pere/sami_parallel huggingface dataset:
Merk: Se hovedrapport for kart over EMEP-området Kilde: EMEP/MSC/W og CCE
Huom: EMEP-alueen kartta löytyy varsinaisesta raportista Lähde: EMEP/MSC/W ja KIE-maat
Bakkenær ozon Ozonkonsentrasjonene i troposfæren (fra bakken og 10-15 km opp) over Europa er vanligvis tre til fire ganger høyere enn i førindustriell tid, hovedsakelig som et resultat av den meget store økningen i nitrogendioksidutslippene fra industri og kjøretøyer siden 1950-årene.
Alailmakehän otsonipitoisuudet (maanpinnasta 10-15 kilometrin korkeuteen) ovat Euroopan yläpuolella tavallisesti kolmin- tai nelinkertaiset verrattuna ennen teollistumista vallinneeseen tilanteeseen.
Variasjoner fra år til år i været gjør at det ikke er mulig å påvise trender i forekomsten av episoder med høye ozonkonsentrasjoner.
Tämä johtuu pääasiassa teollisuuden ja ajoneuvojen typen oksidipäästöjen hyvin suuresta kasvusta 1950-luvun jälkeen.
Anbefalte grenseverdier som er laget for å beskytte den menneskelige helse, vegetasjonen og økosystemene, blir ofte overskredet i de fleste europeiske land.
Ihmisten terveyden, kasvillisuuden ja ekosysteemien suojelemiseksi asetettuja pitoisuuksien kynnysarvoja ylitetään jatkuvasti useimmissa Euroopan maissa.
Rundt 700 sykehusinnleggelser i EU i perioden mars-oktober 1996 (75 % av dem i Frankrike, Italia og Tyskland) kan skyldes at ozonkonsentrasjonene overskred grensen for helsefare.
Terveydellisen kynnysarvon ylittävä otsonipitoisuus voi olla syynä noin 700 sairaalakäynnissä EU:n alueella vuoden 1995 maaliskuun ja lokakuun välisenä ajanjaksona (näistä 75 prosenttia Ranskassa, Italiassaja Saksassa).
Rundt 330 millioner mennesker i EU kan bli utsatt for minst én slik overskridelse hvert år.
Arviolta 330 miljoonaa ihmistä EU:n alueella voi altistua vähintään yhdelle kynnysarvon ylittymiselle vuodessa.
Anbefalt grenseverdi for vegetasjon ble overskredet i de fleste EU-landene i 1995.
Kasvillisuuden suojelemiseksi asetettu kynnysarvo ylitettiin useimmissa EU-maissa vuonna 1995.
Flere land rapporterte om mer enn 150 dager med overskridelser noen steder.
Monet maat ilmoittivat yli 150 päivänä esiintyneistä arvojen ylityksistä joillakin alueilla.
Samme år ble nesten hele EUs areal av skog og dyrkbar mark utsatt for overskridelser.
Samana vuonna lähes kaikilla EU:n metsäalueilla ja viljelyskelpoisilla maa-alueilla tapahtui ylittymisiä.
Utslippene av de viktigste ozonproduserende stoffer, nitrogenoksider og NMVOC (ikke-metanholdige flyktige organiske forbindelser), økte fram til slutten av 1980-årene førde falt med 14 % mellom 1990 og 1994.
Tärkeimpien otsonia muodostavien aineiden, eli typen oksidit ja NMVOC, päästöt lisääntyivät 1980-luvun lopulle saakka, kunnes ne sitten laskivat 14 prosenttia vuosina 1990 -1994.
Transportsektoren er den største bidragsyteren når det gjelder nitrogenoksider.
Liikenne on typen oksidien tärkein aiheuttaja.
Transport er også den viktigste bidragsyteren til NMVOC-iitslippene i Vest-Europa, mens industrien er den største bidragsyteren i Sentral- og Øst-Europa og i de nye, uavhengige statene i Europa.
Liikenne on myös tärkein NMVOC-päästöjen aiheuttaja Länsi-Euroopassa kun taas KIE-ja IVY-maissa teollisuus on suurin osatekijä.
Daglige maksimumskonsentrasjoner av ozon om sommeren
Otsonin korkeimpien vuorokausiarvojen keskiarvo kesällä
Dersom målene for utslipp av nitrogenoksider fastsatt i UNECE-konvensjonen om langtransportert, grenseoverskridende luftforurensning og i EUs femte handlingsplan for miljø oppnås, vil vi få en reduksjon av ozonepisodene på bare 5-10 %. ·
Maasta toiseen kaukokulkeutuvien ilman epäpuhtauksien yleissopimuksessa ja viidennessä ympäristöohjelmassa asetettujen typen oksidipäästöjä koskevien tavoitteiden saavuttaminen johtaisi otsonin huippupitoisuuksien pienenemiseen vain 5-10 prosentilla.
Dersom det langsiktige målet om ingen overskridelse av anbefalte grenseverdier skal oppnås vil dette kreve omfattende tiltak når det gjelder utslippene av nitrogenoksider og NMVOC for hele den nordlige halvkule.
Tämä edellyttää otsonia muodostavien aineiden (typen oksidien ja NMVOC:in) päästöihin vaikuttavia toimenpiteitä koko pohjoisella pallonpuoliskolla.
Et første skritt vil være å fastsette ytterligere nasjonale utslippstak i henhold til den nye multiforurensnings-, multieffektprotokollen.
Ensimmäiseksi on asetettava uuden monisaastuke-monivaikutuspöytäkirjan nojalla tiukemmat kansalliset päästökatot.
Miljøgifter Veksten i Vest-Europas kjemiske industri har fortsatt siden Dobrisrapporten kom ut, og produksjonen har siden 1993 økt raskere enn BNP.
Länsi-Euroopan kemianteollisuus on jatkanut kasvuaan Dobrisarvioinnin jälkeen tuotannon kasvaessa vuodesta 1993 alkaen BKT:tä nopeammin.
Produksjonen i Sentral- og Øst-Europa og i de nye, uavhengige statene i Europa har hatt en markert nedgang etter 1989, i tråd med nedgangen i BNP, men etter 1993 har produksjonen i noen land delvis tatt seg opp igjen.
Tuotanto KIE-ja IVY-maissa on pudonnut merkittävästi vuoden 1989 jälkeen BKT:n laskun myötä, mutta vuoden 1993 jälkeen tuotanto on osittain elpynyt muutamissa maissa.
Resultatet er at strømmen av syntetiske stoffer er blitt stadig viktigere for økonomien i hele Europa.
Lopputuloksena tästä on se, että kemikaalivirran osuus taloudessa on kasvanut koko Euroopassa.
Det finnes få data om utslipp, men miljøgifter finnes over alt i miljøet, også i dyre- og menneskevev.
Tiedot päästöistä ovat niukat, mutta kemikaalit ovat levinneet kaikkialle ympäristöön, ihmis-ja eläinkudokset mukaan lukien.
Det Europeiske register over eksisterende kjemiske stoffer inneholder over 100 000 kjemiske forbindelser.
Eurooppalaisessa kemiallisten aineiden luettelossa (European Inventory of Existing Chemical Substances) on yli 100 000 kemiallista yhdistettä.
Trusselen som mange av disse syntetiske stoffene utgjør, er ennå uviss på grunn av manglende kunnskaper om miljøgiftenes konsentrasjoner og hvordan de beveger seg gjennom og akkumuleres i miljøet for deretter å påvirke mennesket og andre livsformer.
Aiheutuva uhka on monen kemikaalin osalta yhä epäselvä, sillä tiedot niiden pitoisuuksista, kulkeutumistavoista ja kertymistaipumuksista ympäristössä ovat puutteelliset samoin kuin tiedot vaikutuksista ihmisiin ja muihin elämän muotoihin.
Noe informasjon er imidlertid tilgjengelig, f.eks. om tungmetaller og persistente organiske forbindelser (POP).
Jonkin verran tietoa on kuitenkin saatavilla - esimerkiksi raskasmetalleista ja hitaasti hajoavista orgaanisista yhdisteistä (Persistent Organic Pollutants, POP).
Selv om utslippene av noen av disse stoffene går ned, er konsentrasjonene i miljøet fremdeles bekymringsfullt høye, særlig i områder som er svært kontaminert og i marine oppsamlingsområder som f.eks.
Vaikka eräiden näiden aineiden päästöt ovat vähenemässä, pitoisuudet ympäristössä pysyvät huolenaiheina, erityisesti eräillä hyvin saastuneilla alueilla ja melualueilla kuten arktiset alueet ja Itämeri.
Arktis og Østersjøen. Selv om enkelte kjente POPer fases ut, blir mange andre med lignende egenskaper fremdeles produsert i store mengder.
Vaikka joitakin hyvin tunnettuja POP-aineita poistetaan jatkuvasti käytöstä, tuotetaan samanaikaisesti suuria määriä monia muita, ominaisuuksiltaan vastaavia aineita.
Nylig ble det uttrykt særlig bekymring over de såkalte «hormonhermerne», dvs.
Viime aikoina huolta ovat aiheuttaneet niin kutsutut "hormonitoimintaa häiritsevät kemikaalit" - POP:t ja eräät orgaaniset metalliyhdisteet - erityisesti siksi, että ne aiheuttavat mahdollisesti eläinten ja ihmisten lisääntymishäiriöitä.
Selv om det finnes eksempler på slik påvirkning på dyrelivet i sjøen, har vi så langt ikke tilstrekkelig bevis for noe årsaksforhold mellom slike miljøgifter og virkningen på menneskets reproduksjon.
Yleiskatsaus vaikutusten perusteella ei toistaiseksi ole voitu osoittaa syy­seuraus­suhdetta kyseisten kemikaalien ja ihmisen lisääntymiseen liittyvien terveysvaikutusten välillä.
På grunn av vanskeligheten og kostnaden ved å evaluere toksisiteten ved det store antallet miljøgifter som kan være farlige ved bruk, særlig de med mulige reproduktive og nevrotoksikologiske virkninger, går noen aktuelle bekjempelsesstrategier, som den valgt av OSPAR-konvensjonen om beskyttelse av Nordsjøen, nå på å redusere kjemikalie«belastningen» i miljøet ved å eliminere eller redusere bruken og utslippene av dem.
Lukuisten mahdollisesti vaarallisten, käytössä olevien kemikaalien toksisuuden arviointiin liittyvien vaikeuksien ja kustannusten vuoksi, ja erityisesti niiden kemikaalien osalta, joilla on mahdollisia lisääntymiseen liittyviä ja neurotoksikologisia vaikutuksia, muutamissa nykyisissä toimintastrategioissa ­ kuten Pohjanmeren suojelua koskevassa OSPAR­sopimuksessa ­ pyritään nyt vähentämään kemikaalien aiheuttamaa "kasautumista" ympäristöön vähentämällä niiden käyttöä ja päästöjä tai lopettamalla niiden käyttö kokonaan.
UNECE forventes å ferdigstille to nye protokoller i 1998 om utslipp til luft av tre tungmetaller og seksten POPer i henhold til Konvensjonen om langtransportert, grenseoverskridende luftforurensning.
UNECE:n odotetaan viimeistelevän vuonna 1998 kaksi uutta pöytäkirjaa, jotka koskevat kolmen raskasmetallin ja 16 POP­aineen päästöjä ilmaan maasta toiseen kaukokulkeutuvien ilman epäpuhtauksien yleissopimuksen mukaisesti.
Reduksjon av blyutslipp fra bensin, 1990-96
Bensiinin lyijypäästöjen väheneminen, 1990­96·
Merk:* dataene henviser til endringer i perioden 1990 -1995.
Huomautus: *tieto ajanjaksolta 19901995
Kilde: Dansk EPA, 1998
Lähde: Tanskan EPA, 1998
Enkelte nye nasjonale og internasjonale initiativer er fremmet etter Dobrisrapporten for å redusere miljøgiftenes mulige innvirkning på miljøet, herunder frivillige reduksjonsprogrammer, avgiftsbelegging av særlige miljøgifter og offentlig tilgang til data tilsvarende US Toxic Release Inventory, som for eksempel EUs direktiv for integrert forebygging og kontroll av spredning av forurensning.
Doifis-arvioinnin jälkeen on tehty muutamia uusia kansallisia ja kansainvälisiä aloitteita kemikaalien mahdollisten vaikutusten vähentämiseksi ympäristössä, mukaan lukien vapaaehtoiset vähennysohjelmat, tiettyjen kemikaalien verotustoimet sekä tarjoamalla julkinen pääsy tietoihin, kuten yhdysvaltalaiseen vaarallisten päästöjen rekisteriin (Toxic Release Inventory) EU:n ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi annetun direktiivin mukaisesti.
Det er rom for mer utstrakt anvendelse av slike virkemidler i hele Europa.
Näitä välineitä voidaan käyttää entistä laajemmin Euroopan kaikissa osissa.
Avfall Samlet mengde avfall produsert i de europeiske OECD-landene er rapportert å ha økt med nær 10 % fra 1990 til 1995. .
OECD:n Euroopan alueella ilmoitettu syntyneen jätteen kokonaismäärä kasvoi lähes 10 prosentilla vuosina 1990 -1995.
En del av denne tilsynelatende økningen kan imidlertid komme av bedret avfallsovervåking og rapportering.
Osa näennäisestä kasvusta saattaa kuitenkin johtua jätteiden parantuneesta seurannasta ja ilmoitusmenettelystä.
Mangel på harmonisering og mangelfull datainnsamling gjør det fortsatt vanskelig å overvåke trender og målrette tiltak innen avfallspolitikken i Europa.
Epäyhtenäiset käytännöt ja epätäydellinen tietojen kerääminen vaikeuttavat jatkuvasti kehityksen seuran taa ja jätepolitiikan aloitteiden kohdentamisen parantamista koko Euroopassa.
Produksjonen av kommunalt avfall beregnes å ha økt med 11 % i de europeiske OECD-landene fra 1990 til 1995.
Yhdyskuntajätteen määrän arvioidaan lisääntyneen 11 prosentilla OECD:n Euroopan maissa vuosina 1990 - 1995.
Omkring 200 millioner tonn kommunalt avfall ble produsert i 1995, tilsvarende 420 kg per person per år.
Yhdyskuntajätettä syntyi vuonna 1995 noin' 200 miljoonaa tonnia, mikä vastaa 420 kiloa henkeä kohden vuodessa.
Data om kommunalt avfall i landene i Sentral- og Øst-Europa og i de nye, uavhengige statene i Europa er ikke gode nok til å kunne fastslå noen underliggende trend.
Tiedot KIE-ja IVY-maiden yhdyskuntajätteistä eivät ole riittävän tarkkoja, jotta vallitsevaa suuntausta voitaisiin määritellä.
Tyskland og Frankrike var de største bidragsyterne til de rundt 42 millioner tonn spesialavfall per år som ble rapportert av de europeiske OECD-landene for perioden rundt 1994.
Saksanja Ranskan osuus oli suurin noin 42 miljoonan tonnin vaarallisen jätteen vuosittaisesta määrästä, jonka OECD:n Euroopan maat ilmoittivat vuoden 1994 tienoilla.
Den russiske føderasjon sto for rundt to tredeler av de 30 millioner tonn spesialavfall som ble produsert årlig i hele Øst-Europa i begynnelsen av 1990-årene.
Venäjän federaation osuus oli noin kaksi kolmasosaa Itä-Euroopan alueella 1990-luvun alkupuoliskolla vuosittain syntyneestä 30 miljoonan tonnin suuruisesta vaarallisen jätteen määrästä.
Grunnet ulike definisjoner foreligger ingen eksakte tall.
Määrittelyerojen takia nämä määrät ovat vain viitteellisiä.
Imidlertid inkluderer sjelden kostnadene assosisert ved landfyllinger alle kostnader (nedstengningskostnader er sjelden inkludert), til tross for at noen land har innført avfallsavgifter (f.eks. Østerrike, Danmark og Storbritannia).
Kaatopaikoista aiheutuvat kustannukset sisältävät kuitenkin harvoin kaikki kustannukset (sulkemisen jälkeiset kustannukset puuttuvat usein) eräissä maissa (esimerkiksi Itävallassa, Tanskassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa) käytössä olevista jäteveroista huolimatta.
Alle avfallsstrømmer, særlig
Kaikissa jätevirroissa, erityisesti vaarallisten jätteiden kohdalla, olisi hyötyä säästävämmän teknologian laajemmasta soveltamisesta sekä
29 de for spesialavfall, kan dra fordel av utvidet bruk av renere teknologier og avfallsforebyggende tiltak.
29 jätteiden syntymistä estävistä toimenpiteistä. Kierrätys lisääntyy maissa, joiden jätehuollolla on vahva infrastruktuuri.
Flere land i Øst-Europa står overfor problemer som følge av økninger i avfallsproduksjonen.
Monissa KIE- ja IVY-maissa ongelmana on heikko jätehuollon perinne ja jätteen syntymisen lisääntyminen.
Avfallsforvaltningen i disse landene krever bedre strategisk planlegging og høyere investeringer.
Jätehuolto edellyttää näissä maissa nykyistä parempaa strategista suunnittelua ja entistä enemmän investointeja.
Prioritetene omfatter en forbedring av forvaltningen av kommunalt avfall gjennom styrket kildesortering og forvaltning av landfyllingene, innføring av lokale resirkulcringstiltak samt gjennomføring av Iavkostnadstiltak for å forhindre kontaminering av jordsmonnet.
Painopisteisiin kuuluvat yhdyskuntajätehuollon parantaminen jätteiden lajittelua tehostamalla ja nykyistä paremmalla kaatopaikkojen hoidolla, kierrätysaloitteiden tekeminen paikallisella tasolla sekä kustannuksiltaan edullisten toimien toteuttaminen maaperän saastumisen estämiseksi.
Ønsket om bærekraftig utnyttelse av ressursene, begrensning av miljøskadene og oppfølging av nærhetsprinsippet og prinsippet om at forurenseren skal betale, har ført til at EU har utarbeidet en omfattende lovgivning med sikte på å fremme og harmonisere nasjonale avfallslovgivninger.
Luonnonvarojen kestävään käyttöön sitoutumisen ja ympäristövahinkojen minimoimisen sekä "saastuttaja maksaa -periaatteen" ja "läheisyysperiaatteen" noudattamisen myötä EU on luonut laajalle ulottuvia lainsäädännöllisiä keinoja kansallisen jätteitä koskevan lainsäädännön yhdenmukaistamiseksi ja edistämiseksi.
Tilskyndet av tiltrcdelsesprosessen til EU har enkelte europeiske land begynt å innføre tilsvarende metoder.
Eräissä Keski-Euroopan maissa on alettu noudattaa samanlaisia lähestymistapoja EU:hun jäseneksi liittymisen kannustamana.
Imidlertid er avfallslovgivningen fremdeles på et tidlig stadium i de fleste landene i Sentral- og Øst-Europa og i de nye, uavhengige statene i Europa.
Jätelainsäädäntö on silti yhä heikosti kehittynyttä useimmissa muissa KIE- ja IVY-maissa.
Land som har vedtatt følgende avfallspolitiske lovgivning
Jätehuollon eri ohjauskeinojen keinojen käytön yleisyys
Ratifisert Basel-konvensjonen
Baselin sopimuksen ratifiointi
Mål for forebygging nivå land i %
30 40 50 60 maiden prosenttiosuus
Biologisk mangfold Trusselen mot Europas dyreliv er fortsatt stor, og stadig flere ville arter har nedgang i bestanden.
Euroopan luonnonvaraisiin lajeihin kohdistuva uhka on edelleen vakava, ja vähenevien lajien lukumäärä kasvaa.
I flere land er opptil halvparten av de kjente arter virveldyr truet.
Monissa maissa jopa puolet tunnetuista selkärankaisten lajeista on uhanalaisia.
Mer enn en tredel av fugleartene i Europa har hatt nedgang i bestanden, og mest alvorlig er det i Nordvest- og Sentral-Europa.
Yli kolmanneksessa Euroopan lintulajeista on havaittu vähenemistä, vakavimmin Luoteis­ja Keski­Euroopassa.
Dette skyldes i all hovedsak at habitatene er skadet på grunn av endret arealbruk, særlig gjennom intensivering avjordbruk og skogbruk, økt infrastrukturutvikling, vannforbruk og forurensning.
Tämä johtuu pääasiassa niiden asuinalueille kohdistuneista tuhoista, joita ovat aiheuttaneet muutokset maankäytössä erityisesti maa­ja metsätalouden tehostumisen, infrastruktuurien kehittymisen voimistumisen, vedenoton ja saastumisen seurauksena.
Imidlertid øker bestanden hos flere dyrearter som assosieres med menneskelige aktiviteter, og noen plantearter som tåler høye nivåer av næringsstoffer eller surt miljø, får større utbredelse.
Ihmisen toimintaan sopeutuneiden eläinlajien kannat kuitenkin kasvavat, samoin eräät korkeita ravinne- tai happopitoisuuksia sietävät kasvilajit leviävät.
Det har også vært en forbedring i antallet hekkende fugler i områder hvor organisk jordbruk praktiseres.
Pesivien lintujen määrä on lisääntynyt alueilla, joilla harjoitetaan luonnonmukaista maataloutta.
Innføringen av ikke-stedegne arter forårsaker problemer i både marine-, ferskvanns-og terestre habitater.
Vieraiden lajien istuttaminen aiheuttaa ongelmia merien, sisävesien ja maaalueiden kasvuympäristöissä.
Tapet av våtmark er størst i Sør-Europa, men avgangen er også betydelig i mange land- og byområder i Nordvest- og Sentral-Europa.
Kosteikkojen häviäminen on suurinta Etelä-Euroopassa, mutta huomattavaa häviämistä tapahtuu myös monilla maatalous- ja taajamaalueilla Luoteis- ja Keski-Euroopassa.
De viktigste årsakene er tørrlegging, forurensning, drenering, friluftsliv og urbanisering.
Suurimpina syinä ovat maan otto viljelykseen tai muuhun käyttöön, pilaantuminen, maankuivatus, virkistyskäyttö ja kaupungistuminen.
Noen store og flere små prosjekter for gjenoppbygging av elver, innsjøer, myrer og sumpmark veier opp for disse tapene, selv om det for det meste skjer i liten skala.
Eräät suuret ja monet pienet jokien, järvien, suo-ja rämealueiden kunnostushankkeet ovat jossain määrin tasapainottaneet näitä menetyksiä.
Arealet dekket av sanddyner er redusert med 40% i dette århundret, hovedsakelig langs Europas vestlige kyst, hvorav en tredel har gått tapt etter midten av 1970-tallet.
Hiekkadyynialueet ovat pienentyneet 40 prosentilla tällä vuosisadalla, pääasiassa Euroopan länsirannoilta; kolmannes on kadonnut 1970-luvun puolivälin jälkeen.
De viktigste årsakene er urbanisering, friluftsliv og skogplanting.
Suurimpia syitä ovat olleet kaupungistuminen, virkistyskäyttöjä metsänistutus.
Det totale skogarealet øker, og det samme gjør tømmerproduksjonen.
Metsien kokonaisalueen osuus kasvaa samoin kuin puuaineksen määrä.
«Ekstensiv» skogforvaltning, som tidligere var vanligst, blir i stadig større grad erstattet av en mer intensiv og ensrettet forvaltning.
"Laajaperäistä" metsänhoitoa, joka oli aikaisemmin yleisin metsänhoitomuoto, korvataan edelleen voimaperäisemmällä ja yhdenmukaisemmalla hoidolla.
Bruken av eksotiske arter øker fremdeles. Arealene med gamle naturlige og halvnaturlige skoger blir stadig mindre.
Eksoottisten lajien käyttö kasvaa.
Mesteparten av de gamle og nesten uberørte skogene finnes nå i Sentral- og Øst-Europa og i de nye, uavhengige statene i Europa, selv om mindre områder fremdeles finnes andre steder. Skog branner er fremdeles et problem rundt Middelhavet, selv om det har vært en nedgang i det berørte området.
Suurin osa vanhoista ja lähes koskemattomista metsistä löytyy nykyisin KIE-ja IVY-maista, vaikka pienempiä alueita on muuallakin.
Konseptet «bærekraftig skogbruk» begynner nå å få innpass innen skogbruk og -forvaltning, men det er ennå ikke påvist noen generell innvirkning på det biologiske mangfoldet.
Metsänhoidossa ja metsän käytössä ollaan siirtymässä kestävän metsätalouden mukaiseen käytäntöön, mutta yleiset vaikutukset biologiseen monimuotoisuuteen jäävät nähtäviksi.
Etter hvert som jordbruket er blitt intensivert og skogplantingen har fortsatt i områder med lav avkastning, har halvnaturlige habitater som f.eks. enger raskt gått tapt eller blitt ødelagt.
Koska maataloudesta on tullut yhä voimaperäisempää ja metsänistutus on yhä jatkunut heikkosatoisilla alueilla, lähes luonnontilaiset maatalouden kasvuympäristöt, kuten niityt, katoavat tai muuttuvat nopeasti.
Tidligere var disse habitatene svært utbredt i Europa.
Näitä kasvuympäristöjä esiintyi aikaisemmin Euroopassa hyvin laajalla alueella.
De var avhengige av en ekstensivjordbruksforvaltning med lav tilførsel av næringsstoffer, men lider nå under overdreven tilførsel av næringsstoffer og av forsuring.
Tuolloin käytettiin laajaperäistä maataloutta, ja ravinteiden käyttö oli vähäistä. Nyt rasitteena on ylenmääräinen ravinteiden käyttö ja happamoituminen.
Etter hvert som plante- og dyrelivet, som ofte var svært rikt, forsvant, har det naturlige biologiske mangfoldet i det åpne landskapet blitt betraktelig redusert.
Kasvuympäristöjen usein hyvin monipuolisen kasviston ja eläimistön hävitessä avointen maisema-alueiden luonnollinen biologinen monimuotoisuus on vähentynyt selkeästi.
Omfattende tiltak og lovgivning for beskyttelse av arter og habitater er innført på internasjonalt og nasjonalt plan i alle land.
Nämä toimet ovatjohtaneet huomattavien maa-ja merialueiden suojeluun ja lukuisia lajeja ja kasvuympäristöjä on pelastettu.
Store land- og sjøområder og en rekke arter og habitater er beskyttet, men selve gjennomføringen er ofte vanskelig, går sakte og tiltakene har ikke ikke vært nok til å motvirke den generelle tilbakegangen.
Toimien toteuttaminen on usein vaikeaa ja hidasta, eikä niiden avulla ole pystytty vastustamaan yleistä huononemista.
På europeisk plan er de viktigste initiativene for tiden gjennomføringen av Natura 2000nettverket for utpekte steder i EU, og for resten av Europa det kommende EMERALD-nettverket i henhold til Bernkonvensjonen. konvensjonen.
Eurooppalaisella tasolla EU:n Natura 2000 -alueiden verkosto sekä muuta Eurooppaa koskeva Bernin yleissopimuksen mukainen EMERALD-verkosto ovat tällä hetkellä tärkeimmät aloitteet.
Generelt blir bevaring av det biologiske mangfold ofte betraktet som mindre viktig enn de kortsiktige økonomiske og samfunnsmessige interesser til de sektorene som har størst innvirkning på dette mangfoldet.
Yleisesti ottaen biologisen monimuotoisuuden säilyttämistä on usein pidetty vähemmän tärkeänä kuin siihen eniten vaikuttavilla sektoreilla saavutettuja lyhyen aikavälin taloudellisia tai yhteiskunnallisia etuja.
Det avgjørende for å sikre slikt vern er at hensynet til det biologiske mangfold blir integrert i politikken på andre områder.
Suuri hankaluus suojelutavoitteiden turvaamisessa on edelleen tarve sisällyttää muiden sektorien toimintaan biologisen monimuotoisuuden huomioon ottaminen.
Strategiske miljøvurderinger i forbindelse med retningslinjer og programmer kan, sammen med naturvernlovgivning, være viktige instrumenter for å styrke slik integrasjon.
Toimenpiteiden ja ohjelmien strategiset ympäristöarvioinnit yhdessä luontoa suojelevien keinojen kanssa voivat olla tärkeitä välineitä edistettäessä biologisen monimuotoisuuden huomioon ottamista.
Vann og vassdrag
Sisävedet
Det har vært en generell nedgang i det totale vannforbruket i mange land siden 1980.1 de fleste landene har industriens vannforbruk sakte gått ned siden 1980 på grunn av overgangen fra en industri som har et stort forbruk av vann til en voksende tjenestesektor, tekniske forbedringer og økt gjenvinning.
UsKokonaisvedenotto on yleisesti vähentynyt monissa maissa vuoden 1980 jälkeen. Useimmissa maissa teollisuuden vedenotto on vähentynyt hitaasti vuodesta 1980 kun on siirrytty pois paljon vettä käyttävästä teollisuudesta, tekniikka on kehittynyt ja kierrätys on lisääntynyt.
Imidlertid kan behovet i urbane områder fremdeles overskride tilgjengelige mengder, og i nær framtid kan det oppstå vannmangel.
Taajamaalueilla kysyntä voi yhä kuitenkin ylittää tarjonnan, ja lähitulevaisuudessa voi esiintyä vesipulaa.
I framtiden kan vannforsyningen også påvirkes av klimaendringer.
Myös ilmastonmuutokset voivat vaikuttaa tulevaisuuden vesivaroihin.
Jordbruket er den største forbrukeren av vann i middelhavslandene, hovedsakelig til irrigasjon.
Pääasiassa kastelun vuoksi maatalous on tärkein vedenkäyttäjä Välimeren maissa.
Irrigerte arealer og forbruket av vann til irrigasjon har økt jevnt siden 1980.1 søreuropeiske land går 60 % av vannforbruket til kunstig vanning.
Kastelualueen laajuus samoin kuin kasteluun tarvittavan veden määrä on kasvanut tasaisesti vuodesta 1980. Etelä-Euroopan maissa 60 prosenttia veden kokonaismäärästä käytetään kasteluun.
I noen regioner overskrider grunnvannsuttaket tilsiget, noe som forårsaker synkende grunnvannsspeil, tap av våtmark og at sjøvann trenger inn i grunnvannet.
Eräillä alueilla pohjaveden otto ylittää sen imeytymisnopeuden, mikä aiheuttaa pohjaveden pinnan laskua, kosteikkojen häviämistä ja meriveden tunkeutumista.
Instrumenter for å begrense den framtidige etterspørsel etter vann omfatter effektivisering av vannforbruket, prismekanismer og landbrukspolitikk.
Keinot vedenkysynnän rajoittamiseksi tulevaisuudessa ovat parannukset vedenkäytön tehokkuudessa, hintaohjaus ja maatalouspolitiikka.
Til tross for innføringen av mål for vannkvaliteten i EU og oppmerksomheten rettet mot vannkvalitet i Handlingsplanen for
EU:n vedenlaadulle asettamista tavoitteista ja Keski-ja Itä-Euroopan ympäristöohjelmassa veden laatuun kohdistetusta huomiosta huolimatta jokivesien laadussa ei ole tapahtunut yleistä paranemista vuosista 1989/1990 lähtien. Euroopan maat raportoivat erilaisesta
33 miljøet i Sentral- og Øst-Europa, har det ikke vært noen generell forbedring av vannkvaliteten i elvene siden 1989-90.
33 kehityksestä jossa ei näy maantieteellistä yhtenäisyyttä.
Det har imidlertid vært en viss forbedring i de aller'mest forurensede elvene siden 1970-årene.
Vakavimmin saastuneissa joissa on tapahtunut kuitenkin jonkin verran paranemista 1970-luvun jälkeen.
Tilgang på ferskvann i Europa
Makean veden saatavuus Euroopassa
Rangering etter vanntNgjengelighet per innbygger
Veden saatavuusluokitus asukasta kohti'
Vanntilgjengelighet {per innbygger per år)
Veden saatavuus (m3/asukas/vuosi
"^~j elver med opprinnelse i andre land H vann med opprinnelse i eget land
I muista maista virtaava vesi omasta maasta peräisin oleva vesi
Fosfor og nitrogen forårsaker fortsatt eutrofiering av overflatevann.
Fosfori ja typpi rehevöittävät edelleen pintavesiä.
Takket være forbedringer i behandlingen av spillvann og reduksjoner i utslippene fra store industriforetak mellom 1980 og 1995 har den totale tilførselen av fosfor til elver gått ned med mellom 40 % og 60 % i fiere land.
Parannukset jätevesien käsittelyssä sekä vähennykset suurteollisuuden päästöissä vuosina 1980­ 1995 johtivat siihen, että fosforin kokonaispäästöt jokiin vähenivät 40 ­ 60 prosentilla useissa maissa.
Fosforkonsenmisjonene i overflatevann har gått kraftig ned, særlig der problemene var størst.
Pintavesien fosforipitoisuudet pienenivät merkittävästi erityisesti siellä, missä vaikutukset olivat aikaisemmin olleet pahimmat.
Ytterligere forbedringer er forventet ettersom gjenoppbyggingstiden, særlig for innsjøer, kan være flere år.
Vesien laadun odotetaan paranevan palautumisajan jälkeen, erityisesti järvissä, mutta vasta useamman vuoden kuluttua.
Fosforkonsentrasjoner i rundt en firedel av elvene som overvåkes er fremdeles ti ganger høyere enn i vann av god kvalitet.
Noin neljänneksessä jokien seurantapaikoista fosforipitoisuudet ovat yhä noin kymmenkertaisia hyvälaatuiseen veteen verrattuna.
•forårsake problemer når det transporteres til sjøen.
Euroopan ympäristö: Toinen arviointi jonka päälähteenä on maatalous, ei ole yhtä suuri ongelma joissa, mutta se voi aiheuttaa ongelmia kulkeutuessaan mereen.
Utslipp må kontrolleres ytterligere for å beskytte miljøet i havet.
Näin ollen tarvitaan päästöjen lisävalvontaa meriympäristön suojelemiseksi.
Kvaliteten på grunnvannet berøres av økende konsentrasjoner av nitrat og plantevernmidler fra jordbruket.
Maataloudesta peräisin olevien nitraatti-ja torjunta-ainepitoisuuksien nousu vaikuttaa pohjaveden laatuun.
Nitratkonsentrasjonene er lave i Nord-Europa, men høye i flere vest- og østeuropeiske land, der EUs høyeste tillatte konsentrasjon hyppig overskrides.
Nitraattipitoisuudet ovat alhaiset Pohjois-Euroopassa, mutta korkeat useissa Länsi- ja Itä-Euroopan maissa, joissa EU:n suurimmat sallitut pitoisuudet ylitetään usein.
Bruken av plantevernmidler i EU gikk ned fra 1985 til 1995, men dette betyr ikke nødvendigvis en reduksjon i effekten på miljøet, ettersom spekteret av plantevernmidler som brukes er endret.
Torjunta-aineiden käyttö väheni EU:ssa vuosina 1985 - 1995. Tämä ei välttämättä merkitse ympäristövaikutusten vähenemistä, sillä käytössä olevien torjunta-aineiden valikoima on muuttunut.
Konsentrasjoner av visse plantevernmidler i grunnvannet overskrider ofte EUs maksimalt tillatte konsentrasjoner.
Eräiden torjunta-aineiden pitoisuudet pohjavesissä ylittävät usein EU:n suurimmat sallitut pitoisuudet.
Betydelig forurensning av tungmetaller, hydrokarboner og klorerte hydrokarboner er også rapportert fra mange land.
Monet maat ovat ilmoittaneet myös merkittävästä raskasmetallien, hiilivetyjen ja kloorattujen hiilivetyjen aiheuttamasta pilaantumisesta.
Det er etablert en integrert politikk for vern av vann og vassdrag mange steder i Europa, f.eks. rundt Nordsjøen, Østersjøen, Rhinen, Elben og Donau.
Yhdennetty politiikka sisävesien suojelemiseksi on käytössä monilla Euroopan alueilla, esimerkiksi Pohjanmeren, Itämeren, Reinin, Elben ja Tonavan ympäristössä.
Selv om mye er oppnådd, er fremdeles bedre integrasjon av miljøpolitikken i den økonomiske politikk en utfordring for framtiden.
Vaikka paljon on saavutettu, ympäristö- ja talouspolitiikkojen entistä parempi yhdentäminen jää tulevaisuuden haasteeksi.
Landbrukspolitikken vil være særlig viktig når det gjelder å ta opp problemene med forurensning fra diffuse kilder, men dette er fortsatt både teknisk og politisk vanskelig.
Erityisesti maatalouspolitiikka on avainasemassa hajakuormituslähteistä peräisin olevan kuormituksen taltuttamisessa, mutta kuormitukseen vaikuttaminen on edelleen sekä teknisesti että poliittisesti vaikeaa.
Selv om reformen i EUs felles landbrukspolitikk brukes for å integrere tiltak for å redusere tilførselen av næringsstoffer, trengs ytterligere tiltak, f.eks. må brakkleggingspolitikken utformes med sikte på å maksimere miljøfordelene.
Vaikka Euroopan unionin yhteisen maatalouspolitiikan mukaisia uudistuksia hyödynnetään ravinnekuormituksen vähentämistä koskevien toimien yhdentämiseksi, on tehtävä vielä enemmän. On esimerkiksi varmistettava, että toimenpiteistä, kuten maanviljelysmaan kesannoinnista, saadaan ympäristöllisesti paras mahdollinen hyöty.
EUs direktiver om behandling av urbant spillvann og nitrat burde gi en betydelig forbedring av vannkvaliteten, men suksessen avhenger av i hvilken grad medlemsstatene utpeker sensitive områder og sårbare soner.
EU:n yhdyskuntajäteveden käsittelystä annetun direktiivin ja nitraattidirektiivin avulla pitäisi saada aikaan olennaisia laatuparannuksia, mutta niiden onnistuminen riippuu siitä, miten laajoja alueita jäsenvaltiot nimeävät herkiksi alueiksi ja pilaantumisalttiiksi vyöhykkeiksi.
Forslaget til et rammedirektiv for vann fordrer integrerte programmer for forvaltning og utbedring.
Ehdotus veden kehysdirektiiviksi edellyttää hoito-ja parannusohjelmien yhdistämistä.
Dersom dette direktivet gjennomføres på en enhetlig måte i hele EU, burde det, sammen med en større vektlegging av forvaltningen på etterspørselssiden, føre til markerte forbedringer i vannkvaliteten og en bærekraftig forvaltning av vannressursene.
Jos tämä toteutetaan koko EU:ssa riittävän yhtenäisestiisesti, niin direktiivin pitäisi johtaa yhdessä kysynnän hallinnan kanssa merkittäviin vedenlaadun parannuksiin ja vesivarojen kestävään hoitoon.
Miljøet i hav- og kystområder De mest truede havområdene er Nordsjøen (overfiske, høye konsentrasjoner av nærings- og giftstoffer), de iberiske hav (dvs. den delen av Atlanterhavet som ligger langs den østre atlanterhavshyllen, herunder Biskayabukta: overfiske, tungmetaller) , Middelhavet (høye lokale konsentrasjoner av næringsstoffer, stor belastning på kysten, overfiske), Svartehavet (overfiske, rask økning av næringsstoffkonsentrasjonene) og Østersjøen (høye konsentrasjoner av næringsstoffer, giftstoffer, overfiske).
Uhanalaisimmat meret ovat Pohjanmeri (ylikalastus, korkeat ravinne-ja saastepitoisuudet), Pyreneiden merialue (eli Atlantin valtameri Itä-Atlantin mannerjalustan kohdalla, Biskajanlahti mukaan lukien: ylikalastus, raskasmetallit), Välimeri (paikallisesti korkeat ravinnepitoisuudet, rannikoihin kohdistuva kova paine, ylikalastus), Mustameri (ylikalastus, ravinnepitoisuuksien nopea nousu) ja Itämeri (korkeat ravinnepitoisuudet, saasteet, ylikalastus).
Eutrofiering, som hovedsakelig skyldes overskudd av næringsstoffer fra jordbruket, er et betydelig problem i deler av mange europeiske hav.
Rehevöityminen, joka johtuu pääasiassa maatalouden ravinneylimääristä, on suuri huolenaihe monien Euroopan merien joillakin alueilla.
Konsentrasjonen av næringsstoffer er stort sett på samme nivå nå som i begynnelsen av 1990-årene.
Ravinnepitoisuudet ovat yleisesti ottaen samalla tasolla kuin 1990-luvun alussa.
Økningen i nitrogenutslipp og derav følgende oppkonsentrasjoner i vannet langs en del av Europas vestkyst ser ut til å ha sammenheng med stor nedbør og oversvømmelser mellom 1994 og 1996.
Typpipäästöjen lisääntyminen ja niiden pitoisuudet merivedessä eräillä Euroopan länsirannikoilla näyttävät vastaavan vuosien 19941996 korkeita sademääriä ja tulvia.
I de fleste andre havområder har vi ikke kunnet identifisere noen klar tendens når det gjelder konsentrasjonen av næringsstoffer.
Useimmissa muissa merissä ei voitu todeta selviä trendejä ravinnepitoisuuksissa.
Imidlertid ble konsentrasjonen av næringsstoffer i Svartehavet, hovedsakelig fra Donaus nedbørsfelt, tidoblet fra 1960 til 1992.
Mustanmeren ravinnepitoisuudet, jotka olivat peräisin pääasiassa Tonavan valuma-alueelta, kylläkin nousivat noin kymmenkertaisiksi vuosina 1960 - 1992.
Kontaminering av sedimenter og biota på grunn av av menneskeskapte miljøgifter synes å være vanlig i nesten alle hav i Europa.
Ihmisen tuottamien kemikaalien aiheuttama sedimenttien sekä eläin- ja kasvikunnan saastuminen näyttää olevan yleistä lähes kaikissa Euroopan merissä.
Tilgjengelig datamateriale er begrenset og dekker hovedsakelig Vest- og Nordvest-Europa.
Tietoja on ollut vain rajoitetusti saatavana, ja saatu tieto on koskenut pääosin Länsi-ja Luoteis-Eurooppaa.
Forhøyede konsentrasjoner (dvs. over det naturlige bakgrunnsnivå) av tungmetaller og PCB er funnet i fisk og sedimenter, med høye nivåer nær punktkilder.
Kohonneita (luonnollisten tausta-arvojen yläpuolella olevia) raskasmetallien ja PCB-yhdisteiden pitoisuuksia on löydetty kaloista ja sedimenteistä, ja arvot ovat olleet korkeita lähellä pistelähteitä.
Bioakkumulering av disse stoffene kan utgjøre en trussel mot økosystemene og den menneskelige helse (som drøftet i kapittelet om miljøgifter).
Näiden aineiden kertyminen voi uhata ekosysteemejä ja ihmisten terveyttä (kuten kemikaaleja koskevassa kappaleessa esitettiin).
Når det gjelder oljeforurensning er bildet svært sammensatt, og det er vanskelig å lage noen pålitelige evalueringer av generelle trender.
Kokonaiskuva öljyn aiheuttamasta saastumisesta on hyvin hajanainen, eikä luotettavaa arviota yleisistä kehityslinjoista voida tehdä.
Hovedkilden er fra land, via elvene til havet. Selv om det årlige antallet oljeutslipp går ned, forårsaker små og noen ganger store utslipp i soner med høy skipsfart betydelig lokale skader, med tilsøling av strender og sjøfugl og problemer for fiskeriene.
Pääasialliset lähteet sijaitsevat maa-alueilla, joista kulkeutuminen meriin tapahtuu jokien välityksellä.
Det finnes imidlertid ikke bevis for uopprettelige skader på havets økosystemer, verken fra større utslipp eller fra faste oljekilder.
Mitään todistetta ei kuitenkaan ole suurien tai jatkuvien öljyvahinkojen meriekosysteemeille aiheuttamista peruuttamattomista haitoista.
Overfiske utgjør fremdeles et stort problem i mange hav, og særlig store er problemene i Nordsjøen, de iberiske havområdene, Middelhavet og Svartehavet.
Monia meriä ylikalastetaan voimakkaasti. Erityisen vakavia ongelmia esiintyy Pohjanmerellä, Pyreneiden merialueilla, Välimerellä ja Mustallamerellä.
Det er stor overkapasitet i fiskeflåten, og kapasiteten må reduseres med 40 % for å være tilpasset tilgjengelige fiskeressurser.
Kalastusalusten ylikapasiteetti on huomattava, ja tähän kapasiteettiin tarvittaisiin 40 prosentin vähennys, jotta kapasiteetti vastaisi olemassa olevia kalavaroja.
Jordforringelse I Vest-Europa er del identifisert mer enn 300 000 potensielt kontaminerte områder, og det totale antallet i hele Europa er nok betydelig høyere.
Länsi-Euroopassa on todettu yli 300 000 saastuneiksi epäiltyä maaaluetta, ja arvioitu kokonaismäärä Euroopassa on paljon suurempi.
Selv om Miljøprogrammet for Europa oppfordret til identifisering av kontaminerte områder, bar mange land fremdeles ikke levert noen komplett oversikt.
Vaikka Euroopan ympäristöohjelmassa edellytetään saastuneiden maaalueiden selvittämistä, täydellinen kokonaiskuva monista maista puuttuu yhä.
Omfanget av problemet er vanskelig å vurdere på grunn av manglende omforente definisjoner.
Ongelman laajuutta on vaikea arvioida, sillä sovitut määritelmät puuttuvat.
Europakommisjonen utarbeideren Hvitbok om miljøansvar, og omforente definisjoner kan være nødvendig for å kunne følge opp dette arbeidet.
Euroopan komissio on valmistelemassa valkoista kirjaa oikeudellisesta vastuusta ympäristökysymyksissä (White Paper on environmental liability), jonka seurantatoimet saattavat edellyttää sovittuja määritelmiä.
De fleste vesteuropeiske land har vedtatt regelverk med sikte på forebygging av framtidige ulykker og opprenskning av eksisterende forurensning.
Useimmat Länsi-Euroopan maat ovat ottaneet käyttöön säännöstöjä, joiden tarkoituksena on tulevien tapausten ehkäiseminen ja nykyisten saastuneiden alueiden puhdistaminen.
De fleste landene i regionen har begynt å evaluere problemene i denne sammenheng.
Useimmat tämän alueen maat ovat aloittaneet kyseisten ongelmien arvioinnin.
Imidlertid har mange av disse landene ennå ikke utarbeidetjuridiske og finansielle rammer for å kunne ta opp dette problemet.
Monien KIE-ja IVY-maiden on kuitenkin yhä kehitettävä tarvittavaa säännöstöä ja talouspuitteita saastuneiden maaalueiden käsittelemiseksi.
Et annet alvorlig problem er tapet av jord som blir «forseglet» under for eksempel industrianlegg og transportinfrastruktur, noe som reduserer framtidige generasjoners valg med hensyn til arealbruk.
Toinen vakava ongelma on maaperän käytöstä poistuminen rakentamisen vaikutuksesta, esimerkiksi teollisuusalueiden ja liikenteen infrastruktuurin takia, mikä vähentää tulevien sukupolvien maankäytön mahdollisuuksia.
Jorderosjonen øker.
Maaperän eroosio on lisääntymässä.
Rundt 115 millioner hektar er berørt av vannerosjon og 42 millioner hektar av vinderosjon.
Noin 115 miljoonan hehtaarin alue kärsii vesieroosiosta ja 42 miljoonan hehtaarin alue tuulieroosiosta.
Problemet er størst i middelhavsregionen på grunn av regionens sårbare miljøforhold, men problemet er til stede i de fleste europeiske land.
Ongelma on suurin Välimeren alueella herkkien ympäristöolosuhteiden takia, mutta ongelmia esiintyy myös useimmissa Euroopan maissa.
Jorderosjonen forsterkes ved brakklegging og skogbranner, særlig i marginale områder.
Maa-alueen hylkääminen ja metsäpalot tehostavat maaperän eroosiota, erityisesti reuna-alueilla.
Strategier som f.eks. nyplantning for å bekjempe den stadig økende jorderosjonen, savnes flere steder.
Strategiat, kuten metsänistutus kiihtyvän maaperän eroosion voittamiseksi, puuttuvat monilta alueilta.
Forsaltning av jordsmonnet berører nær 4 millioner hektar, hovedsakelig i landene rundt Middelhavet og i Øst-Europa.
Maaperän suolaantumista tapahtuu lähes neljän miljoonan hehtaarin alueella, pääasiassa Välimeren ja Itä-Euroopan maissa.
Hovedårsakene er overutnyttelse av vannressursene i tilknytning til irrigasjon for jordbruksformål, befolkningsvekst, industri-og byutvikling og turismens ekspansjon i kystområdene.
Suurimpia syitä ovat vesivarojen liikakäyttö maataloudessa käytetyn kastelun seurauksena, väestönkasvu, teollisuuden ja yhdyskuntien kehitys sekä matkailun lisääntyminen rannikkoalueilla.
For dyrket land gir dette seg utslag i reduserte eller feilslåtte avlinger.
Tärkeimmät vaikutukset viljelyalueilla näkyvät pienempinä satoina ja jopa kokonaisina sadonmenetyksinä.
Mange land har ingen strategi for å bekjempe forsaltningen av jordbunnen.
Monista maista puuttuu strategia maaperän suolaantumisen estämiseksi.
Erosjon og forsaltning ävjordbunnen har økt risikoen for ørkenspredning i de mest sårbare områdene, særlig i middelhavsregionen.
Maaperän eroosio ja suolaantuminen ovat lisänneet aavikoitumisen vaaraa haavoittuvimmilla alueilla, erityisesti Välimeren alueella.
Informasjon om omfanget av ørkenspredningen er begrenset, og ytterligere arbeid er nødvendig for å utvikle forebyggende strategier, eventuelt innenfor rammen av FNs konvensjon om bekjemping av ørkenspredning.
Aavikoitumisen laajuutta ja vakavuutta koskevat tiedot ovat rajalliset; lisätyötä tarvitaan ehkäisevien strategioiden luomiseksi, mahdollisesti Yhdistyneiden kansakuntien aavikoitumisen estämistä koskevan yleissopimuksen puitteissa.
Data over antallet identifiserte kontaminerte eller potensielt kontaminerte områder
Käytettävissä olevat tiedot saastuneista ja saastuneiksi epäillyistä maaalueista
S tí lg — beregnet sum beregnet sum
-(n arvio määrästä arvio määrästä
Identifisert identifisert
Ì todettu todettu
Bymiljø Urbaniseringen fortsetter til tross for at rundt tre firedeler av befolkningen i Vest-Europa og i de nye, uavhengige statene i Europa og mindre enn to tredeler av befolkningen i Sentral- og Øst-Europa allerede bor i byer.
Kaupungistuminen jatkuu siitä huolimatta, että noin kolme neljännestä Länsi-Euroopan ja IVY-maiden väestöstä ja hieman alle kaksi kolmannesta KIE-maiden väestöstä asuu jo kaupungeissa.
Den raske veksten i privat transport og ressursintensivt forbruk utgjør den største trusselen mot bymiljøet og følgelig for den menneskelige helse og velferd.
Yksityisautoilun nopea kasvu ja luonnonvaroihin painottuva kulutus ovat suuria uhkia kaupunkiympäristölle ja sen seurauksena ihmisten terveydelle ja hyvinvoinnille.
I mange byer står bilen nå for 80 % av all mekanisert transport.
Monissa kaupungeissa autot vastaavat nykyisin 80 prosentista kuljetuksia.
Prognoser over transportveksten i Vest-Europa indikerer at dersom «business as usual»-scenariet følges, vil passasjer- og godstransporten på veiene nesten dobles fra 1990 til 2010. Antallet biler vil øke med 25-30 % og årlige kjørelengde per bil øke med 25 %.
Liikenteen kasvuennusteet Länsi-Euroopassa osoittavat, että "tätä menoa"("business as usual") -vaihtoehdossa maantieliikenteen osuus henkilöliikenteessä ja rahtiliikenteessä osalta saattaa lähes kaksinkertaistua vuosina 1990 -2010 samalla kun autojen määrä kasvaa 25 - 30 prosenttia ja autokohtaiset vuosikilometrit lisääntyvät 25 prosenttia.
Dagens vekst i den urbane mobilitet og antall bileiere i byer i Sentral- og Øst-Europa forventes å skyte fart i løpet av neste tiår, med tilsvarende økninger i energiforbruk og transport relaterte utslipp.
Tämä johtaa vastaavasti energiankulutuksen kasvuun ja liikennepäästöjen lisääntymiseen.
Generelt sett har luftkvaliteten i de fleste europeiske byer blitt bedre.
Kaiken kaikkiaan ilmanlaatu on parantunut useimmissa Euroopan kaupungeissa.
Årlige bokonsentrasjoner falt raskt på 90-tallet takket være redusert blyinnhold i bensinen, og det synes å være tegn på at konsentrasjonene av andre forurensende stoffer også går ned.
Lyijyn vuosipitoisuudet putosivat jyrkästi 1990-luvulla koska bensiinin lyijypitoisuutta alennettiin. Lisäksi näyttäisi olevan todisteita siitä, että myös muiden saasteiden pitoisuudet pienenevät.
Imidlertid har noen byer i Sentral- og Øst-Europa rapportert mindre økninger i bokonsentrasjonen i løpet av de siste fem årene, på grunn av trafikkøkningen.
Muutamat KIE-maiden kaupungit ovat kuitenkin ilmoittaneet lyijypitoisuuksien pienestä kasvusta viimeisten viiden vuoden aikana.
Den planlagte utfasingen av blyholdig bensin vil kunne løse dette problemet.
Tämä kasvu johtuu liikenteen kasvusta. Ennakoitu lyijyllisen bensiinin käytön lopettaminen ratkaisisi tämän ongelman.
Ozon er imidlertid et stort problem i enkelte byer, der konsentrasjonene av bakkenær ozon er høye gjennom hele sommeren.
Otsoni on kuitenkin edelleen tärkeä ongelma joissakin kaupungeissa, koska pitoisuudet ovat korkeita koko kesäkauden.
Et flertall av byene som leverer data rapporterer om overskridelser av WHOs retningslinjer for maksimale verdier av svoveldioksid, karbonmonoksid, nitrogenoksider og svevestøv (PM).
WHO:n ohjearvojen ylittymisistä rikkidioksidin, hiilimonoksidin, typen oksidien ja hiukkaspäästöjen osalta ilmoitti suurin osa tietoja raportoivista kaupungeista.
Få data var tilgjengelig om benzen, men overskridelse av WHOs retningslinjer for luftkvalitet synes vanlig.
Bentseenistä saatiin vain vähän tietoja, mutta WHO:n ilman laadun ohjearvojen ylittymiset näyttävät yleisiltä.
En ekstrapolering av innrapporterte resultater for 155 større byer i Europa viser at rundt 25 millioner mennesker utsettes for vintersmog (overskridelse av retningslinjene for luftkvalitet for SO,, og PM).
Ilmoitettujen tulosten pohjalta tehty kaikkiin Euroopan 115 suureen kaupunkiin ulottuva arviointi osoittaa, että noin 25 miljoonaa ihmistä altistuu talviajan savusumun olosuhteille (ilmanlaadun ohjearvojen ylittyminen SO,,:n ja hiukkaspäästöjen osalta).
Det tilsvarende antall som utsettes for sommersmog (i forbindelse med ozon) er 37 millioner, og nær 40 millioner mennesker berøres av minst én overskridelse av WHOs retningslinjer hver år.
Vastaavasti kesäajan savusumulle (otsoniin liittyen) altistuvien ihmisten lukumäärä on 37 miljoonaa, ja lähes 40 miljoonaa ihmistä altistuu vähintään kerran vuodessa WHO:n ohjearvon ylittävälle pitoisuudelle.
I Vest-Europa i dag er de største kildene til luftforurensning -som tidligere var industriprosesser og forbrenning av kull og brensel med høyt svovelinnhold - motorkjøretøyer og forbrenning av lettere brensler.
Länsi­Euroopassa tärkeimmät ilman saastumista aiheuttavat lähteet olivat aiemmin teolliset prosessit sekä hiilen ja hyvin rikkipitoisten polttoaineiden polttoja nykyään moottoriajoneuvotja kaasumaisten polttoaineiden poltto.
Ettersom transporten forventes å øke betraktelig, forventes det også at transportrelaterte utslipp vil øke, noe som vil forverre luftforurensningen i byene.
Koska liikenteen ennakoidaan kasvavan merkittävästi, liikenteeseen liittyvien päästöjen oletetaan myös lisääntyvän ja voimistavan ilman saastumista kaupungeissa.
I Øst-Europa er tendensen den samme, selv om veksten ikke er like kraftig.
KIE­ja IVY­maissa tapahtuu samanlaisia muutoksia mutta hitaammin.
Rundt 450 millioner mennesker i Europa (65 % av befolkningen) er berørt av for høye støynivåer (over et døgnekvivalentnivå (Leq) på 55dB(A)).
Noin 450 miljoonaa ihmistä Euroopassa (65 prosenttia väestöstä) altistuu voimakkaalle ympäristömelulle (joka ylittää ekvivalentin äänipainetason (Leq) 24 h 55 dB (A)).
Rundt 9,7 millioner mennesker utsettes for uakseptable støynivåer (over et døgnekvivalentnivå på 75dB(A) ).
Noin 9,7 miljoonaa ihmistä altistuu melutasoille (yli (Leq) 24 h 75 dB (A)), joita ei voida hyväksyä.
Rundt 60 % av større europeiske byer har et overforbruk av sine grunnvannressurser og tilgjengelige vannmengder, og vannkvaliteten kan lett begrense urbaniseringen i land som har for lite vann, særlig i Sør-Europa.
Vedenkulutus on kasvanut lukuisissa Euroopan kaupungeissa: noin 60 prosentissa Euroopan suurista kaupungeista vedenkulutus ylittää pohjavesivarat. Veden laatu voi hillitä yhdyskuntien kehitystä yhä enemmän maissa, joissa esiintyy vesipulaa, erityisesti Etelä­Euroopassa.
Flere land i Nord-Europa har imidlertid redusert vannforbruket.
Monet Pohjois­Euroopan kaupungit ovat kuitenkin vähentäneet vedenkulutustaan.