pere/sami_parallel huggingface dataset:
De aller skadeligste formene for narkotikabruk kan også være utbredt blant innsatte, og enkelte studier rapporterer at mer enn en tredel av de undersøkte noen gang har injisert narkotika (31).
Myös kaikkein vahingollisimmat huumeidenkäytön muodot voivat keskittyä vankiloihin. Eräiden tutkimusten mukaan yli kolmannes haastatelluista ilmoitti joskus käyttäneensä suonensisäisiä huumeita (31).
Hjemløshet, og generelt en ustabil bosituasjon, er en av de alvorligste formene for sosial eksklusjon narkotikabrukere står overfor, og gjaldt om lag 10 % av narkotikabrukere som påbegynte behandling i 2006 (27).
Kodittomuus yhdessä epävarman majoituksen kanssa on huumeidenkäyttäjiä vakavimmin uhkaava syrjäytymisen muoto, sillä se koskettaa noin kymmentä prosenttia vuonna 2006 hoitoon päässeistä huumeidenkäyttäjistä (27).
Selv om mange land tilbyr bostøtte til klientene i behandlingsapparatet, har også mangler blitt dokumentert, og to land rapporterer at det er vanskelig for narkotikabrukere å få tilgang til det generelle tjenestetilbudet til bostedsløse som tradisjonelt anvendes av problembrukere av alkohol (Irland, Italia).
Vaikka tuettua asumista tarjotaan monissa maissa huumehoidossa oleville asiakkaille, myös puutteista on ilmoitettu. Kaksi maata raportoi, että huumeidenkäyttäjien on vaikea päästä yleisiin kodittomille tarkoitettuihin palveluihin, joiden käyttäjinä ovat yleensä alkoholin ongelmakäyttäjät (Irlanti, Italia).
Nye tiltak som kan bidra til å imøtekomme narkotikabrukernes behov for bolig, er iverksatt i tre land (Belgia, Danmark, Nederland), som rapporterer at tilbudet til bostedsløse langtidsavhengige sentraliseres, og at egne pleiehjem skal åpnes for narkotikabrukere med problematferd eller tilleggslidelser.
Kolmessa maassa (Belgia, Tanska, Alankomaat) toteutetaan parhaillaan uusia toimenpiteitä huumeidenkäyttäjien majoitustarpeen täyttämiseksi. Kyseiset maat ilmoittavat, että kodittomille pitkäaikaisille huumeriippuvaisille tarkoitetut tilat keskitetään ja että erityisiä hoitokoteja avataan ongelmakäyttäytymisestä tai sairauksien yhtäaikaisesta esiintymisestä kärsiville huumeidenkäyttäjille.
At narkotika finner veien inn i de fleste fengsler på tross av alle tiltakene som iversettes for å redusere tilførselen, er et faktum som erkjennes av både fengselseksperter og politikere.
Sekä vankila-asiantuntijat että poliittiset päättäjät ovat tunnustaneet sen tosiseikan, että huumeita pääsee useimpiin vankiloihin huolimatta kaikista toimenpiteistä niiden tarjonnan karsimiseksi.
Studier utført mellom 2001 og 2006 i Europa viser at mellom 1 % og 56 % av de innsatte rapporterer å ha brukt narkotika i fengselet, og inntil en tredel av de innsatte har injisert narkotika i fengselet (32).
Vuosina 2001–2006 Euroopassa tehtyjen tutkimusten mukaan vangeista 1–56 prosenttia ilmoittaa käyttäneensä huumeita vankilassa ja peräti kolmannes ilmoittaa käyttäneensä suonensisäisiä
Og blant disse vil det være et betydelig antall problembrukere.
Katso taulukko TDI-15 vuoden 2008 tilastotiedotteessa.
27) Se tabell TDI-15 i Statistiske opplysninger 2008.28) Se tabell TDI-20 i Statistiske opplysninger 2008.
Katso taulukko TDI-20 vuoden 2008 tilastotiedotteessa.
29) Begrepet “innsatt» brukes i bredeste forstand her og omfatter både varetektsfanger og soningsfanger.
Käsitettä ”vangit” käytetään tässä väljemmässä merkityksessä, ja se sisältää sekä tutkintavangit että vangitut henkilöt.
30) Se tabell DUP-1 i Statistiske opplysninger 2008.31) Se tabell DUP-2 i Statistiske opplysninger 2008.32) Se tabell DUP-3 og DUP-4 i Statistiske opplysninger 2008.
Katso taulukko DUP-1 vuoden 2008 tilastotiedotteessa.
33) Europarådets Annual Penal Statistics (SPACE), basert på en undersøkelse blant fengselspopulasjoner pr. 1. september 2006.
Katso taulukko DUP-2 vuoden 2008 tilastotiedotteessa.
I tillegg har slike intervensjoner blitt mer utbredt i hvert enkelt land.
Euroopan unionin vankilapopulaation suuruus on 607 000 (33), ja vuotuiseksi kierroksi arvioidaan yli 860 000 vankia.
Fengselsbasert substitusjonsbehandling er offisielt tilgjengelig i alle land unntatt Bulgaria, Estland, Latvia, Litauen, Kypros, Slovakia og Tyrkia, selv om den generelle tilgjengeligheten av dette behandlingsalternativet er begrenset i mange land.
Useimmissa maissa huumerikoksista tuomittujen vankien osuus on 10–30 prosenttia. Saatavissa olevista tiedoista voidaan arvioida, että EU:n vankiloissa käy vuosittain yli 400 000 henkeä, joilla on vanhoja tai nykyisiä kokemuksia laittomien huumeidenkäytöstä.
Spania er for tiden det eneste europeiske landet som tilbyr et bredt spekter av skadereduserende tiltak i fengsler.
Heidän keskuudessaan lienee huomattava määrä huumeiden ongelmakäyttäjiä.
I de fleste land er det justisdepartementet som har ansvaret for helsevern i fengslene.
Huumeita käyttäviin vankeihin kohdistetut toimenpiteet ovat laajentuneet Euroopan unionissa.
Dette er imidlertid i ferd med å endre seg, og i stadig flere europeiske land er ansvaret overført til helsevesenet (Frankrike, Italia, England og Wales i Storbritannia, Norge).
Viiden vuoden takaiseen aikaan verrattuna yhä useammat maat ovat ilmoittaneet toiminnasta seuraavilla aloilla: huumeisiin liittyvä tiedotus ja ehkäisytyö, tartuntatautien seulonta, rokotukset ja huumeriippuvaisten hoito, korvaushoito mukaan lukien.
Spania er i ferd med å bygge ut omfattende tjenester for narkotikabrukere i alle fengsler i henhold til den nasjonale narkotikastrategien (2000–08), basert på en samarbeidsprotokoll mellom helse- og innenriksdepartementet undertegnet i 2005.
Vankilalähtöinen korvaushoito on virallisesti saatavilla kaikissa maissa paitsi Bulgariassa, Virossa, Latviassa, Liettuassa, Kyproksessa, Slovakiassa ja Turkissa. Tämän hoitovaihtoehdon saatavuus on toki yleisesti ottaen vähäistä monissa maissa.
For å møte behovene til det økende antallet narkotikabrukere blant de innsatte, har fengsler i andre land etablert samarbeid med offentlige helsetjenester og spesialiserte frivillige rusmiddeltjenester i lokalsamfunnet.
Espanja on tällä haavaa ainoa Euroopan maa, joka tarjoaa monenlaisia haittojen vähentämistoimia vankiloissa.
Intervensjoner som retter seg mot innsatte som bruker narkotika, har økt i antall i EU.
Vastuu vankiloiden terveydenhoidosta kuuluu useimmissa maissa oikeusministeriölle.
Sammenlignet med for fem år siden rapporterer nå flere land om aktiviteter innen narkotikarelatert informasjon og forebygging,
Espanjassa huumeidenkäyttäjille kehitetään kattavia palveluja kaikissa vankiloissa kansallisen huumausainestrategian (2000–2008) toimintasuunnitelman
I 2006 rapporterte bare fire medlemsstater, gjennom sine nasjonale overvåkingssystemer for behandling, sosiodemografiske data og informasjon, om mønstre for narkotikabruk blant innsatte som fikk narkotikabehandling.
Vuonna 2006 vain neljä valtiota ilmoitti sosiodemografiset tiedot huumehoidossa olevien vankien huumeidenkäyttötavoista kansallisissa hoidonseurantajärjestelmissään.
Frankrike, Kypros og Slovakia rapporterer at et opioid, vanligvis heroin, oftest er primærrusmiddelet for personer som påbegynner narkotikabehandling, mens Sverige rapporterer bruk av amfetamin som hovedårsaken til behandling i fengsler, noe som gjenspeiler de generelle mønstrene for problematisk bruk av narkotika i landet.
Ranskassa, Kyproksessa ja Slovakiassa huumehoidon aloittavien pääasialliseksi huumeeksi ilmoitettiin useimmiten jokin opioidi, yleensä heroiini, mutta Ruotsissa amfetamiinin käyttö on vankilahoidon aloittamisen pääsyy. Se vastaa yleisesti maan ongelmakäytön tapoja.
Romania fikk i mai 2006 hjemmel for å innføre substitusjonsbehandling i fengslene, med en felles forskrift fra justis-, helse-, forvaltnings- og innenriksministrene om videreføring av integrerte medisinske, psykologiske og sosiale programmer for innsatte.
Romaniassa luotiin toukokuussa 2006 uusi oikeusperusta korvaushoidolle vankiloissa oikeus-, terveys-, hallinto- ja sisäasiainministerin yhteisellä määräyksellä vankien integroitujen lääketieteellisten, psykologisten ja sosiaalisten avustusohjelmien jatkamiseksi.
I Norge sendte Justisdepartementet og Helse- og omsorgsdepartementet i 2006 ut et felles rundskriv om ansvarsfordelingen for innsatte og domfelte rusmiddelmisbrukere mellom helsetjenesten, sosialtjenesten og kriminalomsorgen med sikte på bedre oppfølging både under og etter soning. Og ifølge en ny lov i Slovakia i 2006 er det nå tillatt å tilby psykologiske tjenester til narkotikabrukere som er i varetekt og lider av abstinens.
Belgiassa oikeusministerin ohjeessa vuodelta 2006 todetaan, että vangeilla on oikeus samaan hoitovalikoimaan kuin vankilan ulkopuolellakin on saatavilla. Irlannin uudessa vankiloiden palveluohjeistossa korostetaan terveydenhoitopalvelujen normistoa.
Formålet med loven er å tilby narkotikabrukere slike tjenester når de trenger det som mest, dvs. når de blir tvangsavruset i forbindelse med innsettelsen.
Lain tarkoituksena on tarjota huumeidenkäyttäjille palveluja, silloin kun niitä eniten tarvitaan eli heti kun vankeuden aiheuttama pakollinen vieroitus alkaa.
Den skaper også rettslig hjemmel for egne behandlingsenheter for domfelte som bruker narkotika.
Lisäksi on luotu säädöskehys rangaistukseen tuomittujen huumeidenkäyttäjien nykyisten erikoishoitoyksiköiden tukemiseksi.
I Irland understreker de nye retningslinjene for kriminalomsorgen at behandlingstjenestene som tilbys de innsatte, skal være av samme helsemessige standard som det som tilbys i samfunnet for øvrig, men skal samtidig være tilpasset et fengselsmiljø.Danmark har siden januar 2007 lovfestet innsatte narkotikabrukeres rett til gratis behandling for sin avhengighet.
Tanskassa tammikuussa 2007 tehty lakimuutos antaa vangituille huumeidenkäyttäjille oikeuden maksuttomaan huumehoitoon.
Loven fastsetter at behandling normalt skal starte innen 14 dager etter at den innsatte har sendt inn søknad til Kriminalforsorgen.
Laissa säädetään, että hoidon tulisi yleensä alkaa 14 päivän kuluessa siitä, kun vanki on pyytänyt hoitoa Tanskan vankila- ja koetusaikavirastolta.
Denne retten faller imidlertid bort om den innsatte kan forvente å bli løslatt innen tre måneder eller anses som uegnet eller ikke motivert for behandling.
Katso taulukot DUP-3 ja DUP-4 vuoden 2008 tilastotiedotteessa. Euroopan neuvoston vuotuiset rikostilastot (SPACE), jotka perustuvat vankilaväestölle 1.9.2006 tehtyyn tutkimukseen.
Tilbud og tilgjengelighet — data og kilder
Huumausaineiden tarjonta ja saatavuus — tiedot ja lähteet
Systematisk informasjon og rutineinformasjon om de illegale narkotikamarkedene og om smugling finnes fortsatt bare i begrenset omfang.
Järjestelmälliset ja rutiininomaiset tiedot laittomien huumausaineiden markkinoiden ja salakuljetuksen kuvaamiseksi ovat edelleen vähäisiä.
Produksjonsestimater for heroin, kokain og cannabis er ofte beregnet ut ifra anslag over dyrkingsarealer basert på feltarbeid (prøvetaking i felten) og fly- eller satellittundersøkelser.
Heroiinin, kokaiinin ja kannabiksen tuotantoa koskevat arviot saadaan kenttätyöhön (näytteenottoon) tai miehittämättömien ilmaalusten tai satelliittien avulla tehtyihin tutkimuksiin perustuvista viljelyarvioista.
Disse anslagene er forbundet med visse vesentlige begrensninger, f.eks. variasjoner i avling eller problemer med kartlegging av produksjon som foregår utenfor avgrensede geografiske områder, som f.eks. cannabis.
Näihin arvioihin liittyy merkittäviä rajoituksia, esimerkiksi tuottoa koskevat vaihtelut ja vaikeus seurata kasveja, joita ei kasvateta rajoitetulla maantieteellisellä alueella, esimerkiksi kannabista.
Beslag av narkotika betraktes ofte som en indirekte indikator på forsyningssituasjon, smuglerruter og tilgjengelighet av de forskjellige narkotiske stoffene, men beslagene sier også noe om rettshåndhevende organers prioriteringer, ressurser og strategier og hvor utsatt omsetningsleddene er for å bli tatt, samt rapporteringspraksis.
Huumausaineiden takavarikkoja pidetään usein tarjonnan, salakuljetusreittien ja huumeiden saatavuuden epäsuorana indikaattorina; ne heijastelevat samalla myös lainvalvonnan painopistealueita, resursseja ja strategioita, salakuljettajien heikkouksia ja raportointikäytäntöjä.
En analyse av data om renhet, styrke og pris på illegale rusmidler kan også bidra til å forstå detaljmarkedene bedre.
Lisäksi on ehkä analysoitava tiedot laittomien huumausaineiden puhtaudesta tai vahvuudesta ja katukauppahinnoista, jotta vähittäismarkkinoita voidaan ymmärtää.
Det er imidlertid begrenset hvor mye slik informasjon som er tilgjengelig, og det kan stilles spørsmål ved opplysningenes pålitelighet og sammenlignbarhet.
Tällaisten tietojen saatavuus voi olla heikkoa, tai tietojen luotettavuus ja vertailukelpoisuus voi olla epävarmaa.
Etterretningsinformasjon fra de ulike organene for rettshåndhevelse kan bidra til å fylle ut bildet.
Tiedustelutietojen hankkiminen lainvalvontavirastoista voi auttaa täydentämään kokonaiskuvaa.
Situasjonen i Europa når det gjelder cannabis har endret seg betydelig det siste tiåret.
Euroopan laajuinen kuva kannabiksesta on muuttunut huomattavasti viime vuosikymmenen aikana samoin kuin keskustelu siitä, miten tämän huumausaineen laajalle levinneeseen käyttöön olisi reagoitava.
Det samme har debatten om hensiktsmessige tiltak mot den utbredte bruken av dette stoffet.
Muutama maa erottui 1990-luvun alussa ja puolivälissä kannabiksen suuren levinneisyyden vuoksi.
I begynnelsen og midten av 1990-årene pekte noen få land seg ut med høy prevalens, mens den europeiske normen var bruksnivåer som etter dagens standarder var lave.
Koko Euroopan alueen käyttö oli nykytilanteeseen verrattuna tuolloin vielä vähäistä.
Bruken av cannabis økte i nærmest alle land i løpet av 1990-årene og begynnelsen av 2000-tallet, og det har resultert i at dagens situasjon i Europa er mindre variert, selv om det fortsatt er forskjeller fra land til land.
Lähes kaikissa maissa kannabiksenkäyttö kasvoi 1990-luvulla ja 2000-luvun alussa ja johti nykyiseen huomattavasti homogeenisempaan yleiskuvaan Euroopassa. Silti maiden välisiä eroja on edelleen.
De siste årene har man også fått økt forståelse av konsekvensene for folkehelsen ved langvarig og utbredt bruk av dette stoffet, og stadig flere rapporter om behovet for behandling av cannabisrelaterte problemer.
Viime vuosina on alettu ymmärtää entistä paremmin tämän huumausaineen pitkäaikaisen ja yleisen käytön kansanterveydelliset seuraukset; saamiemme tietojen mukaan kannabiksesta johtuviin ongelmiin haetaan hoitoa entistä useammin.
Europa er kanskje nå på vei inn i en ny fase, ettersom data tyder på at bruken har stabilisert seg eller til og med gått ned.
Euroopassa voi olla alkamassa uusi vaihe, sillä tiedot viittaavat vakiintuvaan tai peräti vähenevään käyttöön.
Bruksnivået er imidlertid fortsatt høyt i historisk sammenheng, og hva som utgjør et effektivt tiltak mot cannabisbruk, er fortsatt et nøkkelspørsmål i den europeiske narkotikadebatten.
Historiallisesti arvioiden käyttömäärät ovat edelleen suuria, ja tehokkaan vastatoimenpiteen löytäminen kannabiksen käyttöön on edelleen eurooppalaisen huumekeskustelun keskeinen kysymys.
EONN samler inn nasjonale data om narkotikabeslag, renhet og detaljpriser i Europa.
EMCDDA kerää kansallisia tietoja huumeiden takavarikoinneista, puhtaudesta ja katukauppahinnoista Euroopassa.
Andre data om forsyningssituasjonen kommer for det meste fra UNODCs informasjonssystemer og analyser, supplert med tilleggsinformasjon fra Europol.
Muut huumeiden tarjontaa koskevat tiedot ovat suurelta osin peräisin UNODC:n tietojärjestelmistä ja analyyseista, ja täydentäviä tietoja saadaan myös Europolilta.
Informasjon om prekursorer for narkotika kommer fra INCB, som deltar i en rekke internasjonale initiativer med sikte på å forebygge handel med kjemiske stoffer til bruk i framstillingen av illegale narkotiske stoffer.
Huumeiden lähtöaineita koskevat tiedot saadaan INCB:ltä, joka osallistuu kasainvälisiin aloitteisiin, joilla estetään lähtökemikaalien päätyminen laittomien huumausaineiden valmistukseen.
Cannabis kan dyrkes i en rekke ulike miljøer og vokser vilt i mange deler av verden, og det antas at planten i
Koska monissa maanosissa ei ole kehittyneitä huumausainetarjontaa koskevia tietojärjestelmiä, osaa arvioista ja muista ilmoitetuista tiedoista on tulkittava varoen, vaikka ne edustavatkin parhaita käytössä olevia alustavia arvioita.
Ettersom det i mange deler av verden ikke finnes avanserte informasjonssystemer når det gjelder forsyningen av narkotika, må en del av anslagene og andre data som rapporteres – selv om de representerer de beste anslagene som er tilgjengelig – tolkes med varsomhet.
Kannabista voidaan viljellä monenlaisissa ympäristöissä, ja se kasvaa luonnonvaraisena eri puolilla maailmaa.
Disse faktorene betyr at det er svært vanskelig å utarbeide pålitelige estimater for den globale produksjonen av cannabis.
Yhdessä nämä seikat tarkoittavat, että kannabiksen maailmanlaajuista tuotantomäärää on todennäköisesti erittäin vaikeaa arvioida sen tarkemmin.
De siste tallene fra UNODC for den globale produksjonen av marihuana er nå 41 600 tonn (2006), hvorav Nord- og Sør-Amerika sto for mer enn halvparten og Afrika innpå en firedel (UNODC, 2008).
Uusin UNODC:n tieto kannabisruohon maailmanlaajuisesta tuotannosta on 41 600 tonnia (2006); tästä Amerikan (Pohjois- ja Etelä-Amerikan) osuus on yli puolet ja Afrikan osuus lähes neljännes (UNODC, 2008).
Vest- og Sør-Afrika (Nigeria, Angola), Sørøst-Asia (Thailand), Sørvest-Asia (Pakistan) og Nord- og Sør-Amerika (Colombia, Jamaica) (CND, 2008; Europol, 2008).
Kannabiksen viljelyn yleisyys tarkoittaa myös sitä, että merkittävä osa sen kaupasta tapahtuu todennäköisesti alueiden välillä. Tämä pätee osaan kannabisruohosta
Dette er tilfelle for en del av marihuanaen i Europa, som enten er hjemmeprodusert (35
35 mainittu Albania ja Alankomaat (Reitoxin kansalliset raportit).
Marihuana som finnes i Europa, rapporteres
) lähtömaiksi on
) For informasjon om kildene til data om tilbud og tilgjengelighet av narkotika, se boks på denne siden.)
Mikäli haluat lisätietoja huumausaineiden tarjonta- ja saatavuustietojen lähteistä, katso oheinen laatikko.
Se “Cannabisproduksjon i Europa”, s. 37.
Katso Kannabiksen tuotanto Euroopassa, s. 37.
Cannabisproduksjon i Europa produsenten.
Marokko on yhä suurin kansainvälinen tuottaja.
Dyrkingsarealet for hasjisj ble redusert fra 134 000 hektar i 2003 til 76 400 hektar i 2005, med en produksjon på 1 066 tonn (UNODC og Marokkos regjering, 2007).
Kannabishartsin tuotantoon käytettävä maa-ala pieneni vuoden 2003 tasolta 134 000 hehtaarista 76 400 hehtaariin, joilta saatiin 1 066 tonnia hartsia vuonna 2005 (UNODC ja Marokon hallitus, 2007).
Hasjisjproduksjon er også rapportert i Afghanistan, der den øker kraftig, samt i Pakistan, India, Nepal så vel som Sentral-Asia og andre SUS-land (UNODC, 2008).
Hartsia on mainittu tuotettavan myös Afganistanissa, jossa tuotanto kasvaa nopeasti, Pakistanissa, Intiassa, Nepalissa sekä Keski-Aasian maissa ja IVY-maissa (UNODC, 2008).
Hasjisj som produseres i Marokko, smugles typisk inn i Europa via Den iberiske halvøy (Europol, 2008), mens noe av det distribueres videre fra Nederland.
Marokossa tuotettu kannabishartsi salakuljetetaan Eurooppaan yleensä Espanjan niemimaan kautta (Europol, 2008) ja osa siitä jaellaan edelleen Alankomaista käsin.
I 2006 ble det beslaglagt 5 230 tonn marihuana og 1 025 tonn hasjisj på verdensbasis, en nedgang fra toppnivåene i 2004.
Vuonna 2006 maailmassa takavarikoitiin 52 30 tonnia kannabisruohoa ja 10 25 tonnia kannabishartsia eli vähemmän kuin huippuvuonna 2004.
De fleste beslagene av marihuana ble gjort i Nord-Amerika (58 %), mens hasjisj hovedsakelig ble beslaglagt i Vest- og Sentral-Europa (62 %) (UNODC, 2008).
Kannabisruohoa takavarikoitiin edelleen eniten Pohjois-Amerikassa (58 prosenttia), ja takavarikoidun hartsin määrä oli yhä suurin Länsija Keski-Euroopassa (62 prosenttia) (UNODC, 2008).
Informasjonen som er tilgjengelig er usammenhengende og tillater ingen nøyaktige anslag over omfanget av cannabisdyrking i Europa.
Käytettävissä tiedot ovat hajanaisia, eikä niiden perusteella pystytä arvioimaan tarkasti kannabiksen viljelyn laajuutta Euroopassa.
Rapportene fra en del land tyder likevel på at denne produksjonen ikke lenger er et marginalt fenomen.
Monien maiden ilmoittamat tiedot viittaavat joka tapauksessa siihen, ettei viljelyä voida pitää enää merkityksettömänä.
For eksempel ble det i en fransk befolkningsundersøkelse i 2005 anslått at om lag 200 000 mennesker hadde dyrket cannabis minst én gang i livet.
Esimerkiksi Ranskan väestötutkimuksissa arvioitiin vuonna 2005, että noin 200 000 henkeä oli kasvattanut kannabista ainakin kerran elämässään.
I Storbritannia ble det rapportert at London-politiet i perioden 2005–06 stengte over 1 500 ”cannabisfarmer” med gjennomsnittlig 400 planter i hver (Daly, 2007), og mesteparten av marihuanaen som nå er tilgjengelig, antas å være produsert enten lokalt eller i et annet europeisk land.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa Lontoon poliisi ilmoitti lakkauttaneensa vuosina 2005 ja 2006 (Daly, 2007) yli 15 00 ”kannabisfarmia”, joissa oli kussakin keskimäärin 400 kasvia. Valtaosan nyt käytettävissä olevasta kannabisruohosta oletetaan olevan peräisin joko paikallisesta tuotannosta tai muista Euroopan maista.
I Nederland er dyrking av cannabis utbredt i enkelte deler av landet, og nærmere 6 000 dyrkingssteder ble avdekket i 2005 og 2006.
Alankomaissa kannabiksen viljely on yleistä osassa maata, ja arviolta yhteensä 6 000 viljelmää lopetettiin vuosina 2005 ja 2006.
Samme år ble det gjort anslagsvis 177 000 beslag av marihuana i Europa, tilsvarende 86 tonn (36).
takavarikkoa vuonna 2006, yhteismäärältään 86 tonnia (
Storbritannia er den EU-medlemsstaten som rapporterer om flest beslag av marihuana, selv om data for 2006 ennå ikke er tilgjengelig.
EU:n jäsenvaltioista Yhdistynytkuningaskunta ilmoitti eniten kannabisruohon takavarikkoja, joskaan vuoden 2006 tiedot eivät ole vielä saatavilla.
Tyrkia rapporterte om rekordstore beslag av marihuana i 2006.
Turkki ilmoitti ennätyssuurista kannabisruohotakavarikoista vuonna 2006.
Antallet marihuanabeslag i Europa har økt jevnt siden 2001, selv om det var en generell nedgang i beslaglagte kvanta fram til 2005, og de nyeste dataene viser tegn til økning.
Kannabisruohon takavarikkojen määrä on kasvanut Euroopassa tasaisesti vuodesta 2001 lähtien. Määrät vähenivät yleisesti vuoteen 2005 saakka, mutta uusimpien tietojen mukaan ne ovat nyt suurentuneet.
Cannabisproduksjonen synes å ha økt kraftig i første halvdel av 1990-tallet i en del europeiske land, delvis som en reaksjon fra cannabisforbrukerne på det de har oppfattet som dårlig kvalitet og høy pris på importert hasjisj, som da var det hyppigst brukte cannabisproduktet.
Kannabiksen tuotanto näyttää lisääntyneen jyrkästi 1990-luvun alusta sen puoliväliin eräissä Länsi-Euroopan maissa osin siksi, että tuontihartsin eli käytetyimmän kannabistuotteen laatua on pidetty heikkona ja hintaa korkeana.
Cannabis som produseres lokalt, har også den fordel for produsenten at det ikke trenger transporteres over landegrensene.
Eräissä maissa valtaosa käyttäjistä näyttäisi kuluttavan paikallisesti tuotettua kannabisruohoa.
Beslagene av hasjisj i Europa overskrider marihuanabeslagene både i antall og mengder, med dobbelt så mange beslag (325 000) og åtte ganger så store beslaglagte kvanta (713 tonn).
Tuodun hartsin osittainen korvaaminen kotona tuotetulla kannabisruoholla on ollut mahdollista viljelytaidon ja -teknologian lisääntymisen myötä (tuoton maksimointi ja paljastumisen välttäminen).
Spania rapporterer fortsatt om flest beslag av hasjisj (halvparten av alle beslag og to tredeler av totalt beslaglagte kvanta i 2006), etterfulgt av Frankrike og Storbritannia et stykke bak.
Näitä tietoja levitetään sen jälkeen internetissä (Hough et al., 2003; Jansen, 2002; Szendrei, 1997/1998).
Etter en periode med nedgang i 2001–03 øker nå antallet beslag av hasjisj i Europa, mens de beslaglagte mengdene økte fram til 2003–04 for deretter å synke.
Paikallisesti tuotetun kannabiksen etuna tuottajalle on se, ettei sitä tarvitse kuljettaa maan rajojen yli.
) og 22 tonn cannabisplanter ble funnet i som ble beslaglagt i Europa og rapportert i kg, jevnt opp, med en topp i 2006 på grunn av rekordbeslag i Litauen.
Euroopassa talteen noin 2,3 miljoonaa kannabiskasvia (37), painoltaan 22 tonnia (mistä Espanjan osuus oli 64 prosenttia).
Etter en kontinuerlig økning siden 2001 stabiliserte antallet beslag av cannabisplanter
Vuodesta 2001 tasaisesti yleistyneet kannabiskasvien
Etter en kraftig nedgang i 2002 fra de rekordstore beslagmengdene i 2001, har antallet beslag av planter økt i Europa, selv om nivåene flatet ut i 2006 til halvparten av det som ble rapportert i 2001.
Laskettuaan jyrkästi vuonna 2002 vuoden 2001 ennätysmäärästä Euroopassa takavarikoitujen kasvien lukumäärä on ollut kasvussa.
I den samme femårsperioden gikk mengdene cannabisplanter
Tosin kasvu tasoittui vuonna 2006 puoleen vuoden 2001
Styrken på cannabisproduktene avhenger av innholdet av delta-9-tetrahydrocannabinol (THC), som er det viktigste virkestoffet.
Vakiintuneen vaiheen eli vuosien 2001–2003 jälkeen kannabishartsin takavarikkojen lukumäärä on Euroopassa kasvussa.
Styrken på cannabisen varierer mellom og innenfor det enkelte land og mellom ulike cannabisprøver
Takavarikoidut määrät kasvoivat vuosiin 2003–2004 saakka, mutta sen jälkeen ne ovat vähentyneet.
) Dataene om europeiske narkotikabeslag som nevnes i dette kapittelet, kan finnes i tabell SZR-1, SZR-2, SZR-3, SZR-4, SZR-5 og SZR-6 i Statistiske opplysninger 2008. )
Tässä luvussa mainitut tiedot Euroopan huumausainetakavarikoinneista ovat taulukoissa SZR-1, SZR-2, SZR-3, SZR-4, SZR-5 ja SZR-6 vuoden 2008 tilastotiedotteessa.
Da Tyrkia rapporterte om null beslag av cannabisplanter i 2005 og 2006, etter å ha rapportert høye beslag av dette i perioden 2001–04, ble landet ekskludert fra den europeiske analysen.)
Koska Turkki ilmoitti, ettei se takavarikoinut lainkaan kannabiskasveja vuosina 2005 ja 2006, vaikka se oli takavarikoinut tätä materiaalia paljon vuosina 2001–2004, se jätettiin koko Eurooppaa koskevan analyysin ulkopuolelle.
Bildet av situasjonen er kun foreløpig ettersom data for Storbritannia, landet som rapporterte flest beslag av cannabisplanter i 2005, ennå ikke er tilgjengelig for 2006.
Tämä on alustava arvio, sillä ilmoituksensa mukaan eniten kannabiskasveja vuonna 2005 takavarikoinut Yhdistynytkuningaskunta ei ole vielä ilmoittanut vuotta 2006 koskevia tietoja.
Befolkningsundersøkelser: et viktig verktøy for å forstå mønstre og trender i narkotikabruk i Europa
Väestötutkimukset — tärkeä väline huumeidenkäytön mallien ja suuntausten ymmärtämiseksi Euroopassa ilmoitetusta tasosta.
Narkotikabruk i befolkningen generelt eller blant skoleelever kan kartlegges ved hjelp av representative undersøkelser som gir anslag over den andelen personer som rapporterer å ha brukt bestemte stoffer i løpet av et gitt tidsrom.
Huumeidenkäyttöä kokonaisväestössä tai koululaisten keskuudessa selvitetään tilastollisesti edustavilla kyselyillä, jotka tuottavat arvioita siitä väestön osuudesta, joka ilmoittaa käyttäneensä huumeita tiettynä ajanjaksona.
Undersøkelser gir også nyttig kontekstuell informasjon om bruksmønstre, sosiodemografiske karakteristika for brukerne og oppfatninger av risiko og tilgjengelighet (1).
Tällaisista kyselyistä saadaan myös hyödyllistä taustatietoa käyttötavoista, käyttäjien sosiodemografisista piirteistä, riskien ymmärtämisestä ja huumeiden saatavuudesta (1).
Sammen med nasjonale eksperter har EONN utviklet et sett felles kjernespørsmål for bruk i undersøkelser blant voksne (”European Model Questionnaire” – EMQ).
EMCDDA on laatinut kansallisten asiantuntijoiden kanssa aikuisten haastatteluja varten sarjan yhteisiä keskeisiä kysymyksiä (”eurooppalaisen mallikyselylomakkeen”, EMQ).
Av ulike metodologiske årsaker er dataene på området vanskelige å tolke, og det er tvilsomt i hvilken grad analysene av beslag gjenspeiler det totale markedet.
Se on nyt otettu käyttöön useimmissa EU:n jäsenvaltioissa (
I 2006 varierte det rapporterte THC-innholdet i hasjisjprøver fra 2,3 % til 18,4 %, mens marihuana inneholdt fra under 1 % til 13 %.
Maiden välillä on kuitenkin vielä eroja käytetyissä menetelmissä ja tiedonkeruuvuosissa, joten erityisesti maiden
imidlertid fortsatt forskjeller mellom landene når det gjelder metodikk og året da dataene ble samlet inn, og dette betyr at selv små forskjeller, særlig fra et land til et annet, bør tolkes med varsomhet (3).
3 välisiä pieniä eroja on tulkittava varoen (
Fordi det er dyrt å gjennomføre spørreundersøkelser, samler bare noen få europeiske land inn informasjon årlig, mens mange gjennomfører undersøkelser med to til fire års intervall.
Kyselyjen suorittaminen on kallista, ja siksi vain harvat maat keräävät tietoa vuosittain. Monet tosin keräävät tietoa 2–4 vuoden välein.
I denne rapporten presenteres data basert på de siste tilgjengelige undersøkelsene i hvert land, som i de fleste tilfeller er fra perioden 2004–2007.
Tämän raportin tiedot perustuvat tuoreimpaan kustakin maasta saatavilla olevaan kyselyyn, joka on yleensä tehty vuosien 2004 ja 2007 välisenä aikana.
Den typiske prisen på både marihuana og hasjisj varierte fra EUR 2 til EUR 14 pr. gram, og de fleste europeiske land rapporterte priser i området EUR 4–10 for begge produktene.
Kannabistuotteiden väkevyys määräytyy delta-9- tetrahydrokannabinolin (THC) eli niiden tärkeimmän tehoaineen pitoisuuden mukaan.
Med unntak av i Belgia og Tyskland gikk prisen på hasjisj ned i perioden 2001–06 (korrigert for inflasjon).
Kannabiksen väkevyys vaihtelee suuresti maasta toiseen ja saman maan sisällä sekä eri kannabisnäytteiden ja -tuotteiden kesken.
Tilgjengelige data fra de fleste landene viser til en mer stabil situasjon for marihuana i denne perioden, unntatt i Tyskland og Østerrike, hvor det er tegn til at prisene går opp.
Asiaa koskevia tietoja on vaikea tulkita lukuisista menetelmällisistä syistä, ja onkin kyseenalaista, vastaavatko takavarikoista tehdyt määritykset yleistä markkinatilannetta.
Av de tre standard tidsrammene som er brukt for rapportering av data fra undersøkelsen, er livstidsprevalens den bredeste.
Kolmesta vakioajanjaksosta, joita käytetään kyselytutkimusten tietojen raportointiin, väljin on ainakin kerran käyttäneitä kuvaava muuttuja.
Dette målet gjenspeiler ikke de voksnes bruk pr. i dag, men er nyttig når det gjelder å rapportere om skoleelever samt gi innsikt i bruksmønstre og forekomst.
Se ei välttämättä anna tarkkaa kuvaa nykytilanteesta aikuisten keskuudessa, mutta se on hyödyllinen nuorten ikäryhmien yhteydessä, jolloin se antaa tietoa käyttötavoista ja käytön tiheydestä.
For voksne er fokuset på bruk siste år og siste måned (4).
Aikuisten osalta painopiste on viimeksi kuluneen vuoden ja kuukauden aikaisessa käytössä (4).
Det er viktig å identifisere personer som bruker narkotika jevnlig eller har problemer med narkotikabruk, og forbedringer er gjort når det gjelder å utvikle korte skalaer for vurdering av mer intensive bruksformer i befolkningen generelt, blant voksne og skoleelever (se boks om utvikling av psykometriske skalaer i årsrapporten for 2007).
On tärkeää tunnistaa selkeästi ne henkilöt, jotka käyttävät huumeita säännöllisesti tai joilla on huumeongelma. Siinä on edistytty kehittämällä asteikkoja koko väestön, aikuisten ja koululaisten runsaan käytön arviointiin (katso psykometristen asteikkojen kehittämistä koskeva laatikko vuoden 2007 vuosiraportissa).
3) For ytterligere informasjon om nasjonale undersøkelser, se tabell GPS-121 i Statistiske opplysninger 2008.4) EONNs aldersspredning: alle voksne (15 til 64 år) og unge voksne (15 til 34 år).
Saatavissa osoitteesta http://www.emcdda.europa.eu/themes/ monitoring/general-population. Jos haluat lisätietoja kansallisista kyselytutkimuksista, katso taulukko GPS-21 vuoden 2008 tilastotiedotteessa.
Denne rapporten bruker begrepene ”livstidsbruk eller prevalens”, ”prevalens siste år” og ”prevalens siste måned” og noen ganger de mer dagligdagse begrepene ”livstidserfaring”, ”nyere bruk” og ”aktuell bruk”.
Tässä raportissa käytetään esimerkiksi käsitteitä ”ainakin kerran käyttäneet”, ”viimeksi kuluneen vuoden aikana käyttäneet” ja ”viimeksi kuluneen kuukauden aikana käyttäneet” sekä puhekielenomaisempia käsitteitä ”ainakin kerran kokeilleet”, ”viimeaikainen käyttö” ja ”nykyinen käyttö” vastaavista ajanjaksoista.
Flere land rapporterer relativt høye prevalensnivåer for bruk av cannabis siste år og siste måned.
Suurin osa Euroopan maista ilmoitti kummankin tuotteen hinnaksi 4–10 euroa.
Det anslås at om lag 23 millioner europeere har brukt cannabis det siste året, i gjennomsnitt ca. 7 % av alle mellom 15 og 64.
Vuosina 2001–2006 kannabishartsin vähittäiskauppahinta (inflaatiokorjattu) on ilmoitusten mukaan laskenut Belgiaa ja Saksaa lukuun ottamatta.
Estimater for prevalens siste måned vil omfatte personer som bruker stoffet mer jevnlig, men ikke nødvendigvis intensivt (se under). Det anslås at ca.
Useimmista maista saatavissa olevat tiedot viittaavat kannabisruohon osalta vakiintuneempaan tilanteeseen samana aikana.
12,5 millioner europeere har brukt stoffet siste måned, i gjennomsnitt om lag 4 % av alle mellom 15 og 64 år.
Poikkeuksena ovat Saksa ja Itävalta, joissa havaittiin merkkejä hintojen noususta.
Cannabisbruk er vanligst blant unge mennesker (15–34 år), og de høyeste bruksnivåene rapporteres vanligvis for aldersgruppen 15–24 år. Dette er tilfelle
Varovaisesti voidaan arvioida, että yli 70 miljoonaa eurooppalaista aikuista – toisin sanoen useampi kuin joka viides kaikista 15–64-vuotiaista – on käyttänyt kannabista ainakin kerran (katso yhteenveto tiedoista taulukosta 2).
Befolkningsundersøkelser tilsier at gjennomsnittlig 31 % av unge voksne i Europa (15–34 år) har prøvd cannabis, mens 13 % har brukt stoffet det siste året og 7 % har brukt det den siste måneden.
Monet maat ilmoittavat suhteellisen suuria käyttötasoja viimeksi kuluneen vuoden ja kuukauden aikaiselle kannabiksenkäytölle.
Det anslås at en enda større
Arviolta noin 23 miljoonaa
39) Se tabell PPP-1 og PPP-5 i Statistiske opplysninger 2008 for data om styrke og pris.40) Se figur GPS-1 i Statistiske opplysninger 2008.
Katso pitoisuus- ja hintatietoja koskevat taulukot PPP-1 ja PPP-5 vuoden 2008 tilastotiedotteessa.
I denne aldersgruppen rapporterer gutter vanligvis en høyere prevalens for cannabisbruk enn jenter, men forskjellen i rapportert prevalens mellom kjønnene er liten eller fraværende i noen av landene med de høyeste prevalensestimatene.
Luku 3: Kannabis kaikkien levinneisyyslukujen osalta, ja asteikon yläpään maat ilmoittavat enimmillään kymmenkertaisia arvoja pienimpiä esiintyvyysasteita ilmoittaneisiin maihin verrattuna.
andel av europeere i alderen 15–24 har brukt cannabis det siste året (17 %) eller den siste måneden (9 %), selv om gjennomsnittet for hvor mange som har prøvd stoffet i denne aldersgruppen er noe lavere (30 %).
eurooppalaista on käyttänyt kannabista viimeksi kuluneen vuoden aikana eli keskimäärin noin seitsemän prosenttia kaikista 15–64-vuotiaista. Kannabista viimeksi kuluneen kuukauden aikana käyttäneisiin kuuluvat myös ne, jotka käyttävät kannabista säännöllisesti mutteivät välttämättä runsaasti (katso alla).
Det er store variasjoner i de nasjonale prevalensestimatene for cannabisbruk i alle prevalensmålinger, idet landene i øvre del av skalaen rapporterer inntil 10 ganger høyere verdier enn landene med lavest prevalens.
Kannabista on käyttänyt viimeksi kuluneen kuukauden aikana arviolta 12,5 miljoonaa eurooppalaista aikuista, mikä vastaa keskimäärin noin neljää prosenttia kaikista 15–64-vuotiaista.
Cannabisbruk er mer utbredt blant menn enn kvinner (se utvalgt aspekt om kjønn, 2006), selv om forskjellene fra land til land er store.
Kannabiksenkäyttö on yleisempää miesten kuin naisten keskuudessa (katso vuoden 2006 erityiskysymys huumeidenkäytöstä sukupuolinäkökulmasta), vaikka maiden välillä havaitaankin suuria eroja.
For eksempel varierer kjønnsfordelingen i land som rapporterer cannabisbruk siste år, fra 6,4 menn pr. kvinne i Portugal til 1,3 i Italia.
Esimerkiksi ilmoituksensa mukaan viimeisen vuoden aikana kannabista käyttäneiden miesten ja naisten välinen suhde vaihtelee Portugalin 6,4 miehestä naista kohden Italian 1,3 mieheen naista kohden.
I noen land er anslagene nærmest lik null, mens i andre land rapporterer om lag 15 % av de spurte om bruk siste 30 dager, noen ganger med høyere tall blant gutter.
Kannabiksenkäyttö keskittyy vahvasti nuoriin (15–34-vuotiaisiin), ja yleensä suurimmiksi käyttäjäryhmiksi ilmoitetaan 15–24-vuotiaat.
På grunnlag av data som er samlet inn i tidligere ESPAD-undersøkelser, anslås det at i EU samt Kroatia og Tyrkia ca.
Näin on lähes kaikissa Euroopan maissa Belgiaa, Kyprosta ja Portugalia lukuun ottamatta (40
Data fra HBSC-undersøkelsen for 2005–06 blant 15-åringer viste store variasjoner i livstidsprevalens for cannabisbruk mellom de 27 landene.
Tupakan ja alkoholin jälkeen kannabis on edelleen seuraavaksi yleisin koululaisten käyttämä psykoaktiivinen aine.
Europeiske tall kan sammenlignes med tall fra andre deler av verden. For eksempel viste den nasjonale undersøkelsen om narkotikabruk og helse i USA (Samhsa, 2005) en livstidsprevalens for cannabisbruk på 49 % blant unge voksne (15–34 år, kalkulert på nytt av EONN) og en prevalens for siste års bruk på 21 %.
Väestötutkimusten tietojen perusteella näyttäisi siltä, että keskimäärin 31 prosenttia eurooppalaisista nuorista aikuisista (eli 15–34-vuotiaista) on käyttänyt kannabista joskus, 13 prosenttia on käyttänyt viimeksi kuluneen vuoden ja seitsemän prosenttia viimeksi kuluneen kuukauden aikana.
I den samme aldersgruppen var i Canada (2004) livstidsprevalensen for cannabisbruk 58 % og tallet for siste års bruk 28 % , mens tallene i Australia (2004) var henholdsvis 48 % og 20 %.
Arvioidaan, että vieläkin suurempi osa eurooppalaisista 15–24-vuotiaista on käyttänyt kannabista viimeksi kuluneen vuoden (17 prosenttia) tai kuukauden (yhdeksän prosenttia) aikana, joskin huumetta kokeilleiden tämänikäisten määrä on keskimäärin hieman pienempi (30 prosenttia).
Alle disse tallene er høyere enn de tilsvarende europeiske gjennomsnittene, som er på henholdsvis 31 % og 13 %.
Kannabiksenkäytön kansalliset esiintyvyysarviot vaihtelevat suuresti maittain
Bruksmønstre for cannabis
Tuoreet koululaiskyselyt
Tilgjengelige data tyder på en rekke ulike bruksmønstre for cannabis.
Vuosien 2005 ja 2006 HBSC-tutkimuksen tiedot 15-vuotiaista osoittavat, että kannabista ainakin kerran käyttäneiden määrät vaihtelevat suuresti 27 maan kesken.
Blant personene i aldersgruppen 15–64 som noen gang har prøvd cannabis, har bare 30 % brukt det i løpet av det siste året (42).
Viisi maata ilmoitti kannabista ainakin kerran käyttäneiden arvioksi alle kymmenen prosenttia, 11 maata ilmoitti arvioksi 10–20 prosenttia ja 11 maata 21–31 prosenttia (Currie et al., 2008) (41).
Den andre runden av denne spørreundersøkelsen med spørsmål om cannabisbruk ble gjennomført mellom oktober 2005 og mai 2006, og 26 EU-medlemsstater samt Kroatia deltok.
Kyselyn toinen kierros, jossa kannabiksenkäyttöä koskevat kysymykset olivat mukana, tehtiin lokakuun 2005 ja toukokuun 2006 välisenä aikana 26:ssa EU:n jäsenvaltiossa ja Kroatiassa.
Den europeiske undersøkelsen av skoleelevers rusmiddelvaner (ESPAD) ble gjennomført for fjerde gang i 2007 med deltakelse fra 25 EU-medlemsstater, Kroatia og Norge.
Neljäs eurooppalainen koulukysely alkoholista ja muista huumausaineista (ESPAD) tehtiin vuonna 2007, ja siihen osallistuivat 25 EU:n jäsenvaltiota, Kroatia ja Norja.
Denne undersøkelsen undersøker særlig stoffbruk blant skoleelever som fyller 16 i løpet av kalenderåret.
Kyselyssä selvitettiin erityisesti kyseisen vuoden aikana 16 vuotta täyttävien koululaisten päihteidenkäyttöä.
Resultatene fra den nyeste undersøkelsen skal publiseres i desember 2008.
Uusimpien kyselyjen tulokset julkaistaan joulukuussa 2008.
Deltakelsen i begge disse internasjonale skoleundersøkelsene, som gjennomføres hvert fjerde år, har økt for hver runde og omfatter nå de fleste landene i Europa.
Osallistuminen kumpaankin neljän vuoden välein tehtävään kansainväliseen koulukyselyyn on lisääntynyt joka kierroksella, ja nyt mukana ovat useimmat Euroopan maat.
Spania, Italia, Portugal, Slovakia, Sverige og Storbritannia rapporterte også data om cannabisbruk fra sine egne nasjonale skoleundersøkelser i 2006.
Espanja, Italia, Portugali, Slovakia, Ruotsi ja Yhdistynytkuningaskunta ovat ilmoittaneet myös omista, vuonna 2006 tehdyistä kansallisista koulukyselyistään peräisin olevia tietoja kannabiksen käytöstä.
I et folkehelseperspektiv er det viktig å estimere intensive og langvarige bruksmønstre.
Euroopan tuloksia voidaan verrata muista maanosista saatuihin tuloksiin.
På grunnlag av disse dataene, selv om de er begrenset, anslås det at over 1 % av alle europeiske voksne, om lag 4 millioner, bruker cannabis daglig eller nesten daglig.
Esimerkiksi Yhdysvaltojen kansallisessa huumeidenkäyttö- ja terveyskyselyssä (Samhsa, 2005) arvioitiin kannabista ainakin kerran käyttäneiden osuudeksi 49 prosenttia nuorista aikuisista (15–34-vuotiaista,
41) Se figur EYE-5 i Statistiske opplysninger 2008.
Katso kaavio GPS-1 vuoden 2008 tilastotiedotteessa.
42) Se figur GPS-2 i Statistiske opplysninger 2008.
Katso kaavio EYE-5 vuoden 2008 tilastotiedotteessa.
Tabell 2: Prevalens av cannabisbruk i befolkningen generelt – datasammendrag
Taulukko 2. Kannabiksenkäytön levinneisyys koko väestössä — yhteenvetotiedot
Tidsramme for bruk
Käytön ajanjakso
Anslag over antall brukere i Europa
Arvioitu käyttäjämäärä Euroopassa
Land med lavest prevalens
Pienimmän käyttöasteen maat
Malta (0,8 %) Bulgaria (1,5 %) Greece (1,7 %)Sverige (2,0 %)
Malta (0,8%), Bulgaria (1,5%), Kreikka (1,7%), Ruotsi (2,0%)
Land med høyest prevalens
Suurimman käyttöasteen maat
Spania (8,7 %) Italia (5,8 %) Storbritannia, Frankrike, Dentsjekkiskerepublikk (4,8 %)
Tanska (36,5%), Ranska (30,6%), Yhdistynytkuningaskunta (30,1%), Italia (29,3%)
Hellas, Litauen, Sverige (1,5 %)Bulgaria (1,7 %)
Kreikka, Liettua, Ruotsi (1,5%), Bulgaria (1,7%)
Spania (15,5 %)Frankrike, Dentsjekkiskerepublikk (9,8 %)Storbritannia (9,2 %)
Espanja (20,3%), Tšekki (19,3%), Ranska (16,7%), Italia (16,5%)
Hellas (1,2 %)Sverige (1,6 %)Kypros, Litauen (2,0 %)
Kreikka (1,2%), Ruotsi (1,6%), Kypros, Liettua (2,0%)
Hellas, Kypros (3,6 %)Sverige (6,0 %)Bulgaria, Portugal (6,6 %)
Kreikka, Kypros (3,6%), Ruotsi (6,0%), Bulgaria, Portugali (6,6%)
Den tsjekkiske republikk (28,2 %)Spania (24,3 %)Frankrike (21,7 %)Storbritannia (20,9 %)
Tšekki (28,2%), Espanja (24,3%), Ranska (21,7%), Yhdistynytkuningaskunta (20,9%)
Spania (18,6 %)Den tsjekkiske republikk (15,4 %)Frankrike (12,7 %)Storbritannia (12,0 %)
Espanja (18,6%), Tšekki (15,4%), Ranska (12,7%), Yhdistynytkuningaskunta (12,0%)
Informasjonen er basert på den siste tilgjengelige undersøkelsen for hvert land.
Tiedot perustuvat kunkin maan uusimpaan tutkimukseen.
Studieåret varierer fra 2001 til 2007.
Tutkimusvuodet sijoittuvat välille 2001–2007.
Gjennomsnittsprevalensen for Europa er beregnet på grunnlag av et gjennomsnitt vektet for antall innbyggere i den aktuelle aldersgruppen i hvert land.
Euroopan keskimääräinen levinneisyys laskettiin kyseisen ikäryhmän väestön mukaan painotetusta keskiarvosta kussakin maassa.
I land hvor slik informasjon ikke var tilgjengelig, ble gjennomsnittlig EU-prevalens lagt til grunn.
Maissa, joista tietoja ei ole saatavissa, käytettiin EU:n keskimääräistä levinneisyyttä.
Populasjoner brukt som grunnlag: 15–64 (328 millioner), 15–34 (134 millioner) og 15–24 (64 millioner).
Käytetty väestöpohja: 15–64 (328 miljoonaa), 15–34 (134 miljoonaa) ja 15–24 (64 miljoonaa).
Dataene som presenteres her, finnes i ”Generelle befolkningsundersøkelser” i Statistiske opplysninger 2008.
Tässä tiivistetyt tiedot ovat saatavissa vuoden 2008 tilastotiedotteen kohdasta ”Yleiset väestötutkimukset”.
De fleste av disse cannabisbrukerne, ca.
EMCDDA:n uudelleen laskema osuus) ja viimeksi kuluneen vuoden aikana käyttäneiden osuudeksi 21 prosenttia.
3 millioner, er i alderen 15–34 år, noe som tilsvarer om lag 2–2,5 % av å vurdere konsekvensene for folkehelsen av mer problematiske former for cannabisbruk og planlegge alle europeere i denne aldersgruppen (43 hensiktsmessige intervensjoner (45).
Samassa ikäryhmässä kannabista ainakin kerran ja viimeksi kuluneen vuoden aikana käyttäneiden osuudet olivat 58 ja 28 prosenttia Kanadassa (2004) ja 48 ja 20 prosenttia Australiassa (2004). Kaikki nämä luvut ylittävät vastaavat eurooppalaiset keskiarvot, jotka ovat 31 ja 13 prosenttia.
20 %, selv om dette anslaget i hovedsak er basert på tallene fra Frankrike, Spania og Italia.
42 sitä viimeksi kuluneen vuoden aikana (
Bare seks land rapporterer en prevalens for hyppig cannabisbruk (her definert som 40 eller flere ganger de siste 12 månedene) på over 2 %.
Kannabisriippuvuus tunnustetaan yhä laajemmin tämän huumausaineen säännöllisen käytön mahdolliseksi seuraukseksi, vaikka sen vakavuus ja seuraukset voivatkin vaikuttaa muiden psykoaktiivisten aineiden vastaavia vaikutuksia lievemmiltä.
Hyppig bruk er imidlertid mer utbredt blant unge menn, med estimater på inntil 5 % i syv land.
Koska kannabista säännöllisesti käyttävän väestön osuus on kuitenkin suhteellisesti muita suurempi, runsaan kannabiksenkäytön kokonaisvaikutus kansanterveyteen voi olla merkittävä.
Rapporter tyder på at det er en korrelasjon mellom mer problematiske mønstre for cannabisbruk og tilhørighet til en sårbar gruppe (f.eks. unge lovbrytere, skulkere, personer som gjør det svakt på skolen), noe som tyder på at det må iverksettes spesifikke strategier for å skape et sikkerhetsnett for disse særlig utsatte ungdommene.
Yhdysvaltojen kansallisen väestötutkimuksen tietoja analysoitaessa on ilmennyt, että noin 20–30 prosenttia päivittäisistä käyttäjistä katsottiin riippuvaisiksi vuosina 2000–2006 (44). Eräässä australialaisessa tutkimuksessa 92 prosenttia kannabiksen pitkäaikaiskäyttäjistä luokiteltiin jossain elämänsä vaiheessa riippuvaisiksi ja puolet heistä katsottiin riippuvaisiksi tutkimushetkellä.
Temaet drøftes nærmere i det utvalgte aspektet om sårbare unge (2008).
Vuotta myöhemmin tehdyn seurantatutkimuksen tietojen perusteella pitkäaikaiskäyttäjien kannabiksenkäyttömäärä ja riippuvuus voivat pysyä vakaina tämän ajan (Swift et al., 2000).
Gjentatt bruk av cannabis kan være relativt stabil i lange perioder, selv blant yngre brukere.
EMCDDA kehittää parhaillaan yhteistyössä monien maiden kanssa menetelmiä kannabiksen runsaan ja merkittävän pitkäaikaisen käytön sekä riippuvuuden seurantaan.
En nylig publisert tysk undersøkelse som i 10 år fulgte en kohort i aldersgruppen 14–24, viste at en stor andel av dem som hadde brukt cannabis gjentatte ganger (fem eller fler i løpet av livet) ved begynnelsen av studieperioden, fortsatte å bruke stoffet, og 56 % rapporterte bruk etter fire år mens 46 % fortsatt brukte stoffet etter 10 år.
Psykometrisia asteikkoja testataan nyt useissa EU-maissa ja saatu näyttö analysoidaan tämän vuoden aikana.
Derimot virket det ikke som sporadisk bruk av stoffet i begynnelsen av perioden (1–4 ganger) medførte utvikling av langvarig og mer problematiske former for bruk (Perkonigg, 2008).
Nämä tiedot voivat auttaa EU:n jäsenvaltioita arvioimaan kannabiksenkäytön ongelmallisten muotojen vaikutuksia kansanterveyteen ja suunnittelemaan asianmukaisia toimenpiteitä (45).
I 2003 ble en undersøkelse av blandingsbruk gjennomført i samarbeid med ESPAD ved å sammenligne skoleelever i alderen 15–16 som hadde brukt cannabis de siste 30 dagene, med andre elever.
Runsaan ja pitkäaikaisen käytön arviointi on tärkeä kansanterveydellinen kysymys.
Sammenligningen viser at elever som har brukt cannabis, generelt har høyere sannsynlighet for å ha brukt andre stoffer.
Päivittäinen tai lähes päivittäinen käyttö (vähintään 20 päivänä viimeksi kuluneen 30 päivän aikana) voi olla merkki runsaasta käytöstä.
Selv om siste måneds prevalens blant cannabisbrukere for bruk av andre stoffer var lav (under 10 %), var nivåene for sigarettrøyking og overstadig drikking dobbelt så høye (80 %) blant cannabisbrukere som i den øvrige elevpopulasjonen.
Tiedot tällaisesta kannabiksenkäytöstä Euroopassa kerättiin vuosina 2007 ja 2008 osana ”kenttätutkimusta”, jota EMCDDA koordinoi yhdessä kansallisten asiantuntijoiden ja Reitoxin kansallisten yhteyspisteiden kanssa 13 maassa.
Sammenligningene tyder på at cannabisbruk er forbundet med betydelig mer bruk av både lovlige og ulovlige rusmidler enn gjennomsnittet (46).
Näiden vähäistenkin tietojen perusteella voidaan arvioida, että yli prosentti kaikista eurooppalaisista aikuisista eli noin 4 miljoonaa henkeä käyttää kannabista päivittäin tai lähes päivittäin.