet i stor grad undervurderer pasientenes prognoser, fordi pasienter med gjentatte mislykkede behandlingsforsøk («svingdørpasienter») kan, selv om de ikke gir noe representativt bilde av behandlingsresultatet, føre til at pessimismen brer seg.
Tutkimuksissa on havaittu, että henkilöstö aliarvioi vakavasti potilaiden ennusteen, koska potilaat, joita otetaan hoitoon toistuvasti ja joiden hoitokerrat epäonnistuvat, voivat aiheuttaa pessimistisen asenteen, vaikka he eivät annakaan edustavaa kuvaa hoidon tuloksellisuudesta.
Dokumentasjon og systematisk oppfølging er ofte den eneste måten å korrigere slike holdninger på.
Dokumentointi ja järjestelmällinen seuranta ovat usein ainoa tapa korjata tällaiset ennakkoluulot.
Organisatoriske tiltak for å redusere gjennomtrekken blant personalet kan med letthet gjennomføres parallelt med tiltak for å heve kompetansen og fremme en realistisk og positiv innstilling til mulige forbedringer for personal og pasienter. I seg selv vil dette være kostnadsbesparende.
Monialainen kokonaiskäsitys siitä, miten erilaisista oheissairauksista kärsiviä potilaita tulisi hoitaa, on erittäin tärkeää hoitohenkilöstön kaikilla tasoilla.
Effektiv organisering er avgjørende for å kunne opprettholde kvaliteten på den kliniske behandlingen av pasientene. En konsolidert, integrert struktur kan dempe de negative utslagene av personlighetsforstyrrelser på behandlingsmiljøet.
Henkilöstön jäsenet ovat kuitenkin usein erikoistuneita, ja he tuntevat olevansa päteviä vain oman ammattinsa puitteissa.
En tverrfaglig forståelse av hvordan pasienter med ulike komorbiditetsmønstre skal håndteres, er av helt avgjørende betydning uansett nivå blant personalet i behandlingsapparatet.
Tehokas hoito-organisaatio on oleellisen tärkeä laatutason ylläpidossa potilaiden kliinisessä hoidossa.
Personalet er imidlertid ofte spesialisert og føler seg kompetent bare på sitt eget fagfelt.
Kiinteä ja integroitu rakenne saattaa vähentää persoonallisuushäiriöiden kielteistä vaikutusta hoitoilmapiiriin.
Pasientenes dårlige selvbilde, som gir seg utslag i utagerende atferd, svak impulskontroll og manglende evne til å håndtere trangen til narkotika, medfører ofte frustrasjoner for de ansatte og får dem til å føle seg lite verdsatt.
Johtamisen laatu, työtyytyväisyys, henkilöstön turvallisuus ja sen kehittäminen ovat kaikki tekijöitä, jotka välittyvät potilaille enemmän tai vähemmän tiedostamattomasti.
Kvaliteten på dokumentasjonen gjorde et viktig fremskritt med innføringen av ”Addiction Severity Index” (ASI), et
Organisatoriset toimenpiteet, joilla vähennetään henkilöstön vaihtuvuutta, kulkevat helposti käsi kädessä sellaisten toimenpiteiden kanssa, joilla on tarkoitus lisätä taitoja ja edistää realistisen ja myönteisen asennoitumisen kehittymistä henkilöstössä ja potilaiden keskuudessa.
Narkotikabrukere med komorbiditet trenger langtidsbehandling
Oheissairauksista kärsivät päihteidenkäyttäjät tarvitsevat pitkäaikaista hoitoa
Overlapping av de tre dominerende diagnostiske syndromene hos pasienter med komorbide, narkotikarelaterte forstyrrelser
Se on monikäyttöinen väline, jota voidaan käyttää diagnosoinnissa, hoidossa, seurannassa ja tutkimuksessa.
Depresjon og angst
Masennus ja ahdistushäiriöt
I en del tilfeller er de psykiatriske lidelsene kroniske og krever langtidsbehandling.
Joissakin tapauksissa psykiatriset häiriöt ovat kroonisia sairauksia, jotka vaativat pitkäaikaista hoitoa.
Integrering av behandlingstiltakene, tverrfaglige behandlingsteam og et skjermet bomiljø er noen av tiltakene som har vist seg effektive.
Hoitopalvelujen integrointi, eri ammatteja edustavista henkilöistä koostuvat ryhmät ja tukiasuminen ovat tehokkaiksi havaittuja toimenpiteitä.
Pasienter som hovedsakelig har personlighetsforstyrrelser, har i tillegg nytte av langsiktige tiltak med sikte på sosial reintegrering.
Lisäksi potilaat, joilla on pääasiassa persoonallisuushäiriöitä, hyötyvät pitkäaikaisista sosiaalisen integroinnin toimenpiteistä.
Disse menneskene har alltid dårlige sosiale nettverk, og de mangler stort sett vanlige livsferdigheter, f.eks. det å skulle forholde seg til andre mennesker, ha rutiner og holde avtaler, søke og holde på en jobb, sosiale ferdigheter, samt ferdigheter de trenger i det daglige, som husholdning og å styre penger.
Näiden henkilöiden sosiaaliset verkostot ovat aina hyvin heikkoja, ja heiltä yleensä puuttuvat sellaiset tavalliset elämäntaidot kuin suhtautuminen muihin ihmisiin, rutiineista ja sovituista tapaamisajoista kiinni pitäminen, työn hakeminen ja säilyttäminen, sosiaaliset taidot sekä päivittäiseen elämään kuuluvat taidot, taloudenpito ja rahankäyttö.
Samordning og kontinuitet i tjenestene som inngår i behandlingskjeden, kombinert med en tilnærming etter case-management-modellen, er mer effektiv enn spredte, ukoordinerte tiltak, både når det gjelder resultat og kostnader.
Yhdyskuntapalvelujen ja hoitoketjun jatkuvuuden koordinointi yhdessä palveluohjauksen kanssa lisää tehokkuutta, ja se on kustannustehokkaampaa kuin erilliset, koordinoimattomat hoidon toimenpiteet.
Konklusjoner Komorbiditet – politiske betraktninger
Johtopäätökset Oheissairaudet – toimintalinjoja koskevat näkökohdat
Behandling er effektivt dersom den følger evidensbasert praksis samt planlegges og gjennomføres individuelt.
Hoito on tehokasta, jos se annetaan näyttöön perustuvan käytännön mukaisesti ja suunnitellaan ja toteutetaan yksilöllisesti.
Et samordnet, integrert og fleksibelt behandlingsapparat som baserer sine tjenester på vitenskapelig dokumentasjon og som det føres jevnlig tilsyn med, vil redusere gjennomtrekken blant personalet og være kostnadseffektivt.
Koordinoidut, integroidut ja joustavat hoitopalvelut, jotka perustuvat tieteelliseen näyttöön ja joita seurataan säännöllisesti, vähentävät henkilöstön vaihtuvuutta, ja ne ovat kustannustehokkaita.
Ettervern og tiltak som tar sikte på sosial reintegrasjon, er av stor betydning for å unngå tilbakefall og fornyet behov for kostnadsintensiv behandling.
Jälkihoito ja sosiaalinen integrointi ovat tärkeitä, jotta vältettäisiin potilaan hoitoon liittyvät retkahdukset ja uusi kalliin hoidon tarve.
Case-management er en særlig effektiv metode for disse pasientene.
Palveluohjaus on erityisen tehokas keino näiden potilaiden hoidossa.
OFFISIELL UTGIVER: Kontoret for De europeiske fellesskaps offisielle publikasjoner© Europeisk Overvåkingssenter for Narkotika og Narkotikamisbruk, 2004DIREKTØRER: Georges Estievenart REDAKTØRER: Peter Fay FORFATTER: Mats Fridell, Margareta Nilson GRAFISK UTFORMING: Dutton Merrifield Ltd, UKPrinted in Italy
VIRALLINEN JULKAISIJA: Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto© Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus, 2004JOHTAJA: Georges Estievenart TOIMITTAJA: Peter Fay KIRJOITTAJAT: Mats Fridell, Margareta Nilson GRAAFINEN SUUNNITTELU: Dutton Merrifield Ltd, UKPrinted in Italy
Media har det siste tiåret fattet interesse for bruken av hallusinogene sopper, noe som trolig har sammenheng med at disse soppene selges åpenlyst, og at enkelte land har innført lovendringer som forbyr denne handelen.
Tiedotusvälineiden mielenkiinto hallusinogeenisia eli aistiharhoja aiheuttavia sieniä kohtaan näyttää kasvaneen viimeisten kymmenen vuoden aikana, kun näiden sienten avoin kauppa on yleistynyt, ja joissakin maissa on muutettu lainsäädäntöä kaupan kieltämiseksi.
humør og tankeprosesser.
mielialaan ja ajatteluun.
Naturlig forekommende hallusinogener finnes i over 100 sopparter, og i de fleste av disse er psilocybin og psilocin de viktigste virkestoffene med hallusinogen effekt.
Luonnossa hallusinogeeneja löytyy yli sadasta sienilajista. Useimmissa näistä sienistä hallusinogeenisen vaikutuksen aiheuttava aktiivinen aine on psilosybiini tai psilosiini.
Nesten alle sopper som inneholder psilocybin, er små, brune eller brungule sopper som lett kan forveksles med en rekke ikkepsykoaktive, uspiselige eller giftige sopper som vokser i naturen.
Lähes kaikki psilosybiinia sisältävät sienet ovat pieniä ruskeita tai kellanruskeita sieniä, jotka muistuttavat luonnossa erehdyttävästi monia ei-psykoaktiivisia, syömäkelvottomia tai myrkyllisiä sieniä.
Denne policyorienteringen legger frem informasjon om bruken av hallusinogene sopper og sammenfatter de erfaringer som er gjort.
Tässä tiedotteessa tarkastellaan hallusinogeenisten sienten käyttöä ja käsitellään eri menettelytavoista saatuja kokemuksia.
Faktorer som har bidratt til at trenden med bruk av hallusinogene sopper oppsto og fikk utbre seg i siste halvdel av 1990-årene og første halvdel av 2000-tallet, identifiseres så vel som faktorer som har fungert som hinder for mer utstrakt spredning.
Tiedotteessa tuodaan esiin tekijöitä, jotka ovat lisänneet hallusinogeenisten sienten käyttöä ja vaikuttaneet siihen 1990luvun lopussa sekä 2000-luvun alussa ja jotka ovat estäneet käytön leviämisen laajemmalle.
Det tar ofte tid før nye trender kan identifiseres ved hjelp av vanlige, epidemiologiske metoder for kartlegging av narkotikabruk, og det er derfor behov for å supplere dem med mer følsomme metoder.
Psilosybiinia ja psilosiinia valvotaan kansainvälisesti korkeimmalla tasolla, mutta joissakin maissa näitä aineita sisältäviin sieniin sovellettava lainsäädäntö on ollut epäselvää.
Utfordringen består i å identifisere nye narkotikatrender, som gjerne oppstår i små subpopulasjoner eller i begrensede geografiske områder, og evaluere deres potensial for mer utstrakt spredning.
Sienikauppiaat ovat hyödyntäneet tätä epäselvää tilannetta, ja epäselvyydet ovat myös estäneet kehittämästä mekanismeja tarjonnan valvomiseksi.
Internasjonalt kontrolleres Psilocybin og psilocin på høyeste nivå, men likevel har lovverket i enkelte land vært uklart med hensyn til sopper som inneholder disse stoffene.
Uusia trendejä saattaa olla hidasta havaita tavallisilla, huumeidenkäytön seuraamiseen tarkoitetuilla epidemiologisilla menetelmillä.
Disse uklarhetene utnyttes av soppselgere og har vært til hinder for utviklingen av ordninger for å kontrollere tilsførselen.
Lisäksi on havaittu, että niitä on täydennettävä menetelmillä, joilla trendit havaitaan herkemmin.
Definisjoner nisjoner
Määritelmät
Hallusinogene sopper, også kjent som ”magic mushrooms”: Arter som inneholder psilocybin og psilocin er de som på grunn av sine psykoaktive egenskaper, oftest brukes, og det er disse som er hovedgjenstand for denne policy-orienteringen.
Hallusinogeeniset eli aistiharhoja aiheuttavat sienet, joita kutsutaan myös ”taikasieniksi”: Tämä tiedote koskee ennen kaikkea sienilajeja, jotka sisältävät psilosybiinia ja psilosiinia ja joita käytetään useimmiten niiden psykoaktiivisten ominaisuuksien vuoksi.
Andre arter hallusinogene sopper, som f.eks. rød fluesopp, inneholder muskimol og ibotensyre som de viktigste virkestoffene.
Muissa aistiharhoja aiheuttavissa sienilajeissa, kuten kärpässienissä, tärkeimmät vaikuttavat aineet ovat muskimoli ja iboteenihappo.
Artene som inneholder muskimol er giftige og nært beslektet med andre, svært giftige, sopparter.
Muskimolia sisältävät lajit ovat myrkyllisiä ja läheistä sukua erittäin myrkyllisille lajeille.
”Smart shops”: Butikker som spesialiserer seg på salg av ”naturlige”, psykoaktive stoffer så vel som relatert litteratur og brukerutstyr.
Smart shop -kaupat: Liikkeitä, joissa myydään ”luonnollisia” psykoaktiivisia aineita, niitä koskevaa kirjallisuutta sekä niiden käyttöön tarvittavia välineitä.
Antallet rapporterte akuttilfeller med dødelig eller ikke-dødelig utfall som skyldes bruk av hallusinogene sopper, er svært lavt.
Hallusinogeenisten sienten tiedetään aiheuttaneen vain hyvin vähän kuolemaan johtaneita hätätapauksia ja muita hätätapauksia.
Bruk av hallusinogene sopper knyttes oftere til psykisk helserisiko, og en signifikant andel av de som bruker hallusinogene sopper kan oppleve panikkanfall.
Niiden käyttöön liittyy ennemminkin mielenterveysvaaroja. Huomattavan moni hallusinogeenisia sieniä käyttävistä henkilöistä voi saada paniikkikohtauksen.
Bruk av hallusinogene sopper er mer utbredt blant unge som har brukt andre illegale rusmidler enn blant unge som ikke har det.
Hallusinogeenisten sienten käyttö on yleisempää myös muita laittomia huumausaineita käyttäneiden nuorten kuin muiden nuorten keskuudessa.
Unge som besøker musikkfestivaler og technoarrangementer rapporterer høyere nivåer av narkotikabruk enn befolkningen generelt eller blant skoleelever.
Koska musiikkifestivaaleilla ja konemusiikkitapahtumissa käyvien nuorten on todettu käyttävän yleisväestöä ja koululaisia enemmän huumeita, on todennäköistä, että näihin tapahtumiin osallistuu myös hallusinogeenisten sienten käyttäjiä.
Salg av hallusinogene sopper i ”smart shops” og salgsboder i Nederland og Storbritannia later til å ha spilt en viktig rolle som tilrettelegger for bruken..
Hallusinogeenisten sienten myynti smart shop -kaupoissa ja torikojuissa näyttää helpottaneen merkittävästi niiden käyttöä Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Disse salgsstedene gjorde hallusinogene sopper lett tilgjengelig i løpet av siste halvdel av 1990-tallet og første halvdel av 2000-tallet.
1990luvun lopulla ja 2000-luvun alussa hallusinogeenisia sieniä sai helposti tällaisilta kauppiailta.
Et nylig gjennomført internettsøk identifiserte 39 nettbutikker som selger hallusinogene sopper og sopprodukter.
Hiljattain tehdyssä Internet-tutkimuksessa löydettiin 39 verkkokauppaa, jotka myivät aistiharhoja aiheuttaviin sieniin liittyviä tuotteita.
Mange av disse butikkene retter seg mot en internasjonal kundegruppe ved å tilby flere språkversjoner og levering til adresser i andre land.
Monet näistä kaupoista myyvät tuotteitaan kansainvälisesti: niiden verkkosivut ovat luettavissa eri kielillä, ja niillä tarjotaan myös lähetysvaihtoehtoja ulkomaille.
Det ble registrert betydelige variasjoner med hensyn til omfanget av og kvaliteten på informasjonen som ble gitt angående helserisikoen ved produktene.
Verkkosivut vaihtelivat keskenään huomattavasti siltä osin, kuinka laajasti ja tarkkaan niillä kerrottiin tuotteisiin liittyvistä terveysriskeistä.
På bakgrunn av bekymringer knyttet til utbredelsen av bruken, har seks EU-land siden 2001 skjerpet lovgivningen om sopp.
Vuoden 2001 jälkeen kuusi EU:n jäsenvaltiota on reagoinut sienten käytön yleisyydestä kannettuun huoleen tiukentamalla sieniä koskevaa lainsäädäntöään.
Den nye lovgivningen kan ha hatt innvirkning på tilgjengeligheten av sopp og de totale kvanta som selges via internett.
Uudet lait saattavat vaikuttaa sienten saatavuuteen ja verkkomyynnin kokonaismäärään.
Det er imidlertid også ting som tyder på at nettbutikker har reagert ved å gå over til å selge ukontrollerte og kanskje i enkelte tilfeller, giftigere alternativer.
Nähtävissä on kuitenkin myös merkkejä siitä, että verkkokauppiaat ovat reagoineet tilanteeseen alkamalla myydä muita sieniä, jotka eivät kuulu valvonnan piiriin ja jotka ovat mahdollisesti joissakin tapauksissa myös aikaisempaa myrkyllisempiä.
Tilgjengelighet
Saatavuus
Hallusinogene sopper var blant de første psykoaktive stoffene som ble brukt av mennesker.
”Aistiharhoja aiheuttavat sienet kuuluivat ensimmäisiin ihmisten käyttämiin psykoaktiivisiin aineisiin.
I dag stiller de oss overfor et nytt dilemma: Hvordan kan vi effektivt kontrollere tilførselen av en sammensatt gruppe naturlig forekommende produkter som markedsføres og selges i det som er blitt et globalt marked, hvor regulerende tiltak kan medføre at leverandørene går over til alternative produkter som potensielt er enda mer skadelige?
Nykyään ne aiheuttavat meille uudenlaisen pulmatilanteen: kuinka valvomme tehokkaasti monitahoisten luontoperäisten tuotteiden markkinointia ja myyntiä globaaliksi kauppapaikaksi muuttuneessa Internetissä, jossa sääntelytoimet saattavat johtaa vain siihen, että kauppiaat siirtyvät myymään vaihtoehtoisia ja mahdollisesti vielä vaarallisempia tuotteita.”
I Europa oppsto bruken av hallusinogene sopper i rekreasjonssammenheng først mot slutten av 1950-tallet, men utbredelsen var i denne perioden begrenset til små grupper av ”spesielt innvidde” (f.eks. beat-poeter).
Euroopassa aistiharhoja aiheuttavia sieniä käytettiin päihtymistarkoituksiin ensimmäistä kertaa 1950-luvun lopulla, mutta tuolloin niitä käyttivät vain hyvin pienet ryhmät (kuten beat-runoilijat).
Spredningen blant rekreasjonsbrukere skjedde gradvis fram til siste halvdel av 1990-tallet og første halvdel av 2000-tallet, da salg av hallusinogene sopper i “smart shops” og salgsboder førte til at spredningen skjøt fart.
Sienten käyttö yleistyi vähitellen satunnaisten huumeidenkäyttäjien keskuudessa, kunnes smart shop -kaupat ja torikojut mahdollistivat 1990luvun lopussa ja 2000-luvun alussa käytön nopean yleistymisen.
identifiserte EONN totalt 39 nettbutikker som solgte hallusinogene sopper og sopprodukter.
Aistiharhoja aiheuttavia sieniä kasvaa luonnossa monissa osissa Eurooppaa.
De fleste av disse nettbutikkene (31, eller 82 %) er basert i Nederland.
Sieniä myydään sekä tuoreina että kuivattuina.
Blant de øvrige var det fire østerrikske nettbutikker, to tyske nettsteder, et britisk nettsted tilknyttet en nederlandsk nettbutikk, og et polsk nettsted.
Vuoden 2003 ESPAD-tutkimusraportin mukaan 15–16-vuotiaista koululaisista 4–28 prosenttia katsoi hallusinogeenisten sienten hankkimisen olevan ”hyvin helppoa” tai ”melko helppoa”.