pere/sami_parallel huggingface dataset:
En annen immunterapeutisk tilnærming ser på utviklingen av monoklonale antistoffer mot kokain, men dette har bare vært testet preklinisk.
Vaihtoehtoiseen immunoterapeuttiseen lähestymistapaan liittyy monoklonaalisten vasta-aineiden kehittäminen kokaiinille, mutta sitä on testattu vasta esikliinisesti.
Den potensielle fordelen ved kokainvaksinen TA-CD stiller imidlertid visse etiske spørsmål: Hvem skal motta den, hvem skal ta avgjørelsen og på hvilke kriterier osv.
TA-CD-kokaiinirokotteen mahdollinen hyöty on herättänyt eettisiä huolia rokotteen käytöstä: kenelle sitä annettaisiin, kuka siitä päättäisi ja millä perusteilla jne.
I Europa har utviklingen av skadereduserende tiltak for kokainbrukere vært begrenset.
Lääkehoidon tehosta kokaiiniriippuvuuteen tai muihin psykoaktiivisiin piristeisiin liittyvään riippuvuuteen ei ole vielä riittävästi näyttöä.
Dette kan være i endring etter hvert som økt bevissthet om både utbredelsen av kokainbruk og problemene det medfører, stimulerer til interesse for utvikling av slike tiltak rettet mot kokainbrukernes behov. Vi vet ennå forholdsvis lite om verdien av forebyggende og skadereduserende tiltak for å redusere risikoene forbundet med kokainbruk, men en del områder har potensial for å utvikle denne typen tiltak.
Psykoaktiivisten piristeiden käyttäjille annetusta lääkehoidosta laatimassaan kattavassa arviossa Shearer ja Gowing (2004) toteavat, että korvaushoitoa ei toistaiseksi ole testattu riittävän perusteellisesti piristeiden käyttäjillä, vaikka sillä on onnistuttu vähentämään opioidi- ja nikotiiniriippuvuutta ja vaikka se voi lisätä käyttäjien hakeutumista hoitoon ja siihen sitoutumista.
Det er mulig at kokainbrukere kan ha nytte av tiltak som bevisstgjør dem om at toksisiteten øker når kokain og alkohol brukes sammen, at kokainbruk potensielt er forbundet med hjerte- og karproblemer eller med atferd som gjør brukeren mer utsatt for HIV-smitte, eller for ulykker eller voldsforbrytelser.
EMCDDA onkin julkaissut äskettäin kirjallisuuskatsauksen kokaiinin käyttäjien hoitovasteesta ja hoidon tehosta sekä myös hoidon vaikutuksesta crackkokaiinin käyttäjien mielenterveyshäiriöihin. (158)
Ettersom bruken av kokain kan eskalere veldig raskt, kan det også være verdt å prøve ut korte intervensjoner hvor brukerne varsles om at de vil kunne begynne å oppleve negative konsekvenser av narkotikabruken.
(CRA), jota täydennetään palkitsemiseen ja rajoittamiseen perustuvilla menetelmillä (contingency management), on kokemusten mukaan vähentänyt kokaiinin käyttöä lyhyellä aikavälillä (Higgins et al., 2003; Roozen et al., 2004).
Kombinasjonen av spesifikke psykososiale behandlingstiltak anses for tiden å være det mest lovende behandlingstilbudet for brukere av kokain og andre psykostimulerende midler. ”The community reinforcement approach” (CRA) i kombinasjon med tiltak mot tilbakefall, kan redusere kokainbruk på kort sikt (Higgins et al., 2003; Roozen et al., 2004).
Joissakin maissa, esimerkiksi Yhdysvalloissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, on nykyään panostettu merkittävästi immunoterapeuttisten hoitovaihtoehtojen luomiseen kehittämällä vasta-aineita, jotka voivat neutraloida kokaiinin vaikutukset verenkierrossa ennen sen pääsemistä keskushermostoon (katso kokaiiniriippuvaisten immunoterapiaa koskeva laatikko).
CRA er en intensiv behandlingsmetode som involverer familie, venner og andre i klientens sosiale nettverk i behandlingen.
CRA on intensiivinen hoitomenetelmä, jossa perhe, ystävät ja muut asiakkaan sosiaaliseen verkostoon kuuluvat henkilöt ovat alusta loppuun asti mukana hoidossa.
Behandlingen innebærer opplæring i sosial kontakt, styrking av selvbilde og hjelp til å finne jobb og givende fritidsaktiviteter for å etablere en ny livsstil (Roozen et al., 2004).
Menetelmässä asiakasta valmennetaan sosiaalisten kontaktien luomisessa, itsetunnon parantamisessa, työn etsimisessä ja palkitsevan vapaa-ajan toiminnan löytämisessä toisenlaisen elämäntavan omaksumiseksi (Roozen et al., 2004).
I kombinasjon med tiltak mot tilbakefall – en metode som tar sikte på å påvirke klientens
Palkitsemiseen ja rajoittamiseen perustuviin menetelmiin – siis menetelmiin, joilla pyritään vaikuttamaan asiakkaan käyttäytymiseen
På grunn av de alvorlige helsemessige og sosiale problemene som bruken av crack fører med seg, har vi et langt større erfaringsgrunnlag for tiltak for denne gruppen, selv om erfaringen er begrenset til de relativt få byene i Europa som har opplevd mer omfattende problemer med crack.
Useiden erikoistuneiden psykososiaalisten hoitointerventioiden yhdistelemistä pidetään nykyisin kaikkein lupaavimpana hoitovaihtoehtona kokaiinin ja muiden psykoaktiivisten aineiden käyttäjille.
Kapittel 5: Kokain og crack av denne klientgruppen, en gruppe det ofte kan være vanskelig å få med i konvensjonelle narkotikatiltak.
) Katso taulukko TDI-10 vuoden 2006 tilastotiedotteessa.)
Tvangsmønstrene forbundet med crack- og kokainbruk kan ses i sammenheng med den økte helserisikoen mange utsetter seg for ved å ha ubeskyttet sex, og enkelte lavterskelprogrammer henvender seg spesielt til crackbrukende sexarbeidere for å fremme sikrere sex og narkotikabruk og dele ut kondomer og glidemiddel (se utvalgt aspekt om kjønn).
Katso taulukko TDI-24 vuoden 2006 tilastotiedotteessa.) http://www.emcdda.europa.eu/?nnodeid=400.
Kapittel 6Opioid- og sprøytebruk
Luku 6Opioidien käyttö ja huumeiden injektiokäyttö
Tilbud og tilgjengelighet – heroin (159
Heroiinin tarjonta ja saatavuus (159
I Europa forekommer importert heroin i to former: den lett tilgjengelige brune heroinen (heroin i baseform), og den mindre vanlige og vanligvis dyrere hvite heroinen (i saltform), som typisk kommer fra Sørøst-Asia.
Eurooppaan tuodaan kahdenlaista heroiinia: yleisesti saatavilla olevaa ruskeaa heroiinia (emäksisessä muodossa) ja harvinaisempaa, kalliimpaa valkoista heroiinia (suolan muodossa), joka on yleensä peräisin Kaakkois-Aasiasta.
I tillegg produseres noen opioider innen EU, men det er her for det meste snakk om en begrenset hjemmeproduksjon av valmueprodukter (f.eks. konsentrat av knuste stengler eller frøkapsler) i en del av de østlige EU-landene som Litauen, hvor markedet for valmuestengler og konsentrat synes å ha stabilisert seg, og Polen, hvor produksjonen av ”polsk heroin” kan være på vei ned (CND, 2006).
Lisäksi EU:ssa tuotetaan joitakin opioideja, mutta tuotanto rajoittuu pääasiassa suppeaan kotitekoisten unikkotuotteiden (kuten oopiumunikon, murskatuista unikon varsista tai mykeröistä tehdyn unikkotiivisteen) tuotantoon joissakin itäisissä EU-maissa, kuten Liettuassa, jossa unikon varsien ja mykeröiden markkinat vaikuttavat vakiintuneen, ja Puolassa, jossa ”puolalaisen heroiinin” tuotanto saattaa olla vähenemässä (CND, 2006).
Produksjon og handel fra heroinbeslagene i 2004 synes det som den sørlige ruten nå er blitt like viktig som den nordlige, i hvert fall regnet i volum (WCO, 2005; INCB, 2006a).
Vuonna 2004 tehdyt heroiinin takavarikot viittaavat siihen, että eteläisen haaran kautta salakuljetetaan nykyään yhtä paljon heroiinia kuin pohjoisen haaran kautta (WCO, 2005; INCB, 2006a).
Siden midten av 1990-tallet har mer og mer av heroinen (men mindre enn langs Balkan-ruten) som smugles til Europa gått over Silkeveien i Sentral-Asia (spesielt Turkmenistan, Tadsjikistan, Kirgisistan og Usbekistan) via Kaspihavet og Den russiske føderasjon, Hviterussland eller Ukraina, til Estland, Latvia, deler av Norden og Tyskland (nasjonale Reitox-rapporter, 2005; CND, 2006; INCB, 2006a).
Heroiinia on 1990luvun puolivälistä lähtien salakuljetettu Eurooppaan yhä enemmän (muttei kuitenkaan yhtä paljon kuin Balkanin reitin kautta) niin sanottua ”silkkitietä” pitkin Keski-Aasian (erityisesti Turkmenistanin, Tadžikistanin, Kirgisian ja Uzbekistanin), Kaspianmeren ja Venäjän, Valko-Venäjän tai Ukrainan kautta Viroon, Latviaan, joihinkin Pohjoismaihin ja Saksaan (Reitoxin kansalliset raportit, 2005; CND, 2006; INCB, 2006a).
Selv om dette er de viktigste smuglerrutene, har også land på Den arabiske halvøy (Oman, De forente arabiske emirater) blitt transittsteder for heroinforsendelser fra Sør- og Sørvest-Asia på vei til Europa (INCB, 2006a).
Nämä ovat tärkeimmät reitit, mutta Etelä- ja Kaakkois-Aasiasta on kulkeutunut heroiinia Eurooppaan myös joidenkin Arabian niemimaan maiden (Arabiemiirikuntien, Omanin) kautta (INCB, 2006a).
I tillegg ble heroin på vei til Europa (og Nord-Amerika) i 2004 beslaglagt i Øst- og Vest-Afrika, Karibia og Sentral- og Sør-Amerika (CND, 2006).
Eurooppaan (ja Pohjois-Amerikkaan) tarkoitettua heroiinia takavarikoitiin vuonna 2004 lisäksi Itä- ja Länsi-Afrikan, Karibianmeren sekä Keski- ja Etelä-Amerikan maissa (CND, 2006).
I 2004 ble det på verdensbasis beslaglagt 210 tonn opium (tilsvarende 21 tonn heroin), 39,3 tonn morfin og 59,2 tonn heroin.
Euroopassa käytettävä heroiini valmistetaan pääasiallisesti Afganistanissa, joka on edelleen maailman johtava laittoman oopiumin tuottaja.
Asia (50 %) og Europa (40 %) står fortsatt for de største heroinbeslagene på verdensbasis.
Vuonna 2005 Afganistanissa tuotettiin 89 prosenttia maailman laittomasta oopiumista.
I 2005 sto Afghanistan for 89 % av all produksjon av illegal opium i verden, etterfulgt av Myanmar (7 %).
Toiseksi suurin tuottaja on Myanmar (7 %).
Den globale produksjonen av opium var relativt stabil mellom 1999 og 2004, bortsett fra i 2001, da Taliban-regimet nedla forbud mot dyrking av opiumsvalmuen, noe som resulterte i en kraftig, men kortvarig nedgang.
Laittoman oopiumin maailmanlaajuinen tuotanto pysyi melko vakaana vuosina 1999–2004 lukuun ottamatta vuotta 2001, jolloin Talibanhallinnon asettama oopiumiunikon viljelykielto Afganistanissa johti tuotannon jyrkkään mutta lyhytaikaiseen laskuun.
Produksjonen i 2005 er anslått til 4 670 tonn, en nedgang på 4 % sammenlignet med 2004 (CND, 2006).
Maailmanlaajuisen tuotannon arvellaan vuonna 2005 olleen 4 670 tonnia, mikä on neljä prosenttia vähemmän kuin vuonna 2004 (CND, 2006).
Den potensielle globale produksjonen av heroin var i 2005 på anslagsvis 472 tonn (495 i 2004) (UNODC, 2006).
Heroiinin maailmanlaajuisen tuotannon arvellaan vuonna 2005 olleen 472 tonnia (495 tonnia vuonna 2004) (UNODC, 2006).
Storbritannia står fortsatt for det største antallet beslag, etterfulgt av Tyskland og Italia, mens Tyrkia beslagla de største mengdene (etterfulgt av Italia og Storbritannia), som sto for nesten halvparten av den totale beslagsmengden i 2004 (160).
Maailmassa takavarikoitiin vuonna 2004 yhteensä 210 tonnia oopiumia (mikä vastaa 21:tä tonnia heroiinia), 39,3 tonnia morfiinia ja 59,2 tonnia heroiinia.
I perioden 1999–2004 varierte heroinbeslagene.
Heroiinia takavarikoitiin edelleen eniten Aasiassa (50 %) ja Euroopassa (40 %).
Den historisk viktige Balkan-ruten spiller fortsatt en avgjørende rolle i heroinsmuglingen.
Historiallisesti tärkeällä Balkanin reitillä on edelleen keskeinen merkitys heroiinin salakuljetuksessa.
Etter sin vei gjennom Pakistan, Iran og Tyrkia deler ruten seg i en sørlig vei gjennom Den tidligere jugoslaviske republikken Makedonia (FYROM), Albania, Italia, Serbia, Montenegro og Bosnia-Hercegovina, og en nordlig vei gjennom Bulgaria, Romania, Ungarn, Østerrike, Tyskland og Nederland.
Reitti kulkee Pakistanin, Iranin ja Turkin kautta ja jakautuu sitten eteläiseen haaraan, joka kulkee Kreikan, entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian (EJTM), Albanian, Italian, Serbian, Montenegron sekä Bosnia ja Hertsegovinan kautta, sekä pohjoiseen haaraan, joka kulkee Bulgarian, Romanian, Unkarin, Itävallan, Saksan ja Alankomaiden kautta. Alankomaat on tärkeä
Dette bør imidlertid kontrolleres opp mot data for 2004 så snart disse foreligger.
Tämä on tarkistettava, sitten kun puuttuvat vuoden 2004 tiedot saadaan.
Data om både antall heroinbeslag og mengden heroin beslaglagt i 2004 var ikke tilgjengelig for Irland og Storbritannia.
(159 (160 vuonna 2004 puuttuivat Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan osalta. Tiedot heroiinitakavarikkojen määrästä vuonna 2004 puuttuivat Alankomaiden osalta.
Data om antall heroinbeslag var ikke tilgjengelig for Nederland for 2004.
Arvioinnissa käytettiin vuodelta 2004 puuttuvien tietojen sijasta vuoden 2003 tietoja.
Anslag er derfor beregnet med utgangspunkt i data fra 2003. Data om beslaglagte kvanta i 2004 fra Nederland var kun anslag og kunne ikke inkluderes i trendanalysen for 2004.
Alankomaiden tiedot vuonna 2004 takavarikoiduista määristä olivat arvioita, eikä niitä voitu käyttää vuoden 2004 suuntauksien analysoinnissa.
Priser og renhet identifisering og nedbygging av smuglerrutene for eddiksyre i Afghanistan og nabolandene (INCB, 2006b).
1999–2004, ja raportoineilta mailta saatujen tietojen perusteella vaikuttaa siltä, että vuosina 2002–2003 havaittu
In 2003 varierte gjennomsnittsprisen på brun heroin i Europa fra 12 euro grammet i Tyrkia til 141 euro grammet i Sverige, mens prisen på hvit heroin varierte fra 31 euro grammet i Belgia til 202 euro grammet i Sverige.
16 2 yli 1 350 000 tonnia etikkahappoanhydridiä. Turkissa tehdyt takavarikot (1 600 litraa vuonna 2004) ovat viime vuosina vähentyneet merkittävästi, mikä saattaa viitata siihen, että salakuljettajat ovat kehittäneet uusia levitysreittejä ja -menetelmiä.
Prisen på heroin av ubestemt type varierte fra 35 euro grammet i Slovenia til 82 euro grammet i Storbritannia (163
Euroopassa (Bulgariassa) takavarikoitiin vuonna 2004 ensimmäisen kerran aineita, jotka olivat peräisin Kaakkois-Aasiasta (INCB, 2006b).
Europols Project Mustard retter seg mot tyrkiske kriminelle grupper som driver mot og innen EU, og som er involvert i narkotikahandel, da særlig med heroin, samt grupper som samarbeider med dem. Prosjektet tilbyr operasjonell støtte til pågående etterforskning og styrker bildet av den strategiske etterforskningen ved å gi innsikt i Tyrkias organiserte kriminalitet (Europol, 2006).
Operaatio Topaz on ollut menestyksekäs kansainvälisen kaupan seurannan osalta, mutta etikkahappoanhydridin salakuljetusreittien tunnistamisessa ja pysäyttämisessä Afganistanissa ja sen naapurimaissa on edistytty vain vähän (INCB, 2006b).
nedgang i gjennomsnittsprisen på heroin, korrigert for inflasjon (164
(163) Vuosilta 1999–2004 saatavilla olevista tiedoista ilmenee, että heroiinin inflaatiokorjattu (164) keskihinta on laskenut useimmissa raportoineissa maissa. (165)
For heroin av ubestemt type varierte renheten fra 16 % i Ungarn til 42–50 % (166
16 prosentista Alankomaiden 42–50 prosenttiin. (
Siden 1999 har gjennomsnittsrenheten på heroinprodukter variert i de fleste landene vi har mottatt rapporter fra (168
Heroiinituotteiden keskimääräinen puhtausaste on vaihdellut
), noe som gjør det vanskelig å identifisere noen generell trend.
1 68 useimmissa raportoineissa maissa (
Historisk sett har anslag over problembruk hovedsakelig gjenspeilt heroinbruk, men som nevnt i denne rapporten, er amfetaminbruken en viktig komponent i enkelte land.
) vuoden 1999 jälkeen, ja siksi on vaikea tunnistaa yleisiä suuntauksia.
Internasjonale tiltak mot produksjon av og handel med heroin
Kansainvälinen toiminta heroiinin tuotantoa ja salakuljetusta vastaan
I tolkingen av estimatene over problembruk av opioider må det tas hensyn til at bruksmønstrene blir mer og mer varierte. For eksempel har de fleste land fått større problemer i forbindelse med blandingsbruk av rusmidler, mens en del land hvor opioidproblemene historisk har vært dominerende, nå rapporterer om en dreining mot andre narkotiske stoffer.
Tämän osan tiedot perustuvat EMCDDA:n huumeiden ongelmakäytön indikaattoriin, joka kattaa ”huumeiden injektiokäytön tai heroiinin, kokaiinin ja/tai amfetamiinien pitkäaikaisen/säännöllisen käytön”.
De fleste heroinbrukere antas nå å bruke sentralstimulerende midler og andre stoffer i tillegg til opioider, men det er vanskelig å få tak i pålitelig informasjon om blandingsbruk av rusmidler på EU-nivå (se kapittel 8).
Huumeiden ongelmakäyttöä koskevat arviot ovat perinteisesti merkinneet lähinnä heroiinin käyttöä, joskin muutamassa maassa amfetamiinin käyttäjät muodostavat siitä merkittävän osan, mitä käsitellään toisaalla tässä raportissa.
Til tross for den generelle utviklingen mot diversifisering, er estimatene over problembruk av narkotika i mange land kun basert på problembruk av heroin eller andre opioider som primærrusmiddel.
Opioidien ongelmakäyttöä koskevien arvioiden tulkinnassa on syytä pitää mielessä, että käyttötavat ovat monipuolistumassa.
Dette gjenspeiler seg i anslagene over problembruk av opioider (se figur 8), som i stor grad sammenfaller
Esimerkiksi huumeiden sekakäyttöön liittyvät ongelmat ovat vähitellen lisääntyneet useimmissa maissa, kun taas jotkin maat, joissa opioidiongelmat ovat aikaisemmin olleet merkittävimpiä, ovat nyt raportoineet
Eddiksyre (169) er en viktig prekursor i den illegale produksjonen av heroin.
Etikkahappoanhydridi (169) on tärkeä lähtöaine, jota käytetään heroiinin laittomassa valmistuksessa.
Operation Topaz er et internasjonalt tiltak for overvåking av lovlig handel med eddiksyre som undersøker metoder og ruter for ulovlig omsetning (INCB, 2006b).
Operaatio Topaz on kansainvälinen hanke, jossa seurataan etikkahappoanhydridin laillista kauppaa ja tutkitaan sen levitysmenetelmiä ja -reittejä (INCB, 2006b).
Den lovlige handelen med eddiksyre er omfattende, noe som gjør den vanskelig å kontrollere.
Etikkahappoanhydridin laillinen kauppa on mittavaa, mikä vaikeuttaa sen valvontaa.
For eksempel har 22 eksportland/territorier siden 2001 levert 7 684 forhåndsmeldinger til INCB om eksport. 1 350 000 tonn eddiksyre var involvert.
Tätä kuvastaa se, että vuoden 2001 jälkeen 22 vientimaata/-aluetta on toimittanut INCB:lle yhteensä 7 684 vientiä edeltävää ilmoitusta, jotka kattoivat
) Se tabell PPP-2 i Statistiske opplysninger 2006.) 1999 er basisår for pengeverdien i alle land. )
Katso taulukko PPP-2 vuoden 2006 tilastotiedotteessa.) Vuotta 1999 on käytetty rahan arvon vertailuvuotena kaikissa maissa.)
I perioden 1999–2004 var prisdata tilgjengelig for minst tre år på rad; for brun heroin fra Belgia, Den tsjekkiske republikk, Spania, Frankrike, Irland,
Vuosilta 1999–2004 on saatavilla tietoja heroiinin hinnoista vähintään kolmena perättäisenä vuonna seuraavasti: ruskean heroiinin osalta Belgiasta, Tšekistä,
Luxembourg, Polen, Portugal, Slovenia, Sverige, Storbritannia, Bulgaria, Romania, Tyrkia og Norge, for hvit heroin fra Den tsjekkiske republikk, Tyskland, Frankrike, Latvia og Sverige og for heroin av udefinert type fra Litauen og Storbritannia.
Espanjasta, Ranskasta, Irlannista, Luxemburgista, Puolasta, Portugalista, Sloveniasta, Ruotsista, Yhdistyneestä kuningaskunnasta, Bulgariasta, Romaniasta, Turkista ja Norjasta; valkoisen heroiinin osalta Tšekistä, Saksasta, Ranskasta, Latviasta ja Ruotsista; määrittelemättömän heroiinin osalta Liettuasta ja Yhdistyneestä kuningaskunnasta.
) Disse to tallene viser til data fra to forskjellige overvåkingssystemer (se tabell PPP-6 (del iii) i Statistiske opplysninger 2006).
) Nämä kaksi lukua vastaavat kahdesta eri seurantajärjestelmästä peräisin olevia tietoja (katso taulukko PPP-6 (osa iii) vuoden 2006 tilastotiedotteessa).
Vær oppmerksom på at tallet 50 % bare er basert på én prøve.
Tietoja on tulkittava varoen, sillä 50 prosentin luku perustuu vain yhteen otokseen.
Luxembourg, Østerrike, Portugal, Slovakia, Storbritannia, Tyrkia og Norge, for hvit heroin fra Danmark, Tyskland, Estland, Finland og Norge, og for heroin av ubestemt type fra Belgia, Litauen, Ungarn og Nederland.
) Katso taulukko PPP-6 vuoden 2006 tilastotiedotteessa.) Vuosilta 1999–2004 on saatavilla tietoja heroiinin puhtaudesta vähintään kolmena perättäisenä vuonna seuraavasti: ruskean heroiinin osalta Tšekistä,
Se figur PDU-1 (del i) i Statistiske opplysninger 2006.
) Se kuuluu vuoden 1988 yleissopimuksen taulukkoon 1.
Det er vanskelig å anslå hvor mange som er problembrukere av opioider, og sofistikerte analyser er nødvendig for å utarbeide prevalenstall på grunnlag av tilgjengelige data. Anslag vil dessuten være geografisk begrenset, og ekstrapoleringer for å få fram nasjonale tall vil ikke nødvendigvis være pålitelige.
Vuosiraportti 2006: Huumeongelma Euroopassa ovat lisäksi usein paikallisia, ja niiden ekstrapolointi kansallisten arvioiden muodostamiseksi ei välttämättä tuota luotettavaa tietoa.
1000 innbyggere i alderen 15–64).
siirtymisistä muihin huumeisiin.
1 000 innbyggere i alderen 15–64 (basert på anslagenes midtverdi). Det er store variasjoner i prevalensestimatene mellom landene, men når forskjellige metoder brukes innenfor ett land, gir de i all hovedsak samsvarende resultater.
Vaikka ilmiön monipuolistuminen on yleinen suuntaus, huumeiden ongelmakäyttöä koskevat arviot perustuvat monissa maissa yksinomaan sellaiseen ongelmakäyttöön, jossa päähuumeena on heroiini tai jokin muu opioidi.
Irland, Italia, Luxembourg, Malta og Østerrike rapporterer om høye estimater for problembruk av opioider (5–8 tilfeller pr.
Tämä käy ilmi opioidien ongelmakäytön arvioista (katso kaavio 8), jotka ovat suurimmaksi osaksi hyvin samankaltaisia kuin
1000 innbyggere i alderen 15–64) (figur 8).
1 70 huumeiden ongelmakäytön arviot. (
Lokale og regionale anslag over problembruk av opioider er ikke tilgjengelig.
) On epäselvää, onko toisissa maissa muiden huumeiden kuin opioidien ongelmakäytön levinneisyys lähes merkityksetöntä vai onko se kenties merkittävää, mutta sitä on liian vaikea arvioida.
Tilgjengelige data for problembruk av narkotika (herunder bruk av sentralstimulerende midler og andre stoffer) tyder likevel på at det er stor variasjon mellom byer og regioner.
Opioidien ongelmakäyttäjien määrää on vaikea arvioida, ja levinneisyystietojen selvittäminen saatavilla olevista tietolähteistä edellyttää monimutkaisia analyysejä. Arviot
Høyeste lokale prevalensestimater i perioden 2000–04 oppgis av Irland, Portugal, Slovakia og Storbritannia, med mellom 15 og 25 tilfeller pr.
Opioidien ongelmakäyttäjiä arvioidaan olleen vuosina 2000–2004 kansallisella tasolla 1–8 tapausta tuhatta 15–64-vuotiasta kohti (kun käytetään arvioiden vaihteluvälin keskiarvoa).
Denne variasjonen i lokale prevalenstall gjør generalisering vanskelig.
Jotkin alhaisimmista nyt saatavilla olevista vahvistetuista arvioista ovat peräisin uusista EU-maista, mutta Malta on ilmoittanut melko korkean levinneisyysasteen
Figur 8: Prevalensestimater for problembruk av opioider og sentralstimulerende midler, 2000–04 (pr. 1 000 innbyggere i aldersgruppen 15–64)
Kaavio 8: Arviot opioidien ja piristeiden ongelmakäytön levinneisyydestä vuosina 2000–2004 (osuus tuhannesta 15–64-vuotiaasta)
Røde kvadrater viser bruk av sentralstimulerende midler, øvrige estimater bruk av opioider. MM = mortality multiplier, CR = Capture-Recapture, TM = Treatment Multiplier, PM = Police Multiplier, MI = Multivariate Indicator, TP = Truncated Poisson, CM = Combined Methods.
Punaiset neliöt merkitsevät piristeiden käyttöä, muut arviot koskevat opioidien käyttöä.
For ytterligere informasjon, se tabell PDU-1, PDU-2 og PDU-3 i Statistiske opplysninger 2006.
Lisätietoja, katso taulukot PDU-1, PDU-2 ja PDU-3 vuoden 2006 tilastotiedotteessa.
Punkt viser til et punktestimat, og en strek viser til et toleranseområde, som kan være et 95 % konfidensintervall eller et intervall basert på en sensitivitetsanalyse.
Symboli edustaa piste-estimaattia ja viiva epävarmuusväliä, joka voi olla joko 95 prosentin luottamusväli tai herkkyysanalyysiin perustuva väli.
) Se figur PDU-6 (del i) i Statistiske opplysninger 2006.
) Katso kaavio PDU-1 (osa i) vuoden 2006 tilastotiedotteessa.
De fleste narkotikabrukere reduserer eller stopper bruken av narkotika etter fengsling, men noen fortsetter, og andre begynner faktisk å bruke narkotika (og/eller sprøyte) mens de sitter inne.
(5,4–6,2 tapausta tuhatta 15–64-vuotiasta kohti).
Tilgjengelige studier viser at 8–51 % av alle innsatte har brukt narkotika i fengsel, 10–42 % rapporterer om regelmessig narkotikabruk og 1–15 % har injisert narkotika i fengselet (4).
Vähäisten tietojen perusteella arvioidaan, että opioidien ongelmakäyttäjiä on EU:ssa yleisesti 2–8 tapausta tuhatta 15–64-vuotiasta kohti.
Dette reiser spørsmål om potensialet for spredning av smittsomme sykdommer, ikke minst med hensyn til tilgangen til sterilt sprøyteutstyr og praksis for sprøytedeling i fengslene.
Arviot eivät kuitenkaan ole läheskään varmoja, ja niitä on tarkennettava sitä mukaa kuin tietoja saadaan lisää.
Informasjon om narkotikabruken blant innsatte er av ujevn kvalitet.
Luotettavien ja jatkuvien aikasarjojen puuttuminen vaikeuttaa opioidien ongelmakäytön pitkän aikavälin suuntausten arviointia.
Mange av dataene som er tilgjengelige i Europa, stammer fra ad hoc-studier som noen ganger er utført på lokalt plan i institusjoner som ikke er representative for det nasjonale fengselssystemet, og det har vært store variasjoner i utvalgsstørrelse.
Saatavilla olevat tiedot viittaavat siihen, että opioidien ongelmakäytön levinneisyys vaihtelee voimakkaasti maiden välillä ja että suuntauksissa on eroja eri puolilla EU:ta.
Forskjellene i karakteristika mellom de undersøkte gruppene begrenser derfor sammenlignbarheten mellom de ulike undersøkelsene – både innenfor og mellom land – og muligheten for å ekstrapolere resultater og lage en trendanalyse.
Joidenkin maiden raporteista, joita tukevat muut indikaattoritiedot, voidaan päätellä, että opioidien ongelmakäyttö lisääntyi 1990luvun puolivälistä vuosituhannen vaihteeseen asti (kaavio 9), mutta se vaikuttaa tasaantuneen tai jopa vähentyneen viime vuosina.
De fleste europeiske land har lagt fram data om narkotikabruk
Suuret erot paikallisissa levinneisyysasteissa vaikeuttavat yleistysten tekemistä.
1 blant fengselsbefolkningen de siste 5 årene (1999–2004) (
Huumeidenkäyttäjät vankiloissa
Gjentatte undersøkelser utført i Den tsjekkiske republikk (1996–2002), Danmark (1995–2002), Litauen (2003/2004), Ungarn (1997/2004), Slovenia (2003/2004) og Sverige (1997–2004) viser en økning i utbredelsen av ulike former for narkotikabruk blant innsatte, mens Frankrike (1997/2003) rapporterer om en betydelig reduksjon
Suurin osa huumeidenkäyttäjistä vähentää huumeidenkäyttöä tai lopettaa sen vankilaan jouduttuaan, mutta jotkut vangit jatkavat huumeidenkäyttöä, ja toiset taas aloittavat käytön (ja/tai injektiokäytön) vankilassa. Saatavilla olevien tutkimustietojen mukaan 8–51 prosenttia vangeista on käyttänyt huumeita vankilassa, 10–42 prosenttia ilmoittaa käyttävänsä huumeita säännöllisesti ja 1–15 prosenttia on käyttänyt huumeita suonensisäisesti vankilassa.
5 i andelen sprøytebrukere i fengselspopulasjonen (
(4) Tämä herättää kysymyksiä tartuntatautien mahdollisesta leviämisestä ja erityisesti steriilien injektiovälineiden saatavuudesta ja injektiovälineiden yhteiskäytöstä vankiloissa.
Følgende land har rapportert fra studier utført de siste 5 årene (1999–
Useimmat Euroopan maat (1) toimittivat tietoja vankien huumeidenkäytöstä viiden viime vuoden (1999–2004) ajalta.
Dataene viser at narkotikabrukere er overrepresentert i fengselsbefolkningen i forhold til befolkningen generelt.
Niistä ilmenee, että huumeidenkäyttäjät ovat muuhun väestöön nähden yliedustettuina vankiloissa.
Andelen innsatte som rapporterer at de noen gang har brukt et illegalt rusmiddel, varierer fra fengsel til fengsel, men gjennomsnittlige anslag varierer fra en tredel eller færre i Ungarn og Bulgaria til to tredeler eller flere i Nederland, Storbritannia og Norge.
Niiden vankien osuus, jotka ilmoittavat käyttäneensä ainakin kerran laittomia huumausaineita, vaihtelee vankiloiden ja säilöönottokeskusten välillä, ja se on alhaisimmillaan enintään kolmasosa Unkarissa ja Bulgariassa ja korkeimmillaan vähintään kaksi kolmasosaa Alankomaissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Norjassa.
De fleste land rapporterer om en livstidsprevalens på rundt 50 % (Belgia, Hellas, Latvia, Portugal, Finland).
Useat maat (Belgia, Kreikka, Latvia, Portugali, Suomi) ovat ilmoittaneet, että noin 50 prosenttia vangeista on käyttänyt huumeita ainakin kerran.
Cannabis er fortsatt det vanligste illegale rusmiddelet, med en livstidsprevalens blant innsatte på alt fra 4 % til 86 %, mot en livstidsprevalens på 3–57 % for kokain, 2–59 % for amfetamin og 4–60 % for heroin (2).
Kannabis on edelleen yleisimmin käytetty laiton huume, ja sitä on käyttänyt ainakin kerran 4–86 prosenttia vangeista, kun vastaava luku on kokaiinin kohdalla 3–57 prosenttia, amfetamiinien kohdalla 2–59 prosenttia ja heroiinin kohdalla 4–60 prosenttia. (2)
Regelmessig narkotikabruk eller -avhengighet forut for fengselsoppholdet rapporteres av 8–73 %
suonensisäisesti ainakin kerran elämässään. (3
Storbritannia (Nord-Irland)
Yhdistynyt kuningaskunta (Pohjois-Irlanti)
Tidsserier er slått sammen for metoder som er like over tidsperioden.
Arviot koskevat 18–64-vuotiaiden ryhmää.Laskettu 15–54-vuotiaiden ryhmän tietojen perusteella.
For ytterligere informasjon, se tabell PDU-1, PDU-2 og PDU-3 i Statistiske opplysninger 2006. Nasjonale kontaktpunkter.
Lisätietoja, katso taulukot PDU-1, PDU-2 ja PDU-3 vuoden 2006 tilastotiedotteessa.Lähteet: Kansalliset seurantakeskukset.
Rapporter fra enkelte land, som støttes av andre indikatordata, tyder på at problembruken av opioider økte fra midten til slutten av 1990-tallet (figur 9), men at den synes å ha stabilisert seg eller gått noe ned i de siste årene.
On kuitenkin tärkeää muistaa, etteivät osuudet välttämättä heijasta suuntauksia kaikkien huumeiden injektiokäytön levinneisyydessä.
Repeterte estimater over problembruk av opioider er tilgjengelig for perioden 2000–04 fra syv land (Den tsjekkiske republikk, Tyskland, Hellas, Spania, Irland, Italia, Østerrike), og av dem registrerte fire (Den tsjekkiske republikk, Tyskland, Hellas, Spania) en nedgang i problembruken av opioider, mens ett land rapporterte en økning (Østerrike – selv om det er vanskelig å tolke resultatene da systemet for innsamling av data ble endret i perioden).
Esimerkiksi maissa, joissa piristeiden käyttäjien osuus on korkea (Tšekissä, Slovakiassa, Suomessa ja Ruotsissa), injektiokäyttäjien osuus heroiinia käyttävistä ei välttämättä kuvasta kokonaistilannetta.
Data over personer som tas inn til behandling første gang, tilsier at problembruken av opioider kan være på vei ned, og at prevalenstallene derfor vil falle i nærmeste framtid.
asiakkaista saatavilla olevat tiedot viittaavat siihen, että opioidien ongelmakäyttö saattaa yleisesti katsoen olla hitaasti vähenemässä, ja siksi levinneisyyslukujen odotetaan laskevan lähitulevaisuudessa.
Sprøytebrukere har svært høy risiko for å oppleve negative konsekvenser så som alvorlige infeksjonssykdommer eller overdose.
Huumeiden injektiokäyttäjillä on erittäin suuri haittavaikutusten riski, kuten vakavien tartuntatautien tai yliannostuksen riski.
Det er derfor viktig å se på sprøytebruk separat.
Siksi huumeiden injektiokäyttöä on syytä tarkastella erikseen.
Få land legger fram anslag over sprøytebruk på nasjonalt eller subnasjonalt nivå, trass i at fenomenet er andel av heroinbrukerne som injiserer, mens injisering fortsatt er den viktigste inntaksmåten i andre land.
Vain muutamat maat tarjoavat kansallisia tai paikallisia arvioita huumeiden injektiokäytöstä sen
viktig for folkehelsen (172
172 kansanterveydellisestä tärkeydestä huolimatta. (
Behandlingsbehov i tall (174) sprøytebruk ikke etter primærrusmiddel, da det foreligger så lite data, selv om trendene for andelen sprøytebrukere blant heroinbrukere i behandling (se nedenfor) likevel er spesifikke for heroininjisering.
Hoidon kysyntää koskevat tiedot (174)
I mange land er opioider (hovedsakelig heroin) fremdeles det rusmiddelet flest klienter søker behandling for.
Huumeiden injektiokäyttäjiä ei luokitella tässä osassa päähuumeen mukaan, koska tietoja on saatavilla vain vähän, mutta injektiokäyttäjien osuuden suuntaukset hoidossa olevien heroiininkäyttäjien joukossa (katso jäljempänä) koskevat vain heroiinin injektiokäyttöä.
Av det totale antallet søknader om behandling innrapportert for 2004 under indikatoren for behandlingsetterspørsel, ble opioider registrert som primærrusmiddel i om lag 60 % av tilfellene – og drøye halvparten (53 %) av disse rapporterte at de injiserte stoffet (175).
Useimmat injektiokäytöstä saatavilla olevat arviot perustuvat joko yliannostuskuolemien määrään tai tartuntatauteja (kuten HIV:tä) koskeviin tietoihin.
Det bør bemerkes at indikatoren for behandlingsetterspørsel ikke dekker alle opioidklienter i behandling, som er langt flere, men bare klienter som søkte behandling i løpet av rapportåret.
Arviot vaihtelevat suuresti maiden välillä: kansalliset arviot ovat vuodesta 2000 lähtien
De fleste tilgjengelige anslag over sprøytebruk er enten utledet av data om overdosedødsfall eller infeksjonssykdommer (som HIV).
Opioidit (lähinnä heroiini) ovat monissa maissa edelleen pääasiallisia huumeita, joiden takia asiakkaat hakeutuvat hoitoon.
Tilgjengelige anslag varierer fra land til land, og siden 2000 har nasjonale anslag ligget på mellom ett og seks tilfeller pr.
Kaikista hoidon kysynnän indikaattorin mukaisista vuonna 2004 ilmoitetuista hoitopyynnöistä 60 prosentissa esitettiin opioidit pääasiallisina huumeina – ja hieman yli
1000 innbyggere i alderen 15–64, med noen høyere estimater før 2000.
) Katso kaavio PDU-7 vuoden 2006 tilastotiedotteessa.)
Siden 2000 har de høyeste nasjonale prevalenstallene for sprøytebruk, fra de landene som hadde anslag tilgjengelig, kommet fra Luxembourg og Østerrike, med ca. 6 tilfeller pr.
Katso kaavio PDU-3 (osa i) vuoden 2006 tilastotiedotteessa.)
1000 innbyggere i alderen 15–64.
Luku 6: Opioidien käyttö ja huumeiden injektiokäyttö
De laveste anslagene er fra Kypros og Hellas, med bare litt over ett tilfelle pr. 1000.
1 75 puolet (53 %) näistä asiakkaista oli injektiokäyttäjiä. (
Andelen klienter som søker behandling for heroinbruk varierer landene imellom.
Heroiinin käytön takia hoitoon hakeutuvien asiakkaiden osuus vaihtelee maiden välillä.
Basert på de nyeste tilgjengelige dataene kan landene deles inn i tre grupper etter andelen narkotikabrukere som søker behandling og rapporterer om problembruk av heroin:
Tuoreimpien saatavilla olevien tietojen perusteella maat voidaan jakaa kolmeen ryhmään sen mukaan, kuinka suurella osuudella hoitoon hakeutuvista huumeidenkäyttäjistä on heroiiniongelma:
• under 50 % – Den tsjekkiske republikk, Danmark, Ungarn, Nederland, Polen, Slovakia, Finland, Sverige
Lähes kaikki hoitoon hakeutuvat opioidien käyttäjät ovat yli 20-vuotiaita, ja lähes puolet heistä on yli 30-vuotiaita.
Der tidstrender er tilgjengelig, viser de ikke noe generelt mønster, noe som tyder på at det har vært en nedgang i enkelte land og regioner (f.eks.
Sofiassa Bulgariassa on raportoitu 11- ja 12-vuotiaista lapsista, mutta yleisesti katsoen vaikuttaa siltä, että heroiiniin liittyvä hoidon kysyntä on harvinaista nuorten keskuudessa.
Skottland, Storbritannia) og en økning i andre. Mangelen på data her betyr imidlertid at det ikke er mulig å få et klart bilde av situasjonen.
• 50–70 prosenttia: Saksa, Espanja, Ranska, Irlanti, Kypros, Latvia, Portugali, Yhdistynyt kuningaskunta, Romania
Land som har en betydelig andel av opioidbrukere som bruker andre stoffer enn heroin, inkluderer Ungarn, hvor bruken av hjemmelagde opiumsvalmueprodukter er utbredt, og Finland, hvor de fleste opioidklientene misbruker buprenorfin (177
Maihin, joissa merkittävä osa opioidiasiakkaista käyttää muita aineita kuin heroiinia, kuuluvat Unkari, jossa kotitekoisten oopiumunikkotuotteiden käyttö on yleistä, ja Suomi, jossa suurin osa opioidiasiakkaista on buprenorfiinin
En kartlegging av andelen sprøytebrukere blant heroinbrukere som påbegynner behandling, er en viktig komponent i kartleggingen av prevalensen av sprøytebruk i befolkningen generelt.
Opioidien käyttäjät – samoin kuin muidenkin huumeiden käyttäjät – suosivat avohoitoa, mutta opioidiasiakkaista hoidetaan kokaiini- ja kannabisasiakkaisiin verrattuna suurempi osuus laitoshoidossa.
Det er imidlertid viktig å huske at den observerte andelen ikke nødvendigvis gjenspeiler trender i prevalensen for all sprøytebruk.
Useimmat opioidiasiakkaat ilmoittavat käyttäneensä kyseisiä huumeita ensimmäisen kerran 15–24-vuotiaana, ja heistä noin 50 prosenttia on käyttänyt niitä ensimmäisen kerran alle 20-vuotiaana.
For land med en høy andel som bruker sentralstimulerende midler (Den tsjekkiske republikk, Slovakia, Finland, Sverige), vil andelen heroinbrukere som injiserer ikke nødvendigvis være representativ for situasjonen generelt.
(181) Kun otetaan huomioon, että ensimmäisen käyttökerran ja ensimmäisen hoitoon hakeutumisen välinen viive on yleensä 5–10 vuotta ja että ensimmäisen kokeilun ja säännöllisen käytön välinen viive on noin 1,5–2,5 vuotta (Suomen kansallinen raportti), voidaan päätellä, että opioidiasiakkaat yleensä käyttävät huumetta säännöllisesti 3–7 vuotta, ennen kuin he hakeutuvat hoitoon ensimmäisen kerran.
I likhet med de som bruker andre stoffer, søker de fleste opioidbrukere seg til poliklinisk behandling.
Hoitoon uudelleen hakeutuvien määrä ei yleisesti katsoen ole laskenut, ja useimmissa maissa heroiiniin liittyvien hoitopyyntöjen kokonaismäärä on säilynyt jokseenkin ennallaan.
Sammenlignet med kokain- og cannabisklienter blir imidlertid en høyere andel opioidklienter innlagt på institusjon.
Merkille pantavia poikkeuksia ovat Saksa ja Yhdistynyt kuningaskunta, joissa raportoitujen hoitopyyntöjen kokonaismäärä on kasvanut.
Andelen sprøytebrukere blant primære heroinbrukere som påbegynner behandling, tyder også på store forskjeller i utbredelsen av sprøytebruk landene imellom, samt på varierende trender over tid (173
Injektiokäytön aste on yleisesti katsoen korkeampi niiden opioidien käyttäjien joukossa, jotka hakeutuvat hoitoon uusissa jäsenvaltioissa (yli 60 %), verrattuna EU-15-jäsenvaltioihin (alle 60 %) lukuun ottamatta Italiaa, jossa opioidien injektiokäyttäjien osuus asiakkaista on 74 prosenttia, ja Suomea, jossa heidän osuutensa on 79,3 prosenttia.
De fleste land med et betydelig antall nye heroinklienter hvert år (bortsett fra Tyskland, hvis rapporteringsgrunnlag er blitt utvidet) rapporterer om en nedgang de siste
Injektiokäyttäjien osuus opioidien käyttäjistä on alhaisin Alankomaissa (13 %) ja korkein Latviassa (86 %). (182)
) Se figur PDU-7 i Statistiske opplysninger 2006.)
) Katso kaavio TDI-2 ja taulukko TDI-5 vuoden 2006 tilastotiedotteessa.)
Se figur PDU-3 (del i) i Statistiske opplysninger 2006.) Se fotnote (70).)
Katso taulukko TDI-5 vuoden 2006 tilastotiedotteessa.)
Se figur TDI-2 og tabell TDI-5 i Statistiske opplysninger 2006. )
Katso kaavio TDI-1 vuoden 2006 tilastotiedotteessa.)
Se tabell TDI-5 i Statistiske opplysninger 2006.)
Katso taulukko TDI-11 vuoden 2006 tilastotiedotteessa.)
Se tabell TDI-26 i Statistiske opplysninger 2006 og nasjonale Reitox-rapporter.
Katso taulukko TDI-17 vuoden 2006 tilastotiedotteessa.
Andelen sprøytebrukere blant opioidklientene er lavest i Nederland (13 %) og høyest i Latvia (86 %) (182).
Norjassa ja Bulgariassa, joskin on epäselvää, onko se hyväksytty virallisesti korvaushoitoon kaikissa niissä maissa, joissa sitä ilmoitetaan käytettävän.
4–5 årene, men ikke blant klienter som tidligere har vært i behandling. Antallet gjentatte søknader har generelt ikke gått ned, og i de fleste land har det totale antallet behandlingssøknader for heroin holdt seg noenlunde stabilt.
Opioidien ongelmakäyttäjiä on perinteisesti hoidettu paljon laitosympäristössä.
Viktige unntak er Tyskland og Storbritannia, hvor det totale antallet rapporterte søknader har gått opp.
Opioidilääkehoitoa ei anneta yksinomaan pitkäkestoiseen korvaushoitoon.
Generelt har andelen behandlingssøknader relatert til heroin (alle og nye søknader) imidlertid falt.
Metadonia ja buprenorfiinia käytetään myös opioidivieroitushoitoon, silloin kun hoidolla pyritään auttamaan henkilöä pääsemään eroon huumeista antamalla tiettynä ajanjaksona pienenevä annos vieroituksen aiheuttamien oireiden lievittämiseksi.
EUs narkotikastrategi for 2005–12 legger stor vekt på å forbedre tilgjengeligheten og tilgangen for behandling, og oppfordrer medlemsstatene til å bygge ut et bredt spekter av effektive behandlingstiltak.
Opioidiongelmien erilaisten hoitomuotojen suhteellisesta saatavuudesta Euroopassa on tällä hetkellä vain vähän tietoa.
Historisk sett har behandling i døgninstitusjon vært et viktig tilbud for problembrukere av opioider.
EMCDDA:n kyselylomakkeeseen toimittamissaan vastauksissa useimpien jäsenvaltioiden (16:n) asiantuntijat ilmoittivat pääasialliseksi hoitomuodoksi korvaushoidon.
Etter hvert som behandlingstilbudet har blitt bredere, og spesielt etter at tilbudet om substitusjonsbehandling ble bygget ut i vesentlig grad, har behandling i døgninstitusjon mistet sin relative betydning.
Neljä maata (Tšekki, Unkari, Puola ja Slovakia) ilmoitti kuitenkin lääkkeettömän hoidon yleisemmäksi, ja kaksi maata (Espanja ja Ruotsi) ilmoitti lääkehoidon ja lääkkeettömän hoidon olevan yhtä yleisiä.
Det har tidligere vært rapportert at alderen på personer som søker behandling for opioidbruk er blitt høyere, og denne trenden fortsatte i 2004.
Joissakin maissa (Saksassa, Espanjassa, Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa) on myös heroiinin valvotun määräämisen ohjelmia, mutta tällaista hoitoa saavien potilaiden määrä on hyvin pieni verrattuna muihin lääkekorvaushoidon muotoihin (todennäköisesti alle prosentti kokonaismäärästä).
Det er for tiden begrenset med data om den relative tilgjengeligheten av forskjellige typer behandling av opioidproblemer i Europa.
Metadonin tai buprenorfiinin kaltaisilla lääkkeillä annettavan korvaushoidon arvosta on nykyään vankkaa näyttöä.
I et spørreskjema fra EONN oppga de fleste (16) medlemsstatene at substitusjonsbehandling var den mest benyttede behandlingsformen.
Tutkimustulokset viittaavat myös rikollisen toiminnan mahdolliseen vähenemiseen ja siihen, että riittävän korvaushoidon tarjoaminen saattaa vaikuttaa huumekuolemien määrään.
I fire land (Den tsjekkiske republikk, Ungarn, Polen og Slovakia) var imidlertid stoff-fri behandling vanligere, mens to land, Spania og Sverige, rapporterte at legemiddelassistert rehabilitering og stoff-fri behandling ble like mye benyttet.
Hoidon onnistuminen edellyttää hoidon varhaista aloittamista, sen riittävän pitkää kestoa ja yhtäjaksoisuutta sekä lääkkeiden oikeaa annostelua.
Opioidklientene rapporteres å være marginalisert i samfunnet og har lavt utdanningsnivå, høy arbeidsledighet og ofte ustabile boforhold.
EMCDDA arvioi, että viime vuonna vähintään 500 000 potilasta sai korvaushoitoa EU:n jäsenvaltioissa, Bulgariassa, Romaniassa ja Norjassa (katso taulukko 4 vuoden 2005 vuosikertomuksesta).
Spania rapporterer at 17–18 % av opioidklientene er hjemløse.
Metadonia käytetään yli 90 prosentissa hoidoista kaikissa muissa maissa paitsi Tšekissä ja Ranskassa, joissa buprenorfiinihoito on yleisin vaihtoehto.
Ut fra dette kan det konkluderes at opioidklienter typisk går gjennom 3–7 år med regelmessig narkotikabruk før de første gang søker spesialisert behandling.
EU-maiden ja Yhdysvaltojen yhteenlaskettu osuus metadonin kulutuksesta maailmassa on 85 prosenttia, ja metadonin
Det er nå bred konsens i Europa om at substitusjonsbehandling fungerer bra som behandlingstiltak for problembrukere av opioider, selv om dette er et følsomt tema i noen land (se kapittel 2). Substitusjonsbehandling er internasjonalt mindre kontroversielt.
) Kypros on ilmoittanut aloittaneensa vuonna 2004 metadonin käytön vieroitushoidossa ja käynnistäneensä metadonikorvaushoidon pilottihankkeen, mutta se ei ole raportoinut yhtään hoitotapausta.
F.eks. kom FN-systemet i 2004 fram til en felles posisjon om substitusjons- og vedlikeholdsbehandling (WHO/UNODC/UNAIDS, 2004), og i juni 2006 satte WHO opp både metadon og buprenorfin på sin liste over essensielle legemidler.
Turkissa metadoni on rekisteröity virallisesti opioidiriippuvuuden hoitoon, mutta yhtään hoitotapausta ei ole raportoitu.
I Tyrkia er metadon offisielt registrert for behandling av opioidavhengighet, men ingen behandlingstilfeller er rapportert.
) Katso buprenorfiinia koskeva erityiskysymys vuoden 2005 vuosiraportista.
Behandling basert på avholdenhet har vist gode resultater når det gjelder forebygging av HIV-infeksjon dersom behandlingen varer i 3 måneder eller mer (Farrell et al., 2005).
Luku 6: Opioidien käyttö ja huumeiden injektiokäyttö
I henhold til tillegg I til FNs Alminnelige narkotikakonvensjon av 1961 er metadon et kontrollert stoff, og INBC kartlegger årlig omfanget av hjemmebruk av metadon.
Esimerkiksi Ranskassa metadonikorvaushoidon laaja käyttöönotto vuonna 1995 johti kulutuksen nopeaan kasvuun 31 kilosta 446 kiloon vuosina 1995–2004.
Det er imidlertid ikke klart om stoffet offisielt er godkjent for vedlikeholdsbehandling i alle landene hvor det rapporteres å være brukt.
kulutus on kasvanut näissä maissa tasaisesti viime vuosikymmenellä.
Tatt i betraktning at høydosert buprenorfinbehandling ble introdusert i Europa for bare 10 år siden, har stoffet overraskende fort blitt et populært behandlingsalternativ (se figur 1) (184).
Kulutetut määrät vakiintuivat EU:ssa ja Yhdysvalloissa vuosina 1997–2000, mutta kulutus on sittemmin kasvanut voimakkaasti Yhdysvalloissa.
Ifølge EONN viser et minsteanslag fra EUs medlemsstater samt Bulgaria, Romania og Norge at mer enn 500 000 klienter mottok substitusjonsbehandling i løpet av året (se tabell 4 i årsrapporten for 2005).
EU:ssa käytetään nykyään noin puolet vähemmän metadonia kuin
For tiden konsumeres det dobbelt så mye metadon i USA som i EU (185).
Yhdysvalloissa. (
I Frankrike førte den omfattende innføringen av metadonbehandling i 1995 til en kraftig økning i forbruket, fra 31 kg i 1995 til 446 kg i 2004.
Yleensä metadonin kulutus kasvaa maassa voimakkaasti, sen jälkeen kun tämä hoitovaihtoehto on otettu käyttöön.
Det har den siste tiden vært tegn til at bruken av metadon er i ferd med å stabilisere seg i Danmark, Spania, Malta, Nederland og muligens også Tyskland.
Metadonin kulutuksen vakiintumisesta on ollut viime aikoina merkkejä tilastoissa Tanskassa, Espanjassa, Maltassa, Alankomaissa ja mahdollisesti Saksassa.
Dette samsvarer med rapporterte trender når det gjelder antallet klienter i behandling (se kapittel 2).
Tämä vastaa hoidossa olevien asiakkaiden määrissä havaittuja suuntauksia (katso luku 2).
Se figur NSP-2 i Statistiske opplysninger 2006.
) Katso kaavio NSP-2 vuoden 2006 tilastotiedotteessa.
Kapittel 7Narkotikarelaterte infeksjonssykdommer og narkotikarelaterte dødsfall
Luku 7Huumeisiin liittyvät tartuntataudit ja huumekuolemat
Narkotikarelaterte infeksjonssykdommer ofte er ustabile.
Huumeisiin liittyvät tartuntataudit
I Portugal fører data fra 2004 til at det stilles spørsmål ved en tidligere registrert nedgang i nye tilfeller av HIV blant sprøytebrukere, da tallene viste en HIV-insidens på 98,5 tilfeller pr. million innbyggere, det høyeste som er målt i hele EU (186).
Yksi huumeidenkäytön ja erityisesti huumeiden injektiokäytön vakavimmista terveysvaikutuksista on HIV:n ja muiden tartuntatautien, erityisesti C- ja B-hepatiitin, leviäminen.
I Storbritannia har forekomsten av HIV blant sprøytebrukere gått sakte opp, men er nå stabilisert på like under 2,5 tilfeller pr. million innbyggere pr. år.
Huumeiden injektiokäytön ja tartunnan saamisen välinen yhteys on osoitettu selkeästi.
I Irland økte forekomsten på slutten av 1990-tallet til et toppnivå på 18,3 tilfeller pr. million i 2000.
Huumeiden injektiokäytön ja injektiovälineiden jakamisen vähentämisestä onkin tullut kansanterveystoimien ensisijainen tavoite tällä alalla.
I 2001 falt den til 9,8, for deretter å stige igjen til 17,8 tilfeller pr. million i 2004.
Euroopan tason seurannassa tartuntatauteja koskevia tietoja kerätään tavallisista ilmoituslähteistä, joissa huumeidenkäyttö saatetaan kirjata riskitekijäksi, ja erityistutkimuksista, jotka kohdistuvat erilaisiin huumeita käyttäviin väestöryhmiin.
Å få til en nedgang i sprøytebruken og i delingen av brukerutstyr har derfor blitt et hovedmål for folkehelsetiltak på området.
arviolta 2,3 tapauksesta 2,9 tapaukseen miljoonaa henkilöä kohti.
Studier viser også at det er en forbindelse mellom narkotikabruk og seksuell høyrisikoatferd, noe som tilsier at det er viktig å etablere en kobling mellom narkotikatiltak og folkehelsestrategier relatert til seksualhelse.
Vaikka luvut ovatkin yleisesti katsoen yhdenmukaisia saatavilla olevien tutkimustietojen kanssa (katso jäljempänä), on syytä muistaa, että uudet raportointijärjestelmät ovat yleensä aluksi epävarmoja.
Når det gjelder kartlegging på europeisk plan, foretas all innsamling av data om infeksjonssykdommer av ordinære meldingsorganer, som kan registrere sprøytebruk som en risikofaktor, og via egne studier av narkotikabrukere i forskjellige miljøer.
Portugalissa aiemmin ilmoitettu uusien diagnosoitujen HIV-tapausten väheneminen injektiokäyttäjien keskuudessa kyseenalaistuu, kun otetaan huomioon vuoden 2004 tiedot, joiden mukaan maassa on todettu 98,5 HIV-tartuntaa miljoonaa henkilöä kohti.