pere/sami_parallel huggingface dataset:
Generelt sett kan vannressursen utnyttes mer effektivt ettersom kun en liten prosentdel av husholdningenes forbruk går til drikke og matlaging, og store mengder (5-25 %) går tapt ved lekkasjer.
Yleisesti ottaen vesivaroja voitaisiin käyttää entistä tehokkaammin, sillä prosentuaalisesti vain pieni osa talousvedestä kuluu juomis­ja ruoanvalmistustarkoitukseen, ja suuria määriä (5 ­yli 25 prosenttia) häviää vuotojen seurauksena.
Årlig gjennomsnittlig NO, -konsentrasjon, 1990 -1995*
-pitoisuuksien vuosikeskiarvot 1990 - 1995
62% retningslinjen noe overskredet (40-79 _BAR_ig/m3)
42% m ohjearvo ylitetty jonkin verran (40-79 pg/m3)
32% under retningslinjens grenseverdi
32% alle ohjearvon
Til tross for framgangen som er gjort når det gjelder å etablere en miljøforvaltning i europeiske byer, er mange problemer fremdeles uløst.
Euroopan kaupunkien ympäristön hoidon kehittymisestä huolimatta monet ongelmat ovat yhä ratkaisematta.
I løpet av de siste fem årene har et økende antall bykommuner, med basis i retningslinjer for Lokal Agenda 21, utredet tiltak for å oppnå en bærekraftig byutvikling.
Viimeisten viiden vuoden aikana yhä useammat kaupunkien viranomaiset ovat tutkineet keinoja kestävän kehityksen aikaansaamiseksi paikallisten Agenda 21 ­ohjelmien yhteydessä.
Disse kan inkludere tiltak for å redusere vann, energi- og materialforbruk, bedre areal- og transportplanlegging, samt innføring av økonomiske virkemidler.
Näihin voisivat kuulua toimet veden, energian ja materiaalien käytön vähentämiseksi, entistä parempi maankäytön ja liikenteen suunnittelu sekä taloudellisten keinojen hyödyntäminen.
Mer enn 290 byer har allerede sluttet seg til Kampanjen for en bærekraftig utvikling i europeiske byer og tettsteder.
Yli 290 kaupunkia on jo liittynyt Euroopan kaupunkien ja kuntien kestävän kehityksen kampanjaan.
Data over mange aspekter ved bymiljøet - for eksempel vannforbruk, produksjon av kommunalt avfall, behandling av spillvann, støy og luftforurensning - er fremdeles ufullstendige eller uhensiktsmessige for en omfattende vurdering av endringene i bymiljøet i Europa.
Monien kaupunkiympäristön eri puolien tiedot ­ esimerkiksi vedenkulutus, yhdyskuntajätteen syntyminen, jätevesien käsittely, meluja ilman saastuminen ­ ovat yhä epätäydellisiä ja riittämättömiä siihen, että Euroopan kaupunkiympäristöissä tapahtuneet muutokset voitaisiin arvioida tyhjentävästi
Industriulykker og naturkatastrofer I EU har det årlige rapporterte antall større industriulykker vært noenlunde konstant siden 1984.
EU:ssa vuosittain ilmoitettujen suurten teollisuusonnettomuuksien määrä on pysynyt karkeasti ottaen vakiona vuodesta 1984.
Ettersom både innrapportering og nivået på den industrielle aktivitet har økt siden da, er det
Tietokannat eivät tällä hetkellä kata KIE­ja IVY­maiden onnettomuuksia.
I henhold til Det internasjonale atomenergibyråets internasjonale skala for kjernefysiske hendelser (INES), har det ikke vært noen «ulykker» (INES-nivå 4-7) i Europa siden 1986 (Tsjernobyl - INES-nivå 7).
Kansainvälisen atomienergiajärjestön ydinlaitostapahtumien kansainvälisen vakavuusasteikon (International Nuclear Event Scale, INES) perusteella Euroopassa ei ole tapahtunut "onnettomuuksia" (INES-tasot 4 - 7) vuoden 1986 (Tshernobyl - INES-taso 7) jälkeen.
Flesteparten av de innrapporterte ulykkene har vært «uregelmessigheter» (INES-nivå 1), med unntak av noen få «episoder» (INES-nivå 2-3).
Ilmoitetuista tapauksista useimmat ovat olleet "poikkeuksellisia turvallisuuteen vaikuttavia tapahtumia" (INES-taso 1) muutamien ollessa "merkittäviä tai vakavia turvallisuuteen vaikuttaneita tapahtumia" (INES-tasot 2-3).
I løpet av de siste ti årene har det på global basis vært en betydelig reduksjon i antallet store oljeutslipp.
Suurten öljyvahinkojen vuosittainen määrä maailmassa on vähentynyt merkittävästi viimeisten kymmenen vuoden aikana.
Imidlertid har tre av de største utslippene noensinne i verdenssammenheng skjedd i Vest-Europa i løpet av de. siste par årene, og disse sto for en stor del av de totale oljeutslippene.
Kuitenkin muutamana viime vuotena kolme maailman kaikkien aikojen suurinta öljyvahinkoa on tapahtunut Länsi-Euroopassa. Kyseiset suurvahingot olivat syy öljyvahinkojen korkeaan prosenttiosuuteen.
Det har vært en stadig økning i intensiteten i svært mange aktiviteter som kan forårsake store ulykker, og en økning av sårbarheten overfor naturgitte farer (f.eks. ekstreme værforhold) ved noen av disse aktivitetene og infrastrukturene.
Monien toimintojen tehostuminen voi johtaa yhä helpommin suuriin onnettomuuksiin, ja näistä eräiden toimintojen ja infrastruktuurien kasvava haavoittuvuus voi johtaa luonnononnettomuuksiin.
Med sin brede dekning og omfattende karakter og sitt fokus på forebygging av ulykker, gir Seveso Il-direktivet allerede en stor del av det nødvendige rammeverket for bedre risikoforvaltning.
Seveso II -direktiivi, jonka soveltamisala on laajajajoka on luonteeltaan kattava sekä onnettomuuksien torjuntaan painottuva, muodostaa tärkeän osan entistä paremman riskienhallinnan edellyttämää kehystä.
Dette må nå gjennomføres av industrien og av de lovgivende og planleggende myndigheter.
Teollisuuden sekä valvontaja suunnitteluviranomaisten on nyt sovellettava sitä.
Direktivet foreslår også en modell for Øst-Europa, der ingen tilsvarende tvermasjonale rammer eksisterer.
Se toimii myös mallina Itä-Euroopalle, jossa ei ole olemassa tällaisia laajoja kansalliset rajat ylittäviä kehyksiä.
Imidlertid er det også et generelt behov for å behandle andre risikoer enn de industrielle.
Yleisesti on myös tarvetta kiinnittää huomiota muihin riskeihin teollisuusriskien ohella.
Det har vært svært mange oversvømmelser i løpet av 90-årene, med store skader og mange dødsfall som følge.
1990-luvulla on esiintynyt poikkeuksellisen runsaasti tulvia, jotka ovat aiheuttaneet paljon tuhoaja monia kuolemantapauksia.
Selv om den mest sannsynlige forklaringen er naturlige variasjoner i vannets strømninger, kan virkningene ha blitt forsterket av menneskets påvirkning av vannets kretsløp.
Vaikka todennäköisimpänä selityksenä ovat luonnolliset vaihtelut vesien virtaamissa, ihmisen vaikutukset hydrologiseen kiertoon ovat voineet lisätä tulvien seurauksia.
NIC Info A/S Ostenjoveion 18 Boks 6512 Etterstad N-0606 Oslo Tol (47-22)97 45 00 Fax (47-22) 97 45 45
NIC Info A/S Osterxjoveien 18 Boks 6512 Etterstad N-06O6 Oslo Tel. («7-22)97 45 00 Fax (47-22) 97 45 45
* • + • _EUR_ • ir Of > * KONTORET FOR DE EUROPEISKE FELLESSKAPERS OFFISIELLE PUBLIKASJONER
EUROOPAN YHTEISÖJEN VIRALLISTEN JULKAISUJEN TOIMISTO
9 78929Γ670956 > Det europeiske miljøbyrå
Euroopan ympäristökeskus
Miljøet i Den europeiske unionen ved inngangen til et nytt århundre
Ympäristö Euroopan Unionissa vuosisadan vaihteessa
Det europeiske miljøbyrået m
Euroopan ympäristökeskus
Det europeiske miljøbyrået
Euroopan ympäristökeskus m
Innholdet av denne rapport avspeiler ikke nødvendigvis Europakommisjonens eller andre EU- institusjoners offisielle holdning.
OIKEUDELLINEN HUOMAUTUS Tämän raportin sisältö ei välttämättä vastaa Euroopan komission tai muiden yhteisön toimielimien virallisia kantoja.
Hverken Det europeiske miljøbyrået eller enkeltpersoner eller selskaper, som opptrer på byråets vegne, kan gjøres ansvarlige for den bruk, som måtte bli gjort av informasjonen i denne rapporten.
Euroopan ympäristökeskus tai sen nimissä toimiva henkilö tai yritys eivät vastaa tämän raportin sisältämän tiedon mahdollisista käyttötarkoituksista.
På Internet fås en mengde andre opplysninger om EU via Europa serveren (http://europa.eu.int).
Suuri määrä muuta tietoa Euroopan unionista on käytettävissä Internetissä Europa-palvelimen kautta (http://europa.eu.int).
Luxemburg: Kontoret for De Europeiske Fellesskapers Offisielle Publikasjoner, 1999
Luxemburg: Euroopan yhteisöjen virallistenjulkaisujen toimisto, 1999
Trykket på klorfritt bleket resirkulert papir
Painettu kloorivalkaisemattomalle paperille
Klimagasser og klimaendring
Kasvihuonekaasut ja ilmastonmuutos
Grenseoverskridende luftforurensning
Kaukokulkeutuminen
Fjellområder
Vuoristoalueet
Global og europeisk årsmiddeltemperatur har økt med 0,3-0,6 °C siden 1900.1998 var globalt det varmeste året registrert noensinne.
Ilmaston vuosittaiset keskilämpötilat ovat nousseet maailmanlaajuisesti ja Euroopassa 0,3-0,6 °C vuodesta 1900.
Klimamodeller fra FNs klimapanel (IPCC) varsler en fortsatt temperatursugning i forhold til 1990-nivå, med ca. 2 °C fram til år 2100.
Vuonna 1998 mitattiin maailmanlaajuisesti kaikkien aikojen korkeimpia lämpötiloja.
Det er lite sannsynlig at stabile, potensielt bærekraftige konsentrasjoner av atmosfæriske klimagasser kan oppnås innen 2050.
Vakiintuneitaja mahdollisesti pysyviä ilmakehän kasvihuonekaasujen pitoisuuksia ei todennäköisesti saavuteta ennen vuotta 2050.
Dersom ytterligere temperaturstigninger skal begrenses til 1,5 °C innen 2100 og til 0,1 °C per tiår, og havnivåene ikke skal stige med mer enn 2 cm per tiår, må industrilandene redusere utslippene av klimagasser med minst 35 % mellom 1990 og 2010.
Jos lämpötilan nousu halutaan rajoittaa 1,5 asteeseen vuoteen 2100 mennessä ja 0,1 asteeseen vuosikymmenessä sekä merenpinnan kohoaminen vuosikymmenessä enintään kahteen senttimetriin, teollisuusmaiden on vähennettävä kasvihuonekaasupäästöjä vähintään 35 prosenttia jaksolla 19902010.
I EU gikk utslippene av karbondioksid (CO,,) ned med omtrent 1 % mellom 1990 og 1996 (3 % i 1990-1995), men med betydelige variasjoner mellom medlemslandene - takket være en kombinasjon av lav økonomisk vekst, økt energieffektivitet og
Hiilidioksidipäästöt (CO„) vähenivät EU:ssa noin prosentin jaksolla 19901996 (kolme prosenttiajaksolla 1990-1995),jajäsenvaltioiden välillä
Rapporterte nasjonale utslipp av CO2 medlemsland.
Ilmoitetut kansalliset C02
For sju medlemsland er de siste tilgjengelige estimater for 1994 eller 1995 brukt som estimater for 1996.
Seitsemän jäsenvaltion osalta vuoden 1996 arvioina käytettiin uusimpia käytettävissä olevia lukuja vuosilta 1994 tai 1995.
virkningene av politikk og tiltak for å redusere klimagassutslippene.
esiintyi huomattavia eroja.
Lokale faktorer i Storbritannia (skifte fra kull til gass) og i Tyskland (økonomisk omstrukturering i de nye delstatene) spilte også en vesentlig rolle.
Merkitystä oli myös erityisolosuhteilla Yhdistyneessä kuningaskunnassa (siirtyminen hiilestä kaasuun) ja Saksassa (uusien osavaltioiden talouden rakennemuutos).
EUs mål er i første omgang å stabilisere utslippene av C02i år 2000 på 1990-nivå.
EU:n alustavana tavoitteena on vakiinnuttaa hiilidioksidipäästöt vuonna 2000 vuoden 1990 tasolle.
CO„-utslippene i de 15 landene som er medlemmer av EU er i år 2000 beregnet til +/- 2 % av 1990-nivå, noe som tilsier at et stabiliseringsmål vil kunne nås.
Hiilidioksidipäästöjen on ennustettu olevan viidentoistajäsenvaltion EU:ssa vuoteen 2000 mennessä kaksi prosenttia vuoden 1990 tason ylä- tai alapuolella, joten vakiinnuttamistavoite voitaisiin saavuttaa.
I henhold til den såkalte "Kyotoavtalen" (FNs rammekonvensjon om klimaendringer - UNFCCC) fra 1997 har EU som mål å redusere utslippene av de seks viktigste klimagassene med 8 % innen 2008-2012 i forhold til 1990-nivå.
Vuonna 1997 hyväksytyn "Kioton sopimuksen" mukaan (Yhdistyneiden kansakuntien ilmastonmuutosta koskevan puiteyleissopimuksen UNFCCQn sopimuspuolten kokous) EU:n tavoitteena on vähentää tärkeimpien kuuden kasvihuonekaasun päästöjä kahdeksan prosenttia vuoden 1990 tasostajaksolla 2008-2012.
Karbonopptaket i de europeiske skogene vil bare stå for inntil 1 % av nedgangen.
Hiilidioksidia sitovat Euroopan metsät voivat tuottaa näistä vähennyksistä ainoastaan yhden prosentin.
Ulike nye "fleksible mekanismer" eller "Kyoto-mekanismer" introdusert med Kyotoprotokollen — handel med utslippskvoter og felles gjennomføring i industrialiserte land og den såkalte "grønne utviklingsmekanismen" mellom industriland og utviklingsland -må utvikles ytterligere og komme på plass innen år 2000, innenfor rammen av UNFCCCs handlingsplan fastsatt i Buenos Aires.
Kioton pöytäkirjassa hyväksyttyjä uusiajoustomekanismeja (Kioton mekanismeja), eli teollisuusmaiden välistä päästökauppaa ja yhteistä täytäntöönpanoa sekä teollisuus-ja kehitysmaiden välillä toteutettavaa puhtaan kehityksen mekanismia, on kehiteltävä pidemmälle viimeistään vuoteen 2000 mennessä UNFCCC:n Buenos Airesin toimintasuunnitelman avulla.
Totale utslipp av klimagasser i de 15 EU-medlemslandene forventes i henhold til basisscenariet å øke med 6 % mellom 1990 og 2010.
EU:n viidentoistajäsenvaltion kasvihuonekaasupäästöjen arvioidaan lisääntyvän perusskenaarion mukaan kokonaisuudessaan kuusi prosenttia jaksolla 19902010.
Økningen i CO^-utslipp er vesentiig mindre enn økningen i totalt energiforbruk, først og fremst på grunn av overgangen fra faste til gassformige brensler.
Hiilidioksidipäästöt lisääntyvät huomattavasti energian kokonaiskulutusta hitaammin, mikäjohtuu ensisijassa kiinteiden polttoaineiden korvaamisesta kaasumaisilla polttoaineilla.
Den viktigste drivkraften bak økningen av CO„-utslipp kommer fra transportsektoren - transportutslippene er beregnet å øke med omkring 40 % innen år 2010, CO„-utslippene fra industrien forventes å gå ned med 15 % innen år 2010, mens små eller ingen endringer forventes i utslippene fra husholdninger, tertiærnæringen og varme- og kraftproduksjonen.
Hiilidioksidipäästöjen kasvun ensisijainen syy on liikenne,jonka päästöjen arvioidaan kasvavan vuoteen 2010 mennessä noin 40 prosenttia. Teollisuuden hiilidioksidipäästöjen odotetaan pienenevän 15 prosenttia vuoteen 2010 mennessä, kun taas kotitalouksien, palvelualan tai lämpö-ja sähkötuotannon päästöt eivät muuttune kovinkaan paljon.
EUs totalutslipp av metan forventes å falle med 8 %, mens utslippene av dinitrogenoksid forventes å øke med 9 %, og utslippene av fluorkarboner, som for tiden utgjør en beskjeden del av de totale klimagassutslippene, vil øke med 40 %.
EU:n metaanin kokonaispäästöjen arvioidaan vähenevän kahdeksan prosenttia, kun taas typen oksidien päästöt lisääntynevät yhdeksän prosenttia ja fluorihiilivedyt, joiden osuus kaikista kasvihuonekaasupäästöistä on nykyisin pieni, lisääntyvät 40 prosenttia.
Kyoto-målsetningen forutsetter en utslippsreduksjon på omkring 600 mill. tonn (i CO„-ekvivalenter) under utslippsprognosen for 2010.
Kioton pöytäkirjan tavoite edellyttää päästöjen määrän vähentämistä noin 600 miljoonalla tonnilla (CO„-ekvivalentteina) vuoden 2010 ennakoiduista päästöistä.
Totalt teknisk reduksjonspotensial for tiltak som går på alle seks klimagassene, til en kostnad på under 50 euro/tonn, er beregnet å være vesentlig større enn det som kreves for å nå Kyotomålsetningen.
Kaikkien kuuden kasvihuonekaasun päästöjen vähentämiseen tähtäävillä toimenpiteillä lienee teknisesti mahdollista vähentää päästöjä alle 50 eurolla/tonni huomattavasti enemmän kuin Kioton pöytäkirjan tavoitteen saavuttaminen edellyttäisi.
Miljøet i Den europeiske unionen ved inngangen til et nytt århundre bli begrenset. Medlemslandene har iverksatt ulike tiltak for å redusere klimagassutslippene, herunder CO.^-avgifter, men det er ikke innført noen energi- og produktavgift på EU-plan.
Ympäristö Euroopan Unionissa vuosisadan vaihteessa vähentämiseksi, eräissä tapauksissa hiilidioksidiveron,joskaan vielä ei ole hyväksytty EU:n kattavaa energia-ja tuoteveroa.
CO„-utslippene i søkerlandene er beregnet å gå ned med 8 %.
Hiilidioksidipäästöjen ennakoidaan vähenevän jäsenyyttä hakeneissa maissa kahdeksan prosenttia.
Basert på den begrensede informasjonen som er tilgjengelig, anslås de totale klimagassutslippene i disse landene til å ville ligge 11 % under 1990-nivå i år 2010.
Käytettävissä olevan rajallisen tiedon perusteella kasvihuonekaasupäästöjen arvellaan vähenevän näissä maissa vuoteen 2010 mennessä 11 prosenttia vuodesta 1990.
Sammen med en beregnet 6 % økning for de 15 EU-landene vil dette innebære en 2 % økning i utslippene i et eventuelt utvidet EU i 2010 i forhold 1990-nivå.
Päästöjen määrän kasvaessa viidentoistajäsenvaltion EU:ssa arviolta kuusi prosenttia mahdollisesti laajentuneen Euroopan unionin päästöt kasvaisivat vuoden 1990 tasosta kaksi prosenttia vuoteen 2010 mennessä.
Utslipp av klimagasser i Europa etter "business-as-usual"-scenariet, fordelt på stoff (1990-2010).
Kasvihuonekaasupäästöt Euroopassa kunkin kaasun osalta, jos tilanne ei muutu (1990-2010)
I Europa angis økningen i ultrafiolett (UV) stråling å være større over de vestlige områder på grunn av den omfattende nedbrytingen i total ozon.
Ultraviolettisäteilyn (UV-säteilyn) arvioidaan lisääntyvän Euroopassa eniten mantereen länsiosissa, mikä johtuu kokonaisotsonin määrän voimakkaasta vähenemisestä otsonikerroksessa.
Globale trender for ozon er beregnet å øke med 34 % per tiår på midlere breddegrader på den nordlige halvkule og 39 % på midlere breddegrader på den sørlige halvkule.
UV-säteilyn arvioidaan lisääntyvän maailmanlaajuisesti 34 prosenttia vuosikymmenessä pohjoisella pallonpuoliskolla ja 39 prosenttia eteläisellä pallonpuoliskolla.
Ozonlaget kan begynne å bygge seg opp igjen, men full gjenoppbygging vil ta enda 50 år, og dersom utslippet av ozonnedbrytende stoffer var lik null i 1999, ville ozonlaget først kunne være gjenoppbygget i 2033.
Otsonikerros voi alkaa palautua ennalleen, mutta tilanteen korjaantuminen kokonaan kestää vielä 50 vuotta. Jos otsonia vähentävien aineiden päästöt loppuisivat kokonaan vuonna 1999, otsonikerros palautuisi ennalleen aikaisintaan vuonna 2033.
Global produksjon og utslipp av ozonnedbrytende stoffer har falt raskt siden slutten av 1980-årene som et direkte resultat av internasjonale tiltak.
Otsonia tuhoavien aineiden maailmanlaajuinen tuotanto ja päästöt ovat vähentyneet suuresti 1980luvun lopun jälkeen, mikä on suoraan kansainvälisten toimenpiteiden ansiota.
I EU stoppet produksjonen av haloner i 1994, mens produksjonen av klorfluorkarboner (KFK) ble utfaset i 1995.
EU:ssa halonien tuotanto lopetettiin vuonna 1994, ja kloorifluorihiilivetyjen (CFC) tuotanto loppui asteittain vuonna 1995.
Forbruket av hydroklorfluorkarboner (HKFK) og metylbromider skal utfases innen henholdsvis 2020 og 2005, selv om Europakommisjonen nå er i ferd med å utarbeide forslag om utfasing innen henholdsvis 2015 og 2001 og samtidig begrense produksjonen av HKFK og forby produksjon av metylbromid.
Osittain halogenoitujen kloorifluorihiilivetyjen (HCFC) kulutus on tarkoitus lopettaa vaiheittain vuoteen 2020 mennessä, ja metyylibromidin kulutus puolestaan vuoteen 2005 mennessä, joskin Euroopan komissio laatii ehdotuksia näiden ajankohtien aikaistamiseksi vuosiin 2015 ja 2001 sekä myös HCFC-yhdisteiden tuotannon rajoittamiseksi ja metyylibromidin tuotannon kieltämiseksi.
Den potensielle "klor + brom"-konsentrasjonen, som er en målestokk for totalt ozonnedbrytingspotensial, toppet seg i 1994 og er nå på vei ned.
Potentiaalinen kloori-ja bromipitoisuus, jolla mitataan kokonaisvaikutusta otsonikerroksena ohenemiseen, on vähentymässä vuoden 1994 ennätyslukemista.
Effektiv klorkonsentrasjon i stratosfæren nådde toppen omkring 1997 og forventes nå å gå ned (forutsatt overholdelse av de siste revisjonene av Montreal-protokollen).
Yläilmakehän klooripitoisuus oli huipussaan vuoden 1997 paikkeilla, ja sen odotetaan nyt pienenevän (jos Montrealin pöytäkirjan uusimpia muutoksia noudatetaan täysimääräisesti).
Den atmosfæriske konsentrasjonen av haloner øker fortsatt, stikk i strid med tidligere forventninger.
Ilmakehän halonipitoisuudet kasvavat edelleen vastoin aikaisempia odotuksia.
Det er et relativt stort potensial for å eliminere globale halonutslipp ved å stoppe produksjonen og destruere haloner i eksisterende utstyr.
Halonipäästöjen lopettamiselle keskeyttämällä niiden tuotantoja tuhoamalla olemassa olevissa laitteissa käytetyt halonit on maailmanlaajuisesti melko hyvät mahdollisuudet.
Forutsatt at gjeldende tiltak blir gjennomført i sin helhet, forventes antallet ekstra hudkrefttilfeller som kan tilbakeføres til nedbrytingen av ozonlaget å nå et maksimum på 78 per million per år omkring år 2055.
Jos hyväksytyt toimenpiteet toteutetaan kokonaisuudessaan, otsonin vähenemisestä johtuvia uusia ihosyöpätapauksia ilmenee todennäköisesti ennätysmäärä vuoden 2055 paikkeilla: 78 uutta tapausta miljoonaa henkilöä kohti vuodessa.
Antall nye tilfeller fra i dag og fram til slutten av det 21. århundre er beregnet til 5000 per million.
Tästä päivästä vuoden 2000 loppuun ihosyöpään sairastuu yhteensä arviolta 5 000 henkeä miljoonasta.
Produksjon av KFK er fortsatt lovlig (til 2010) i utviklingslandene, samt i industrilandene for bruk i utviklingsland.
CFC-yhdisteiden tuotanto on edelleen sallittua (vuoteen 2010 saakka) kehitysmaissa ja teollisuusmaissa silloin, jos ne
Miljøet i Den europeiske unionen ved inngangen til et nytt århundre tro at omkring 10 % av produksjonen i utviklingsland blir ulovlig importert til industriland, og fortsatt smugling i denne størrelsesorden forsinker gjenoppbyggingen.
Tuotannon nopeampi asteittainen lakkauttaminen vauhdittaisi otsonikerroksen palautumista. Eräiden arvioiden mukaan noin 10 prosenttia kehitysmaissa tuotetusta CFGstä tuodaan laittomasti teollisuusmaihin, ja näin suuren salakuljetuksen jatkuminen viivästyttäisi otsonikerroksen korjaantumista.
Største økning i ultrafiolett stråling i Nordvest-Europa kning I årlig UV-striling 1980-1997
UV-säteilyannosten muutokset (1980-1997)
Endringer i Jrlig UV-•ksponeringsdost
UV-säteilyn vuosittainen kasvu
Økningen (%) i UV-stråling som ferer til red hud fra 1980 tiM 997 er beregnet ved hjelp av totalozon-verdier observert med TOMS-instnjmenter og antatt skyfrie forhold
Ihon palamista aiheuttavan eliE eryteematyyppisen UV-säteilyn lisääntyminen (prosenttia) vuosina 1980-1997 on laskettu kokonaisotsonia kartoittavalla TOMS-satelliitti-instrumentilla (Total Ozone Mapping System) mitattujen kokonaisotsoniarvojen perusteella.
Kilde: oppdatert fra "Europas miljø: Rapport nr. 2" (1998)
Oletuksena on pilvetön taivas.
Igangsatte kontrolltiltak har redusert risiko ved håndtering av kjemikalier, og en del utslipp av miljøgifter. Konsentrasjonene av persistente organiske forbindelser (POP) og tungmetaller i miljøet er også på vei ned.
Useilla torjuntatoimenpiteillä on vähennetty kemikaalien aiheuttamia vaaroja, ja eräät hitaasti hajoavien orgaanisten saasteiden (persistent organic pollutants, POP) ja raskasmetallien päästöt ja pitoisuudet ympäristössä ovat vähenemässä.
For 75 % av de kjemikaliene som omsettes i stort volum på markedet er imidlertid analysematerialet for giftighet og miljøgiftighet utilstrekkelig som grunnlag for noen vurdering av minimumsrisiko.
Kaupan olevista yleisistä kemikaaleista 75 prosentin osalta ei näiden aineiden myrkyllisyydestäja ekotoksisuudesta kuitenkaan ole riittävästi tutkimuksia,joilla voitaisiin tukea vähimmäisriskien arviointia.
Datatilgjengelighet for 2472 kjemikalier som produseres i store volumer, framlagt for Det europeiske kjemikaliekontor
Käytettävissä oleva Euroopan kemiallisten aineiden virastolle toimitettu tieto 2 472:sta paljon käytetystä kemikaalista
Datatilgjengelighet (%)
Tiedonsaatavuus (prosenttia)
Kilde: Tilpasset fra Van Leeuwen m.fl., 1996; Detfellesforskningssenter- Europakommisjonen, ikke datert
Lähde: perustuu Van Leeuwenin ym. teokseen, 1996; Yhteinen tutkimuskeskus - Euroopan komissio (ei päiväystä)
Positive trender som utløses av tiltak som resirkulering blir oppveid av den generelle økningen i økonomisk aktivitet, herunder veitransport og landbruksproduksjon.
Eräiden toimenpiteiden, kuten kierrätyksen, ansiosta saavutettujen myönteisen kehityksen vastapainona on taloustoiminnan, mukaan lukien maantiekuljetuksetja maataloustuotanto, yleinen lisääntyminen.
Grunnet en 3050 % økning i produksjonsvolumen den kjemiske industri, forventes de totale årlige utslipp av kjemikalier å øke fram til år 2010.
Kemikaalien vuosittaisten kokonaispächtöjen odotetaan siten lisääntyvän vuoteen 2010 mennessä kemianteollisuuden tuotoksen kasvaessa 30-50 prosenttia.
Eksponeringen for tungmetallererblitt redusert takket være forbedret vannbehandling og utfasingen av blyholdig bensin, som medførte mer enn en halvering av blyutslippene i EU fra 1990 til 1996.
Altistumista raskasmetalleille on vähennetty parantamalla jäteveden käsittelyä ja lopettamalla asteittain lyijyllisen polttoaineen käyttö, jonka ansiosta EU:n lyijypäästöt vähentyivät alle puoleen jaksolla 1990-1996.
Utslippene av kadmium og kvikksølv fra transport (stoff i bildekk) og industriell virksomhet forventes å øke med 20-30 % mellom 1990 og 2010.
Liikenteen (renkaiden valmistusaineet) ja teollisuuden kadmium-ja elohopeapäästöjen arvioidaan kasvavan 20-30 prosenttia vuodesta 1990 vuoteen 2010.
Nyere undersøkelser av utslippene av svevestøv (spesielt PM10) og de tungmetaller som følger med, har vist at situasjonen i framtiden kan bli bedre.
PM1(_BAR_-hiukkasia) ja niihin liittyviä raskasmetalleja koskevien tutkimusten perusteella tilanne saattaa jatkossa parantua.
Det endelige målet, å få utslippene ned på bakgrunnsnivå for tungmetaller, vil ikke bli nådd innen år 2010.
Lopullista tavoitetta eli päästöjen vähentämistä raskasmetallien osalta lähelle taustatasoa, ei saavuteta vuoteen 2010 mennessä.
I søkerlandene forventes for det neste tiåret en vesentlig reduksjon for bly (58 %), kopper (31 %) og kvikksølv (12 %) takket være gjennomførte tiltak.
Jäsenyyttä hakeneissa maissa merkittävää vähenemistä odotetaan ensi vuosikymmenen aikana erilaisten toimenpiteiden ansiosta lyijypäästöissä (58 prosenttia), kupari päästöissä (31 prosenttia) ja elohopeapäästöjen osalta (12 prosenttia) ympäristötoimien ansiosta.
Utslippene av kadmium forventes å øke med 4 % i samme periode, ettersom trafikkøkningen mer enn oppveier de forbedringene politiske tiltak har medført.
Kadmiumpäästöjen odotetaan kasvavan samana ajanjaksona neljä prosenttia liikenteen kasvun ja kemian teollisuuden aiheuttamien haittojen lisääntyessä ympäristötoimilla saavutettuja hyötyjä nopeammin.
Generelt ser det ut som bruken avplantevernmidlerhar gått ned i de fleste av EUs 15 medlemsland de siste 20 årene, men til tross for reduksjoner og forbud mot produksjon og bruk av dikloryldifenyltrikloretan (DDT) og lindan, vil det ta lang tid før reservoarene i de ulike delene av i miljøet er tappet ned og lagrene brukt opp.
Torjuntaaineiden käyttö on ilmeisesti kokonaisuudessaan vähentynyt useimmissa EU:n viidestätoista jäsenvaltiosta viimeisten 20 vuoden aikana, mutta tästä vähenemisestä ja diklooridifenyylitrikloorietaanin (DDT) ja lindaanin tuotannon ja käytön kieltämisestä huolimatta kestää hyvin kauan ennen kuin eri puolilla ympäristössä olevat lähteet ehtyvätja varastot kuluvat loppuun.
Videre vil ulike fenomener i tilknytning til biologisk akkumulering på grunn av omfordelingsprosessen fortsatt opptre lenge etter at bruken av stoffene er blitt forbudt.
Lisäksi aineiden kertyminen eläinja kasvikuntaan (biokertyminen) jatkuu edelleen kulkeutumisen seurauksena vielä kauan sen jälkeen, kun aineen käyttö on kielletty.
I løpet av det neste tiåret forventes en beskjeden økning i utslippene av noen plantevernmidler i EU, mens utslippene av andre stoffer, f.eks. pentaklorfenol, forventes å gå ned.
Ensi vuosikymmenen aikana eräiden torjuntaaineiden päästöt lisääntyvät EU:ssa todennäköisesti hieman, kun taas muut, kuten pentakloorifenolipäästöt, todennäköisesti vähenevät.
I søkerlandene forventes store økninger i bruken av plantevernmidler som en følge av øktjordbruksproduksjon.
Torjuntaaineiden käytön odotetaan yleistyvän jäsenyyttä hakeneissa maissa suuresti maataloustuotannon lisääntymisen myötä.
EU-investeringer i søker-/utviklingsland for å få fabrikker som produserer biocider til å produsere mindre skadelige kjemikalier, vil kunne bidra til å redusere eksponeringen for langtransporterte grenseoverskridende belastninger og handelsvarer.
EU:n investoinnit jäsenyyttä hakeneiden ja kehitysmaiden biosidien tuotantolaitosten muuntamiseen siten, että niissä syntyy vähemmän haitallisia yhdisteitä, auttaisivat vähentämään kaukokulkeutumisen ja kaupan olevien aineiden aiheuttamille haitoille altistumista.
Gjennomføring av direktivet om integrert forebygging og begrensning av forurensning (IPPC) og tidligere tiltak har redusert utslippene av polyklorerte bifenyler og dioksiner/ furaner fra kraftproduksjon, raffinerier og avfallsforbrenning.
Ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi annetun direktiivin (IPPC-direktiivi) täytäntöönpano ja aikaisemmat toimenpiteet ovat vähentäneet sähkövoimaloista sekä jalostus-jajätteidenkäsittelylaitoksista peräisin olevien polykloorattujen bifenyylien ja dioksiinien/furaanien päästöjä.
Resirkulering reduserer ikke alltid den totale eksponering mennesker og miljøet utsettes for ettersom høyere utslipp i gjenvinningsprosessen ikke alltid kan unngås. Selv om
Kierrätyksellä ei aina pystytä vähentämään ihmisten ja ympäristön kokonaisaltistumista, koska jälleenkäsittelystä johtuvia korkeampia päästökertoimia ei ehkä aina voida välttää.
11 prognosene tilsier at konsentrasjonene og avsetningen av dioksiner i EU vil gå ned mellom 1990-2010 med gjennomføringen av gjeldende og planlagte retningslinjer, forventer vi i mange deler av Europa økte konsentrasjoner av benzo (a) pyren og andre polysykliske aromatiske hydrokarboner, platina (fra katalysatorer) og bromholdige flammehemmende stoffer.
11 toimenpiteiden täytäntöönpanon myötä jaksolla 1990-2010, bentso-a-pyreenin ja muiden polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen, (katalysaattoreista peräisin olevan) platinan ja bromattujen palamisenestoaineiden pitoisuuksien ennakoidaan lisääntyvän monilla Euroopan alueilla
I 1980- og 90-årene ble utslippsreduksjonene fra stasjonære kilder nesten oppveid av den utslippsøkningen som fulgte av økt mobilitet, og det til tross for den teknologiske utvikling innen bilindustrien.
1980-ja 1990-luvulla tulokset,joita saavutettiin kiinteiden lähteiden päästöjen vähentämisessä, mitätöityivät miltei kokonaan liikkumisen kasvustajohtuvien päästöjen lisääntymisen vuoksi moottoriajoneuvotekniikan parantumisesta huolimatta.
EUs energiforbruk, særlig innen transport, vil innen 2010 øke med 17 % for stasjonære kilder og med 37 % for mobile kilder.
Energiankulutus vuonna 2010erityisesti liikenteen energiankulutus - merkitsee sitä, että kiinteistä lähteistä peräisin olevat päästöt kasvavat 17 prosenttia ja liikkuvista lähteistä peräisin olevat päästöt 37 prosenttia.
I landbrukssektoren forventes aktivitetsnivåene (storfe, bruk av nitrogenholdiggjødsel) ågå noe ned, som vil gi lavere utslipp fra landbrukskilder.
Maatalouden toiminnan taso (karjankasvatus, typpilannoitteiden käyttö) todennäköisesti vähenee,jolloin myös maatalouslähteiden päästöt vähenevät.
Det er nødvendig med integrerte reduksjonsstrategier - ikke minst for å kunne håndtere den betydelige interaksjonen med andre store miljøproblemer, f.eks. klimaendring.
Yhdennetyt torjuntastrategiat ovat tarpeen, ja niissä on tärkeää käsitellä huomattavaa vuorovaikutusta muiden vakavien ympäristöongelmien, kuten ilmastonmuutoksen kanssa.
I tett befolkede områder i Nordvest-Europa er utslipp av flyktige organiske forbindelser (VOC) den viktigste faktoren for dannelsen av smog.
Luoteis-Euroopan tiheään asutuilla alueilla savusumun muodostumiseen vaikuttavat eniten haihtuvien orgaanisten yhdisteiden (VOC) päästöt.
I mindre befolkede områder henger smogdannelsen mer sammen med utslippene av nitrogenoksider (NOJ.
Harvemmin asutuilla alueilla tärkeämpi syy ovat typen oksidien päästöt (NOx).
Alle EUs grenseverdier for bakkenær ozon, som fastsatt i dagens ozondirektiv, har vært overskredet siden 1994, da direktivet trådte i kraft.
Kaikki voimassa olevan otsonidirektiivin mukaiset alailmakehän otsonin kynnysarvot on ylitetty direktiivin voimaantulovuoden 1994jälkeen.
Over store deler av Europa forekommerjevnlig korte perioder med ozonkonsentrasjoner over grenseverdiene fastsatt for beskyttelse av den menneskelige helse.
Lyhyinä 24 päivän ajanjaksoina otsonitasot ovat säännöllisesti suurissa osissa EU:a korkeampia kuin ihmisten terveyden suojelemiseksi asetetut kynnysarvot.
Om sommeren er det et teppe over Europa med middels til høye ozonverdier, som er minst dobbelt så høye som på 1850-tallet.
Kesällä EU:n otsonimäärät ovat yleisesti keskitasoa tai korkeita, ja vähintään kaksi kertaa niin suuria kuin 1850-luvulla.
Det utarbeides nå forslag til et nytt ozondirektiv med målverdier for 2010.
Parhaillaan laaditaan ehdotuksia uudeksi otsonidirektiiviksi,jossa määritetään tavoitearvot vuodelle 2010.
Men selv de mest realistiske alternativene for å redusere utslippene vil ikke få ozonnivåene tilstrekkelig ned til å forhindre negative virkninger på menneskers helse og økosystemene.
Realistisimmissakaan päästöjen torjuntaan liittyvissä vaihtoehdoissa ei kuitenkaan pystytä alentamaan otsonitasoja niin paljoa, että voitaisiin ehkäistä ihmisten terveydelle ja ekosysteemeille aiheutuvia haittoja tähän ajankohtaan mennessä.
Ozonkonsentrasjonene varierer svært mye fra år til år.
Otsonipitoisuudet vaihtelevat huomattavasti eri vuosina.
På grunnlag av modellberegninger kan vi si at økningen i bakgrunnskonsentrasjonen av bakkenær ozon vil fortsette som følge av det stigende bakgrunnsnivået for nitrogenoksider, karbonmonoksid og metan.
Mallilaskelmien mukaan alailmakehän taustapitoisuuksien kasvu jatkuu typen oksidien, hiilimonoksidin ja metaanin taustatasojen lisääntymisen vuoksi.
Den kumulative eksponeringen for EUs befolkning forventes å gå ned, men store overskridelser vil fortsatt Finne sted i 2010.
EU:n väestön kokonaisaltistus todennäköisesti vähenee, mutta suuria ylityksiä esiintyy edelleen vuonna 2010.
Likeledes forventes vegetasjonens eksponering å avta med en firedel.
Myös kasvillisuuden altistus vähenee todennäköisesti neljänneksellä.
Den observerte nedgangen i utslippene avforsurende stofferbør gi vesentlig lavere avsetningsnivåer i perioden 1990-2010.
Happamoittavien aineiden päästöissä havaitun vähenemisen ansiosta niiden laskeumat ovat todennäköisesti huomattavasti alhaisempia vuosina 19902010.
Reduksjon i avlingseksponering i 2010 sammenlignet med situasjonen i 1990
Viljelykasvien altistumisen väheneminen vuonna 2010 verrattuna vuoteen 1990
(SO.,) mellom 1990 og 2010 beregnet til 70 %, for nitrogendioksid (NO„) til 45 % og for ammoniakk (NH,) til rundt 18 %. Tilsvarende reduksjoner i søkerlandene er henholdsvis knappe 60 %, omkring 27 % og bare 1 %.
Lähde: EMEP hyväksymä typen oksidien päästöjä koskeva tavoite on 30 prosentin vähennysja rikkidioksidia koskeva tavoite 40 prosentin vähennys vuodesta 1990 vuoteen 2000.
Lavere utslipps- og deposisjonnivåer bør gi seg utslag i vesentlige forbedringer i økosystemene.
Päästöjen väheneminen ja alhaisemmat laskeumatasot parantanevat ekosysteemien tilaa merkittävästi.
I EU vil andelen økosystemer med sure avsetninger over tålegrensen gå ned fra 25 % i 1990 til 7 % i 2010, og i flere land utsettes økosystemene så å si ikke for overskridelser.
Sellaiset EU:n ekosysteemit,joissa happamoittavien yhdisteiden laskeumat ylittävät kriittisen kuorman, vähenevät vuoden 1990 25 prosentista seitsemään vuonna 2010, eikä ylityksiä enää käytännössä esiinny lainkaan monien valtioiden ekosysteemeissä.
Tilsvarende tall for økosystemer med nitrogenavsetninger over tålegrensen er 55 % i 1990 og 39 % i 2010.
Kriittisen kuorman ylittävistä typpilaskeumista kärsiviä ekosysteemejä koskevat vastaavat luvut ovat 55 prosenttia vuonna 1990 ja 39 prosenttia vuonna 2010.
Når det gjelder økosystemer som er berørt av forsuring, forventes en vesentlig forbedring i søkerlandene, fra 44 % i 1990 til 6 % i 2010.
Jäsenyyttä hakeneissa maissa happamoitumiselle altistuneiden ekosysteemien ennakoidaan vähenevän merkittävästi: vuoden 1990 44 prosentista kuuteen prosenttiin vuonna 2010.
For eutrofiering forventer man en mer beskjeden bedring av beskyttede økosystemer: fra 84 % i 1990 til 72 % i 2010.
Rehevöitymisen osalta suojeltavien'ekosysteemien tila kohentuu hitaammin, ja niiden määrä laskee vuoden 1990 84 prosentista 72 prosenttiin vuonna 2010.
EUs forsuringsstrategi har som langsiktig mål å gi alle økosystemer full beskyttelse.
EU:n happamoitumisstrategian tavoitteena on kaikkien ekosysteemien täysipainoinen suojelu pitkällä aikavälillä.
Miljøet i Den europeiske unionen ved inngangen til et nytt århundre forutsetter reduksjoner på 83 % for SO.,, 55 % for ΝΟ χ og 29 % for NH.(i forhold til 1990-nivå.
Ympäristö Euroopan Unionissa vuosisadan vaihteessa vähentymistä 29 prosentilla vuoden 1990 tasoista.
Disse vil ikke nås med foreliggende og planlagte virkemidler.
Näitä tavoitteita ei saavuteta olemassa olevien tai ehdotettujen toimenpiteiden avulla.
Skade på økosystemer: andel av økosystemer med avsetninger over tålegrensen.
Ekosysteemien kärsimät vahingot: Niiden ekosysteemien osuus, joiden laskeumat ylittävät kriittisen kuorman
Press på vannressursene påvirker habitater, særlig våtmarker, og kan medføre forurensning og redusere ressurser av grunnvann og overflatevann, som i neste omgang forringer jordsmonnet, øker saltinnholdet og skaper forørkning.
Vesivaroihin kohdistuvat rasitteet vaikuttavat elinympäristöihin, erityisesti kosteikkoihinpa voivatjohtaa pinta-ja pohjaveden saastumiseen ja ehtymiseen, mikä heikentää maaperän laatua ja aiheuttaa liiallista suolautumistaja aavikoitumista.
I EU, søkerlandene og i EFTA-landene er de totale vannressursene på 1897 km3/år, hvorav 16 % er tatt ut og 5 % er forbrukt (ikke returnert til uttaksstedet).
EU:ssa,jäsenyyttä hakeneissa maissaja Euroopan vapaakauppa-alueen maissa vesivaranto on vuosittain yhteensä 1 897 km3, joista vedenotto kattaa 16 prosenttia ja joista viisi prosenttia kulutetaan (jota ei palauteta vedenottopaikalle).
Den tidligere trenden med økende vannbehov har flatet ut i de senere år.
Veden kysynnän kasvu on tasoittunut viime vuosina.
Industri og husholdninger har forbedret effektiviteten i sin bruk av vann.
Teollisuus ja kotitaloudet ovat tehostaneet veden käyttöä.
Framtidsutsiktene vil i stor grad avhenge av framtidige trender i landbrukets bruk av vann, som vil bli berørt av utviklingen av EUs felles landbrukspolitikk, og i hvilken grad prising av vann er økonomisk effektivt.
Veden käytön näkymät riippuvat suurelta osin tulevista maatalouskäytön suuntauksista, joihin vaikuttavat yhteisen maatalouspolitiikan kehitysja veden hinnoittelun taloudellinen tehokkuus.
Landbruket forbruker langt mer vann enn andre sektorer (omkring 80 % mot 20 % for byer og industri og 5 % for kjølevann).
Maatalous kuluttaa vettä huomattavasti muita sektoreita enemmän (noin 80 prosenttia verrattuna kaupunkien ja teollisuuden 20 prosenttiinjajäähdytysvetenä käytettävään 5 prosenttiin).
Middelhavslandene bruker forholdsvis mest vann i EU - hovedsakelig for landbruksformål, selv om utbygging av forholdsvis tørre regioner også er en belastende faktor.
Välimeren maat kuluttavat EU:ssa eniten vettä, lähinnä maatalouden tarpeisiin,joskin tähän vaikuttavat myös suhteellisen kuivien alueiden kehityspaineet.
Estimater over framtidig totalt uttak i EU viser bare beskjedne økninger.
EU:n tulevaa kokonaisvedenottoa koskevissa arvioissa kasvun on ennakoitu olevan erittäin vähäistä.
Grenseoverskridende elvestrømmer utgjør en vesentlig del av ressursene i mange land. I f.eks.
Valtioiden rajat ylittävätjoet muodostavat merkittävän osan monien maiden vesivarannoista.
Ungarn utgjør ferskvann fra land oppstrøms så mye som 95 % av den totale ressursen, i Nederland og Den slovakiske republikk over 80 %, mens Tyskland, Hellas og Portugal importerer over 40 % av vannressursene.
Alankomaissaja Slovakian tasavallassa tämä osuus on yli 80 prosenttia, kun taas Saksassa, Kreikassaja Portugalissa yli 40 prosenttia vedestä on peräisin ulkomailta.
Selv om det finnes internasjonale avtaler som regulerer kvalitet og kvantitet når det gjelder importert vann, kan det oppstå spente situasjoner, særlig der vannressursene (i landene oppstrøms eller nedstrøms) er begrenset.
Ulkomailta peräisin olevan veden määrää ja laatua valvotaan kansainvälisillä sopimuksilla, muttajännitteitä voi esiintyä erityisesti silloin, kun vesivarat ovat (ala- tai yläjuoksulla sijaitsevissa valtioissa) niukat.
I de senere år har det også blitt stadig flere oversvømmelser i Rhinens nedbørfelt.
Tulvia on esiintynyt viime vuosina useammin myös Reinin valuma-alueella.
Det er behov for forvaltning av vannressursene som nøye integreres med flomvern og opprettholdelse av det biologiske mangfold.
Vesivarojen hoito on yhdistettävä tiiviisti tulvasuojeluunja biologisen monimuotoisuuden säilyttämiseen.
Forbedringen har ikke vært fullt så markant i Sør- og Øst-Europa.
Etelä-ja Itä-Euroopassa parannukset ovat olleet vähäisempiä.
Fosfornivået i europeiske innsjøer har gått merkbart ned,
Euroopan järvien fosforitaso on alentunut merkittävästi, muttajärviveden laatu on usein edelleen heikko suuressa osassa Eurooppaa.
I noen deler av EU er nitratforurensning av drikkevannet et alvorlig problem, særlig der vannet tas fra forholdsvis grunne grunnvannsforekomster som bruker lang tid på å rense seg.
Ympäristö Euroopan Unionissa vuosisadan vaihteessa osissa nitraatin saastuttamajuomavesi on vakava ongelma, erityisestijos vesi on peräisin niukasta pohjavesilähteestä, jonka uusiutuminen kestää erittäin kauan.
I søkerlandene er landbruksmetodene generelt mindre intensive enn i EU.
Jäsenyyttä hakeneissa maissa maataloustoiminta on yleensä vähemmän voimaperäistä kuin EU:ssa.
Likevel har noen regioner høye nitratnivåer, der befolkningen er avhengig av tungt forurensede, grunne brønner for sitt drikkevann.
Nitraattitasot ovat kuitenkin korkeat alueilla, joilla maaseudun asukkaiden juomavesi on peräisin pahasti saastuneista matalista kaivoista.
Forbruket av gjødsel steg på 1960- og 1970-tallet men har vært fallende siden midten av 1980-tallet.
Lannoitteiden kulutus kasvoi 1960-ja 1970-luvuillaja on laskenut 1980luvun puolivälin jälkeen.
Forbruket av fosforholdig gjødsel i de fleste landene i EU var på topp i første del av 1980årene, og av nitrogenholdig gjødsel i siste del av 1980-årene.
Fosforilannoitteiden kulutus oli useimmissa EU:n jäsenvaltioissa huipussaan 1980luvun alkupuolellapa typpilannoitteiden käyttö oli suurinta 1980luvun puolivälistä saman vuosikymmenen loppuun.
I søkerlandene har gjødselbruken gått klart ned, men vil kanskje øke fra dagens lave nivå i takt med veksten i jordbruksproduksjonen.
Jäsenyyttä hakeneissa maissa lannoitteiden kulutus on vähentynyt merkittävästi, mutta voi kasvaa nykyisestä alhaisesta tasosta maataloustuotannon lisääntyessä.
I EU blir en stor del av avløpsvannet renset før det blir sluppet ut: 90 % av befolkningen i EU er tilknyttet avløpssystemer og 70 % er tilknyttet renseanlegg for avløpsvann, men det er en viss forskjell mellom landene i nord og i sør.
Suuri osa EV:n jätevesistä käsitellään ennen sen päästämistä ympäristöön: 90 prosenttia EU:n väestöstä on liitetty viemäröintijärjestelmään ja 70 prosenttia on yhteydessäjätevesien käsittelylaitoksiin,joskin Pohjois-ja Etelä-Euroopan valtioiden välillä on eroja.
Full gjennomføring av avløpsvannsdirektivet i EU vil redusere utslippene av organiske stoffer og fosfor med henholdsvis omkring to tredeler og én tredel. I søkerlandene er 40 % av befolkningen fortsatt ikke tilknyttet avløpssystemer, og 18 % slipper avløpsvannet ut ubehandlet.
Yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetun direktiivien täysimääräinen täytäntöönpano EU:ssa vähentää orgaanisten aineiden päästöjä noin kaksi kolmasosaa ja fosfori päästöjä noin kolmanneksen.Jäsenyyttä hakeneissa maissa 40 prosenttia väestöstä asuu viemäriverkoston ulkopuoleUaja 18 prosenttia jätevedestä hävitetään käsittelemättä sitä ensin.
De resterende 42 % av avløpsvannet blir behandlet før det slippes ut i overflatevann, mesteparten med sekundær rensing for å fjerne organiske stoffer.
Loput 42 prosenttia jätevesistä käsitellään ennen sen laskemista pintaveteen. Suurin osa tästä määrästä käsitellään sekundaarisesti orgaanisen aineksen poistamiseksi.
Oppgradering av renseanleggene til EU-standard ville gitt en betydelig reduksjon i forurensende utslipp: to tredeler av de organiske stoffene og nesten halvparten av næringsstoffene ville blitt fjernet. Men på samme tid vil intensiv behandling av urbant avløpsvann gi større volumer forurenset restslam.
Käsittelylaitosten parantaminen vastaamaan EU:n standardeja vähentäisi merkittävästi saastuttavia päästöjä: orgaaniset aineet vähentyisivät kaksi kolmannesta ja ravinteet miltei puoleen.
Gjennomføringen av nitratdirektivet har i de fleste medlemslandene ikke vært tilfredsstillende, og det er iverksatt skritt mot de landene som ennå ikke har gjort det de var pålagt.
Nitraattidirektiivin täytäntöönpano on ollut puutteellista useimmissa jäsenvaltioissa,ja velvollisuutensa laiminlyöneitä valtioita vastaan on aloitettu rikkomismenettely.
Gjennomføringen av avløpsvannsdirektivet har gått greiere, og alle medlemslandene har etablert omfattende investeringsprogrammer for å oppfylle direktivets målsetninger.
Jos maatalouden päästöjen vähentämiseksi ei toteuteta tiukempia toimenpiteitä, parannukset saattavat osoittautua liian pieniksi kohentamaan riittävästi Euroopan vesistöjä.
Utviklingen i antall personekvivalenter tilknyttet ulike typer renseanlegg for avløpsvann i EU10. EU10: DE, ES, Fl, FR, GR, IT, LU, NL, PT, UK.
Asukasvastinelukuina esitetty kehitys väestön liittämisestä erilaisiin jätevesien käsittelyjärjestelmiin kymmenen jäsenvaltion EU:ssa. p.e. Henkilövastineluku (person equivalent). EU10: DE, ES, Fl, FR, GR, IT, LU, NL, PT, UK.
Etter gjennomføring av spillvannsdirektivet
UWWT-direktiivin täytäntöönpanon jälkeen
Skadene som moderne menneskelige aktiviteter påfører jordbunnen i Europa øker og medfører uerstattelige tap på grunn avjorderosjon, lokal og diffus forurensning og forsegling av overflater.
Nykyaikainen ihmisen toiminta vahingoittaa yhä enemmän Euroopan maaperää ja aiheuttaa peruuttamattomia vahinkoja maaperän eroosion, paikallisten ja hajapäästöjen sekä maaperän vuoksirakennetun ympäristön allejäämisen vuoksi.
Befolkningsøkning kombinert med urbanisering øver et betydelig press på de ulikejordartene, alt mens intensivering av landbruket gjør jordbunnen mer utsatt for erosjon.
Väestönkasvuja kaupungistuminen kuormittavat maaperää, kun taas voimaperäistyvä maatalous lisää maaperän altistumista eroosiolle.
Forsegling av overflaten som følge av økt urbanisering og nye infrastrukturer er den viktigste årsaken til tap av dyrkingsjord i de mest industrialiserte og befolkede landene i Vest- og Nord-Europa.
Maaperän jääminen rakenteiden alle,jokajohtuu kaupungistumisen lisääntymisestäja uusista infrastruktuureista, on maaperän huononemisen tärkein syy läntisen ja pohjoisen Euroopan teollistuneimmissa ja väkirikkaimmissa valtioissa.
Tap avjord ved erosjon er den viktigste årsaken til forringelse av jordsmonnet i Middelhavsregionen. I noen områder er det ikke mulig å snu utviklingen av erosjonen, og andre steder er jordsmonnet nesten helt borte.
Eroosiosta aiheutuva maa-aineksen häviäminen on maan huononemisen ensisijainen syy Välimeren alueella.Joillakin alueilla maaperän eroosiota ei voida korjata, kun taas eräillä muilla alueilla on havaittavissa maaperän miltei täydellistä häviämistä.
Forringelse avjordsmonnet ved forurensning er et stort problem i Sentral-, Vest- og Nord-Europa.
Keski-, Länsi-ja Pohjois-Euroopassa vakava ongelma on maaperän huononeminen saastumisen vuoksi.
For tolv av EU-landene er det totale antall potensielt forurensede lokaliteter beregnet til hele 1 500 000, og av disse er over 300 000 identifisert.
EU:n 12jäsenvaltiossa saastuneiksi epäiltyjä maa-alueita arvioidaan olevan 1 500 000,joista yli 300 000 on yksilöity.
Takket være nasjonale retningslinjer som alt er på plass basert på føre var-prinsippet, forventes tallet ikke å øke, men det store antallet allerede forurensede lokaliteter er en enorm utfordring i de kommende tiårene, og vil kreve tiltak gjennom hensiktsmessige juridiske virkemidler, ny teknologi for opprensking og praktiske økonomiske virkemidler.
Saastuneiden alueiden määrän ei uskota enää kasvavan, mikä johtuu jo hyväksytyistä kansallisista toimenpiteistäja sitoutumisesta ennalta varautumisen periaatteeseen. Saastuneiden alueiden valtava määrä on kuitenkin seuraavien vuosikymmenien suuri haaste,ja sitä varten on kehitettävä tarkoituksenmukaisia oikeudellisia välineitä, innovatiivisia puhdistusteknologioita ja käytännön rahoitusvälineitä.
I søkerlandene er det en fare for at antallet forurensede lokaliteter vil øke om ikke den økonomiske vekst kombineres med nødvendige miljøstandarder.
Jäsenyyttä hakeneissa maissa uhkana on saastuneiden alueiden määrän lisääntyminen, jos talouskasvuun ei yhdistetä tarkoituksenmukaisia ym päristös tan da rdej a.