pere/sami_parallel huggingface dataset:
Konkurransekraft og nytenkning er avgjørende for at veksten skal gi seg utslag i bærekraftige resultater for Europas økonomi, samfunn og miljø. Europas konkurransekraft anføres av en håndfull land og 'superregioner', ifølge Europeisk konkurransekraftindeks for 2004 (The European Competitiveness Index 2004, Robert Huggins Associates, http://www.hugginsassociates.com).
Kilpailukyky ja innovaatiot ovat ratkaisevia kasvun edellytyksiä, jo a Euroopan taloudessa, yhteiskunnassa ja ympäristössä saavutetaan kestäviä tuloksia. Euroopan kilpailukyvystä vastaa kourallinen maita ja 'superalueita' vuoden 2004 Euroopan kilpailukykyindeksin mukaan (The European Competitiveness Indeksi 2004, Robert Huggins Associates, h p://www.hugginsassociates.com).
I framtiden forventes ambisiøse regioner i EUs nye medlemsstater å gå forbi de minst konkurransedyktige av de gamle medlemsstatene.
Jatkossa Euroopan unionin uusien jäsenvaltioiden kunnianhimoisten alueiden odotetaan ohi avan vähiten kilpailukykyiset 'vanhat' jäsenvaltiot.
På landsnivå er Danmark og Luxembourg de mest konkurransedyktige av de gamle medlemsstatene, mens Uusimaa i Finland og Stockholm leder på regionalt plan og er samtidig de eneste regionene i Den europeiske union som har nådd opp på verdens konkurransekraftindeks i 2002.
Näistä vanhoista jäsenvaltioista kilpailukyvyn kärjessä ovat Tanska ja Luxemburg, ja Uusimaa Suomessa sekä Tukholman alue johtavat alueellista indeksiä. Nämä kaksi alue a ovat samalla ainoat Euroopan unionin alueet, jotka maini iin vuonna 2002 maailman kilpailukykyindeksissä.
Norge og Sveits gjør det også bra.
Norja ja Sveitsi ovat myös hyvin kilpailukykyisiä.
Omfanget av kunnskapsdannelse og utnyttelsen av humankapital er det som gjør at de mest konkurransedyktige skiller seg fra de andre.
Tietämyksen luominen ja inhimillisen pääoman käy ö ero avat kilpailukykyiset vähemmän kilpailukykyisistä.
Mange av disse landene og regionene gjør det også relativt godt på miljøområdet, noe som tyder på at det faktisk er mulig å nå økonomiske og miljømessige mål samtidig.
Euroopan unionin koheesiopolitiikan päätavoi eena on alueellisten erojen kaventaminen, jonka odotetaan vahvistavan 'parempaa' kasvua (ks.
Det fremste målet for Den europeiske unions utjevningspolitikk, som er å redusere forskjellene mellom regionene, forventes å skape ytterligere 'bedre' vekst (se Europakommisjonens tredje utjevningsrapport, februar 2004).
Euroopan komission kolmas kertomus koheesiosta, helmikuu 2004).
Bedre vekst betyr også høyere ressursproduktivitet.
Parempi kasvu tarkoi aa myös luonnonvarojen tuo avuuden tehostumista.
Mellom 1980 og 2000 var det en liten økning i materialbruken pr. innbygger i Den europeiske union.
Materiaalien käy ö asukasta kohti kasvoi hieman Euroopan unionin talousalueella vuosina 1980–2000.
I løpet av samme periode hadde Europa en langt kraftigere vekst
Tässä ovat yhtenä seli äjänä
EEA Signaler 2004 i bruttonasjonalprodukt (56 % vekst), noe som tyder på at ressursbruken er blitt relativt frikoplet fra den økonomiske veksten, som delvis skyldes teknologisk innovasjon.
Ympäristösignaalit 2004 teknologiset innovaatiot.
Europa er ledende når det gjelder miljøteknologiske oppfinnelser, f.eks. når det gjelder bærekraftigere materialer og prosesser i produksjonsindustrien, fornybare energi og praksis for avfallsbehandling.
Eurooppa on johtavassa asemassa ympäristötekniikan innovaatioissa, esimerkiksi kestävämpien valmistusmateriaalien ja -prosessien, uusiutuvien energianlähteiden ja jä eenkäsi elyn osalta.
Forskning er nøkkelen til en videre utvikling.
Tutkimus on hyvin tärkeää kehityksen jatkumiselle.
Fordelingen og målrettingen av forskningsressursene kan ennå bli bedre, og mye kan ennå gjøres for å få fullt utbytte av det som allerede finnes ved å gripe fatt i de institusjonelle og politiske hindrene for utvikling.
Tutkimuksen voimavarojen johdonmukaisuu a ja kohdentamista voitaisiin parantaa, ja paljon pystytään tekemään, jo a nykyinen potentiaali saadaan hyödynne yä täysimääräisesti ratkaisemalla kehityksen institutionaaliset ja polii iset esteet.
Mye kan også vinnes ved å fremme bruken av risikokapital i gryende nisjemarkeder.
Paljon voidaan saavu aa myös edistämällä riskipääoman käy öä kehi ymä ömillä kapea-alaisilla markkinoilla.
De samfunnsmessige endringene i Europa drives fram av utvidelsen av EU, demografiske endringer og globalisering.
Laajentuminen, väestörakenteen muutokset ja globalisaatio aiheu avat sosiaalisia muutoksia Euroopassa.
Dette påvirker i sin tur forbruksmønstre og arealplanleggingsvedtak, der særlig transport spiller en stadig mer sentral rolle i økonomien og i folks liv.
Nämä puolestaan vaiku avat kulutusto umuksiin ja aluesuunni eluun. Eritoten liikenteellä on entistä ratkaisevampi asema taloudessa ja ihmisten elämässä.
Velstanden er svært ulikt fordelt mellom vest og øst i Den europeiske union.
Varallisuus asukasta kohti vaihtelee huoma avasi Euroopan unionin läntisen ja itäisen osan välillä.
Med utvidelsen av EU har befolkningen økt med 20 % og arealet med 25 %.
Laajentuneessa unionissa on 20 prosen ia enemmän asukkaita ja 25 prosen ia enemmän pinta-alaa.
Om lag tre firedeler av befolkningen bor nå på bare 15 % av landarealet (3), og dagens urbaniseringstrender i industriområdene i Nord-Frankrike, Tyskland, Nederland og Belgia forventes å fortsette i tiden framover.
Noin kolme neljäsosaa asukkaista asuu vain 15 prosentin laajuisella osuudella maa-alasta (3), ja kaupunkikeskusten nykyisen kasvun Pohjois-Ranskan, Saksan, Alankomaiden ja Belgian teollisuusalueilla odotetaan jatkuvan myös tulevaisuudessa.
Presset på byområdene i hele Europa forventes å øke enda mer etter hvert som befolkningen søker å øke sin levestandard ved å flytte dit hvor sjansene på arbeidsmarkedet er størst.
Kaupunkikeskuksiin kohdistuvien paineiden odotetaan kasvavan edelleen ympäri Eurooppaa, kun ihmiset pyrkivät kohentamaan elintasoaan muu amalla sinne, missä työmahdollisuuksia on eniten.
Disse trendene vil øke presset på eksisterende . infrastruktur og tjenestetilbud i byene men vil også gjøre det mulig å bygge mer bærekraftige byer som legger til rette for økonomiske, sosiale og miljømessige ambisjoner.
Tällainen kehityskulku lisää kaupunkien nykyisiin infrastruktuureihin ja palveluihin kohdistuvia paineita, mu a tarjoaa samalla mahdollisuuden rakentaa kestävämpiä kaupunkeja, joissa taloudelliset, sosiaaliset ja ympäristöön lii yvät tavoi eet voidaan mukau aa toisiinsa.
Samtidig forventes Europas befolkning å øke fram til år 2020 før den vil stabiliseres og deretter minske.
Euroopan väestömäärän odotetaan kasvavan noin vuoteen 2020 asti, jonka jälkeen väestömäärän kasvu tasaantuu ja kääntyy si en laskuun.
Men andelen av befolkningen i arbeidsdyktig alder (dvs. mellom 15 og 64 år) kommer nok til å begynne å synke noen år før det, allerede fra 2010, med de problemer dette medfører med tanke på opprettholdelse av sysselsettingen og satsingen på nytenkning.
Työikäisen väestön (15–64-vuotiaiden) määrän odotetaan kuitenkin kääntyvän laskuun jo muutamia vuosia aiemmin, vuodesta 2010. Tällä on seurauksensa työllisyyden ja innovaation säily ämiseen.
Samtidig vil det bli en klar økning i den eldre delen av befolkningen (aldergruppen over 65 år).
Samalla vanhusten (65-vuotiaiden ja sitä vanhempien) määrä kasvaa tuntuvasti.
Eldre menneskers forbruksmønstre er mer tjenestepreget og går i retning av sosiale aktiviteter og fritidsaktiviteter, herunder turisme, med påfølgende miljøkonsekvenser.
Ikääntyneiden kulutusto umukset ja kysyntä kohdistuvat sosiaalisiin ja vapaa-ajan palveluihin, kuten matkailuun, millä on ympäristövaikutuksia.
Den eksplosive økningen i lufttransport, som er den raskest voksende kilden til utslipp av klimagasser, gjenspeiler derfor delvis disse demografiske endringene.
Niinpä esimerkiksi lentoliikenne, joka on nopeimmin kasvava kasvihuonekaasujen päästölähde, lisääntyy räjähdysmäisesti osi ain juuri väestörakenteen muutoksen seurauksena.
Selv om Europas befolkning er i ferd med å stabiliseres og bli eldre, vil økningen i antallet husholdninger tilta.
Vaikka Euroopan väestömäärä tasaantuu ja väestö ikääntyy, kotitalouksien lukumäärä kasvaa yhä nopeampaan tahtiin.
I Den europeiske union økte antallet husholdninger med 11 % i perioden 1990-2000 (4), og forventes å stige også i tiden framover.
Euroopan unionissa kotitalouksien määrä kasvoi 11 prosen ia vuosina 1990–2000 (4), ja sen odotetaan kasvavan edelleen.
De fleste nye husholdningene vil være små og gjenspeile de samfunnsmessige endringene og endringene i livsstil med et økende antall enslige og skilte.
Suurin osa uusista kotitalouksista on pieniä, mikä vastaa yhteiskunnassa ja elämäntavoissa tapahtuneita muutoksia — esimerkiksi yksin elävien ja eronneiden määrä kasvaa.
Mindre husholdninger har tendens til å være mindre effektive og kreve mer ressurser pr. hode (5) enn større husholdninger.
Pienet kotitaloudet eivät ole yhtä tehokkaita, vaan vaativat enemmän luonnonvaroja asukasta kohti (5) kuin suuremmat kotitaloudet.
Trenden mot mindre husholdninger øker også presset på landarealet og blir en faktor som fører til at stadig større områder blir bygd ut.
Kotitalouksien koon pienentyminen lisää myös maahan kohdistuvia paineita ja laajentaa rakenne ua maa-alaa.
Innen 2020 kommer over 80 % av alle europeere (6) til å bo i bymessige områder.
Odotusten mukaan yli 80 prosen ia eurooppalaisista (6) asuu kaupungeissa vuoteen 2020 mennessä.
Samtidig går folketallet i distriktene tilbake i hele Europa, og denne trenden, som slett ikke er av ny dato, forventes bare å fortsette (7).
Euroopan maaseutuväestö sen sijaan vähenee, ja pitkään jatkuneen laskusuunnan odotetaan jatkuvan (7).
Avfolkingen av bygdene fører ofte til at jordbruksarealer blir brakklagt, en trend som særlig truer bevaringsverdige naturområder (8). Halvnaturlige områder og områder
Maaseudun väestökato johtaa usein viljelymaan hylkäämiseen, mikä uhkaa erityisesti alueita, joiden luonnonsuojeluarvo on suuri (8).
Befolkningsveksten
Väestönkasvu
Befolkningsveksten i Europa har avtatt, og befolkningen eldes.
Euroopan väestö kasvaa yhä hitaammin ja ikääntyy.
Trenden vil bli den samme i de 10 nye (9) EU­landene, der folketallet etter 2025 forventes å falle raskere enn i EU­15.1 mange land forventes folketallet å falle innen 2020.
Kymmenen uu a jäsenvaltiota (9) nouda avat samaa kehityskulkua: niiden väestömäärän odotetaan vähentyvän vuoden 2025 jälkeen nopeammin kuin unionin 15 'vanhan' jäsenvaltion väestömäärän.
Unntaket er Storbritannia, Frankrike og Nederland (der en forventer en befolkningsvekst på 4­5 %) og Irland, hvor prognosene tilsier en vekst på 12 %.
Poikkeuksia ovat Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska ja Alankomaat (odote avissa oleva kasvu 4–5 prosen ia) ja Irlanti, jossa kasvuennuste on 12 prosen ia.
Turisme og fritidsaktiviteter forventes å få et oppsving etter hvert som de eldre lever lenger og er friskere og mer aktive i årene etter at de er gått av med pensjon.
Matkailun ja vapaa-ajan toiminnan odotetaan kasvavan, kun ikääntyneet nau ivat yhä useammasta aktiivisesta ja terveestä elinvuodesta eläkkeelle jäämisen jälkeen.
Flyreiser, der turismen er en sentral drivkraft, har den kraftigste veksten av alle transportmåter for personbefordring.
Matkailu on tärkeä lentomatkustukseen vaiku ava tekijä, ja lentomatkustus kasvaakin nyt kaikista henkilökuljetusmuodoista nopeimmin.
Sysselsettingstrender i Europa, Japan og USA
Työllisyyden kehitys Euroopassa, Japanissa ja Yhdysvalloissa
I løpet av de siste 20 årene har veksten i sysselsettingen vært tre ganger så stor i USA som i EU­15 og nesten fire ganger så stor som i Japan.
Edellisten 20 vuoden ajan työllisyysaste on kasvanut Yhdysvalloissa lähes kolminkertaisesti 15 jäsenvaltion unioniin verra una ja lähes nelinkertaisesti Japaniin verra una.
I perioden 1999 til 2002 var det EU­15 som hadde kraftigst vekst (med 3.5 %), mot 1 % i USA og ­ 2 % i Japan.
Vuosina 1999–2002 kasvu oli suurinta 15 jäsenvaltion unionissa (3.5 prosen ia) verra una Yhdysvaltoihin (1 prosen i) ja Japaniin (– 2 prosen ia).
Produktiviteten i EU­15 har gjennomgående økt raskere enn sysselsettingen, og den samme trenden finner vi igjen i japansk økonomi.
Työn tuo avuus on noussut 15 jäsenvaltion unionissa jatkuvasti työllisyyden kasvua nopeammin — vastaavasti on käynyt Japanissa.
I USA er imidlertid produktivitet og sysselsettingsvekst nært forbundet med hverandre.
Yhdysvalloissa sitä vastoin työn tuo avuuden nousu ja työllisyyden kasvu kulkevat tiiviisti rinta rinnan.
EN­15: Produktivitet Vekst i sysselsettingen
15 EU-maata:Työn tuottavuus Työllisyyden kasvu
EEA Signaler 2004 med ekstensivt landbruk er svært sårbare for forandringer i måten arealene forvaltes på, f.eks. når det blir slutt på beiting og slåing, som ellers bidrar til å opprettholde det store biologiske mangfoldet i slike områder.
Ympäristösignaalit 2004
Forvaltningen av Europas miljø og naturkapital er viktig for å sikre at kontinentets økonomiske og sosiale kapital skal være levedyktig også på lang sikt.
Euroopan ympäristön ja sen luontopääoman hallinta on tärkeää, jo a varmistetaan Euroopan taloudellisen ja sosiaalisen pääoman elinkelpoisuus pitkällä aikavälillä.
Gjennom f.eks. boligbygging i områder som er utsatt for flom og andre risikoer, bidrar derfor demografiske og samfunnsøkonomiske trender til at samfunnet blir stadig mer eksponert for vær- og klimarelaterte skader.
Näin esimerkiksi väestörakenteen muutokset ja sosiaalis-taloudellinen kehitys lisäävät yhteiskunnan altistumista sääoloihin ja ilmastoon lii yville vahingoille — esimerkiksi asutusta rakennetaan alueille, jotka ovat al iita tulville ja muille riskeille.
Det er anslått at om lag tre firedeler av de økonomiske tapene i Europa skyldes vær- og klimarelaterte ulykker.
Arvioiden mukaan noin kolme neljäsosaa luonnonmullistusten aiheu amista taloudellisista menetyksistä lii yy Euroopassa sääoloihin tai ilmastoon.
Et svært konservativt anslag over hva dette gjennomsnittlig koster oss hvert år, er EUR 10 mrd., og regningen stiger stadig.
Hyvin varovaisen arvion mukaan vuotuiset kustannukset ovat keskimäärin noin 10 miljardia tai enemmän.
Energiforbruket øker fortsatt, og det har stor betydning for klimaet. Særlig stiger husholdningssektorens etterspørsel etter strøm og transport i tråd med den økte velstanden og det stigende antallet små husholdninger.
Energiankulutus kasvaa edelleen, mikä on suuri huolenaihe ilmastovaikutusten kannalta.
End-of-pipe'-teknologi har redusert luftforurensningen fra kraftproduksjonen, men etter hvert som mulighetene blir færre for en del viktige lavkarbonteknologier som storskala vannkraftverk, må andre alternativer utrecfes.
Päästöjen pienentämiseen tähtäävällä tekniikalla on vähenne y ilman epäpuhtauspäästöjä energiantuotannossa, mu a vaihtoehdot ovat kaventuneet muutamissa keskeisissä vähähiilisissä tekniikoissa, kuten suurissa vesivoimaloissa, joten muita vaihtoehtoja on tutki ava.
Disse kan omfatte etterspørselsreduksjon ved å gjennomføre energieffektiviseringstiltak, og her er potensialet stort, nedbygging av hindringer for og styrking av insentiver til bruk av fornybare teknologier, nytenkning med hensyn til transportalternativer og økt finansiering av forskning på alternative teknologier.
Näitä voisivat olla kysynnän vähentäminen energiatehokkuustoimenpiteillä, joissa on valtavasti mahdollisuuksia; esteiden poistaminen uusiutuvan teknologian tieltä ja tehokkaammat kannustimet uusiutuvan teknologian omaksumiseen; eri vaihtoehtojen pohtiminen uudestaan liikenteen osalta sekä vaihtoehtoisten teknologioiden tutkimukseen osoitetun rahoituksen lisääminen.
Trendene for avfallsproduksjonen, som er et mål på hvor effektivt en ressurs utnyttes, er ikke bærekraftige.
Jä eiden tuo aminen, joka lii yy läheisesti luonnonvarojen käytön intensitee iin, kehi yy kestämä ömään suuntaan.
Mulighetene for behandling og deponering reduseres i takt med at avfallsmengdene øker og bekymringene for mulige konsekvenser blir større.
Jä eiden käsi elyn ja hävi ämisen vaihtoehdot vähenevät, kun määrät lisääntyvät, ja huoli jä eiden mahdollisista vaikutuksista kasvaa.
Lokalisering av forbrenningsanlegg er i mange land blitt et svært kontroversielt tema.
Pol olaitosten sijaintia koskevista päätöksistä kiistellään hyvin paljon monissa maissa.
Deponeringsmulighetene blir ofte begrenset av plassmangel og av frykten for at grunnen og grunnvannet skal bli forurenset, og for hvilke helsekonsekvenser dette kan medføre.
Kaatopaikkojen vaihtoehtoja rajoi avat usein käyte ävissä oleva tila sekä pelko maaperän ja pohjaveden pilaantumisesta ja ihmisen terveyteen kohdistuvista vaikutuksista.
De politiske virkemidlene vi i dag har til rådighet for å håndtere avfall, er uhensiktsmessige og må suppleres av tiltak som fremmer en mer intelligent ressursbruk ved å endre produksjons- og forbruksmønstrene og gjennom innovasjon.
Nykyinen jätehuoltopolitiikka on rii ämätöntä, ja sitä on täydenne ävä lähestymistavoilla, joissa edistetään luonnonvarojen viisaampaa käy öä sekä tuotanto- ja kulutusto umuksia muu amalla e ä innovaatioiden avulla.
I de følgende kapitlene skal vi gå nærmere inn på disse og andre miljørelaterte temaer, og særlig de sektorene som har størst miljøkonsekvenser, nemlig landbruk, transport og energi.
Seuraavissa kappaleissa tarkastellaan näitä ja muita ympäristöön lii yviä kysymyksiä sekä erityisesti tärkeimpiä sektoreita, joilla on eniten vaikutusta ympäristöön — maatalou a, liikenne ä ja energiasektoria.
Stadig større områder av Europa blir bygget ut, og utbyggingen skjer langt raskere enn befolkningsveksten skulle tilsi.
Rakennetut alueet leviävät ympäri Eurooppaa ja lisääntyvät paljon nopeammin kuin väestömäärä.
Mesteparten av utbyggingen skjer på bekostning av landbruksarealer, men også skogsområder blir berørt.
Suurin osa uusista rakennetuista alueista on saatu maatalousmaista, mu a osa on ote u myös metsämaista..
Videre utbygging vil kunne være knyttet til faktorer som nedgangen i størrelsen på husholdningene, som fører til at antallet husholdninger øker, økt behov for veier, samt avfolkingen av landdistriktene, som fører til at flere mennesker flytter til allerede utbygde urbane områder.
Kasvua lisäävät todennäköisesti myös kotitalouksien koon pienentyminen (mikä lisää kotitalouksien määrää), maanteiden käytön kasvu ja maaseudun autioituminen. Kaikki tämä saa ihmisiä siirtymään rakennetuille kaupunkialueille.
Utbyggingen har store konsekvenser for jordbunnens funksjoner, for der matjord fjernes i forbindelse med byggearbeider, vil det å fjerne bebyggelsen ikke medføre at jordbunnen gjenopprettes og blir til en nyttig ressurs.
Rakennetuilla alueilla on suuri vaikutus maaperän toimintaan: siellä missä maaperän pintakerros on poiste u, ei rakennusten poistaminen ei tee maaperästä jälleen käy ökelpoista luonnonvaraa.
Dette har implikasjoner for jordbunnen som ressurs for framtidige generasjoner.
Tämä vaiku aa tulevien sukupolvien mahdollisuuksiin hyödyntää maaperää luonnonvarana.
Det holdt seg mer eller mindre konstant rundt 16 tonn pr. innbygger i annen halvdel av 1990­årene.
Määrä säilyi 1990-luvun jälkipuoliskolla lähes muu uma omana noin 16 tonnissa asukasta kohti.
Ikke­fornybare materialer dominerer og lå ganske jevnt på rundt 75 % i perioden 1980­2000.
Suora materiaalin käy ö kohdistuu pääasiassa uusiutuma omiin materiaaleihin, joiden osuus säilyi vuosina 1980–2000 melko muu uma omana 75 prosentissa.
Med mer enn 40 % utgjør byggematerialer brorparten av de ikke­fornybare materialene.
Uusiutuma omissa materiaaleissa oli eniten rakentamisessa käyte yjä mineraaleja, joiden osuus oli yli 40 prosen ia.
Andel av befolkningen bosatt i byer
Kaupunkien väestömäärä
En stadig større andel av befolkningen er bosatt i byene.
Kaupunkien väestömäärä kasvaa.
Prognoser tilsier at innen 2020 vil 80 % av alle europeere bo i byområder, og i sju land vil denne andelen være oppe i 90 % eller mer.
Ennusteiden mukaan 80 prosen ia eurooppalaisista asuu kaupungeissa vuoteen 2020 mennessä, ja seitsemässä maassa osuus on 90 prosen ia tai enemmän.
Belastningene som følger av omfattende byutvikling (bymessig spredning) er nært forbundet med transport­og forbruksspørsmål.
Laajami aiseen kaupunkirakentamiseen (asutuksen leviämiseen) kohdistuvat paineet lii yvät läheisesti liikenteeseen ja kulutukseen.
Byspredningen kan også føre til økonomisk segregasjon, noe som har kommet til syne i forfallet av den indre bykjerne og store boligkonsentrasjoner i utkanten av byene, ofte med boliger av dårlig standard.
Kaupunkien leviäminen voi johtaa myös taloudellisten erojen kasvuun, joka näkyy keskustan kaupunginosien ränsistymisenä ja laajoina syrjäisinä asuma-alueina, joissa asuinolot ovat kehnot.
Byutviklingen kan også medføre press på bykjernen og grøntområder i byene, som kan være sårbare for fragmentering og omlegging med mindre de er beskyttet av hensiktsmessige retningslinjer for regulering.
Kaupungin kasvu voi aiheu aa paineita keskustan kaupunginosille ja viheralueille, jotka voidaan pilkkoa tai muu aa muiksi alueiksi, ellei niitä suojata rii ävin suunni elua koskevin ohjein.
Landbruk: Konsekvenser for det biologiske mangfoldet
Maatalouden vaikutus elollisen luonnon monimuotoisuuteen
EUs nye medlemsstater har store områder med halvnaturlige habitater og tilhørende arter som er bevaringsverdige, men mange av disse områdene er truet av intensiveringen av landbruket (10) og av brakklegging.
10 uhkaa maatalouden tehostuminen (
Medlemsstatenes innsats når det gjelder distriktsutbygging er ikke tilstrekkelig målrettet mot områder med et rikt biologisk mangfold.
) tai viljelymaan hylkääminen. Maaseudun kehi ämiseen käyte äviä menoja ei kohdenneta jäsenvaltioissa nykyisin rii ävästi alueille, joiden elollinen luonto on erityisen monimuotoista.
Europas landdistrikter er blitt formet av landbruket gjennom hundrevis av år, og mye av Europas biodiversitet er på en eller annen måte avhengig av at jorden blir drevet.
Maatalous on muokannut Euroopan maaseutua vuosisatojen ajan, ja suuri osa Euroopan elollisen luonnon monimuotoisuudesta on jollain tapaa riippuvaista viljelymaasta.
Europeisk landbruk er fortsatt svært forskjelligartet, fra intensive monokulturer som medfører store belastninger på miljøet, til ekstensivt drevne halvnaturlige områder som medfører langt mindre press.
Euroopan maatalous on edelleen hyvin vaihtelevaa: on yhden lajikkeen tehoviljelmiä, jotka aiheu avat ympäristölle suuria paineita, ja on laajaperäisesti viljeltyjä, osi ain luonnontilassa olevia alueita, jotka aiheu avat huoma avasti vähemmän paineita.
Å bevare verdifullt jordbruksland er viktig for å begrense tapet av biodiversitet.
Arvokkaan viljelymaan suojelu on tärkeää elollisen luonnon monimuotoisuuden tuhoutumisen estämiseksi.
De områdene medlemsstatene fram til 2003 hadde utpekt som verneområder med hjemmel i fugle­ og habitatdirektivene (n), omfattet likevel under én tredel av alle bevaringsverdige landbruksarealer.
Kuitenkin vuoteen 2003 mennessä jäsenvaltioiden lintu- ja luontodirektiivin (11) mukaisesti nimeämät alueet ka avat alle kolmanneksen luontoarvoltaan merki ävistä viljelymaista.
EU bruker nærmere 50 % av sitt samlede budsjett på Den felles landbrukspolitikken, og denne har betydning for hvordan gårdbrukerne forvalter sine arealer og besetninger.
Yhteinen maatalouspolitiikka nielee noin 50 prosen ia Euroopan unionin talousarviosta ja vaiku aa siihen, miten viljelijät hoitavat maitaan ja karjaansa.
Tidligere tiders subsidieringsordninger oppmuntret til intensiv landbruksproduksjon ettersom gårdbrukerne fikk betalt pr. tonn hvete eller pr. dyr som ble produsert.
Ennen tuet kannustivat tehomaatalouteen, sillä maksu määräytyi tuote ujen vehnätonnien tai karjan pääluvun mukaan.
Siden begynnelsen av 1990­årene er dette lagt om, og overføringene skjer nå i form av inntektsstøtte, og flere distriktsutbyggingstiltak er innført, deriblant viktige miljøtiltak som miljøordninger for landbruket og støtte til vanskeligstilte områder.
1990-luvun alusta lähtien on kuitenkin ale u maksaa tulotukia, ja käy öön on ote u maaseudun kehi ämistoimenpiteitä. On toteute u muun muassa sellaisia ympäristölle tärkeitä toimenpiteitä kuin maatalouden ympäristöjärjestelmät ja epäsuotuisten alueiden tuki.
Dette har bidratt til å finansiere verneordninger for bevaringsverdige landbruksarealer og støtter dermed opp under aktivitetene til LIFE (Nature)­programmet.
Näin voidaan rahoi aa luontoarvoltaan merki ävien viljelymaiden suojelua, mikä tukee Life-luonto-ohjelmaan lii yviä toimia.
Det er nødvendig å øke støtten til disse jordbruksområdene, for fallene priser på landbruksprodukter tvinger mange gårdbrukere til enten å gjøre produksjonen mer effektiv, med derav følgende intensivering og spesialisering av driftsenhetene, eller rett og slett til å legge ned driften.
Näitä viljelymaita on suojeltava entistä tehokkaammin, sillä maataloustuo eiden hintojen lasku pako aa monet viljelijät joko lisäämään tuotannon tehoa, mikä johtaa tilojen erikoistumiseen ja tehomaatalouteen, tai lope amaan maatalouden harjoi amisen kokonaan.
Begge disse trendene har negative miljøkonsekvenser, særlig for det biologiske mangfoldet.
Molemmilla vaihtoehdoilla on kielteisiä vaikutuksia ympäristöön ja etenkin elollisen luonnon monimuotoisuuteen.
Distriktsutbyggingstiltakenes andel av EUs landbruksbudsjett har gått opp siden 1990 og representerte 13 % (tilsv.
Maaseudun kehi ämistoimenpiteiden osuus yhteisen maatalouspolitiikan määrärahoista on kasvanut vuodesta 1990.
EUR 53 pr. ha) i 2000­2002.1 henhold til tiltredelsesavtalen skal de 10 nye medlemsstatene motta en langt større andel til distriktsutbygging enn de gamle medlemsstatene — ca. halvparten av budsjettet (tilsv.
Vuosina 2000–2002 osuus oli 13 prosen ia (53 euroa hehtaaria kohti).
EUR 45 pr. ha) mellom 2004 og 2006 (12).
Lii ymissopimuksessa maaseudun kehi ämiseen tarkoite ujen varojen osuus on 10 uudessa jäsenvaltiossa paljon suurempi kuin 'vanhoissa' jäsenvaltioissa: se on noin puolet kokonaismenoista (45 euroa hehtaaria kohti) vuosina 2004–2006 (12).
I absolutte tall betyr dette imidlertid at utgiftsnivået for distriktsutbyggingstiltak er omtrent likt.
Maaseudun kehi ämiseen käyte ävien varojen absoluu inen taso on kuitenkin sama.
I tillegg til at det er viktig å bruke en større andel av landbruksbudsjettet på distrikts­utbyggingstiltak, og særlig på miljøordninger for landbruket, er det viktig at innsatsen rettes inn mot områder som representerer et stort biologisk mangfold.
Sen lisäksi, e ä maatalouden kokonaismäärärahoista varataan suurempi osuus maaseudun kehi ämiseen, on tärkeää, e ä maaseudun kehi ämiseen tarkoitetut varat ja etenkin maatalouden ympäristöä koskevat ohjelmat on kohdenne u asianmukaisesti alueille, joilla elollinen luonto on erityisen monimuotoista.
Distriktsutbyggingsbudsjett
Maaseudun kehittämiseen käytettävät varat
Mer enn 70 % av jordbruksarealene i Finland og Østerrike er dekket av slike ordninger, mot bare ca. 5 % i Spania og Hellas.
Yli 70 % Suomen ja Itävallan viljelymaasta kuuluu maatalouden ympäristöohjelmiin, mu a Espanjassa ja Kreikassa niihin kuuluu vain 5 prosen ia.
* Det europeiske utviklings­ og garantifond for landbruket, inkludert samfinansiering fra medlemsstatene
* Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahasto (EMOTR), mukaan lukien jäsenvaltioiden yhteisrahoitus
De fuglebestandene som spesielt lever på åkerland, har gått sterkt tilbake i løpet av de siste tiårene.
Viljelymaiden lintukannat ovat pienentyneet huoma avasti viime vuosikymmeninä.
Dataseriene begynner i 1980, men sannsynligvis fant det også sted en kraftig tilbakegang på 1970­tallet.
Tietoja on vuoden 1980 alusta lähtien, mu a todennäköisesti kannat vähenivät nopeasti myös 1970-luvulla.
Nedgangen har ikke vært like stor i de 10 nye medlemsstatene og i CC­3 som i EU­15, særlig fordi landbruket har vært mindre intensivt i Sentral­ og Øst­Europa.
Viljelymaiden lintukannat eivät ole pienentyneet yhtä paljon kymmenessä uudessa jäsenvaltiossa ja kolmessa ehdokasmaassa kuin 15 jäsenvaltion unionissa.
Våtmarksfuglene er trekkfugler, og bestandene svinger ofte i takt med temperaturen slik at færre vender tilbake i kaldere år.
Tämä johtuu lähinnä siitä, e ä tehomaatalous ei ole yhtä voimakasta Keski- ja Itä-Euroopassa. Kosteikkojen linnut ovat muu olintuja.
Våtmarksartene berøres også av jakt og av eutrofieringen av våtmarkene.
Suoalueiden lintujen määrää vähentävät myös metsästys ja soiden rehevöityminen.
_0 Ui o > Ä ro SI .o EU15 og EFTA­3* nye EU­land og 3 søkerland
15 EU-maata ja 3 EFTA-maata*
I økologisk jordbruk benyttes verken kunstgjødsel eller plantevernmidler.
Luonnonmukaisessa maataloudessa ei käytetä kemiallisia lannoi eita tai torjunta-aineita.
I stedet bruker man husdyrgjødsel, vekselbruk og egnede jordkultiveringsmetoder som gjør jorden mer fruktbar og motvirker skadedyrangrep og plantesykdommer.
Maan tuo avuuden kohentamiseen ja tuholaisten ja kasvitautien torjuntaan käytetään sen sijaan lantaa, vuoroviljelyä ja maaperään sopivia viljelykäytäntöjä.
Økologisk jordbruk gir mindre avlinger enn konvensjonelle dyrkingsmetoder men reduserer faren for nitratforurensning av vannforekomster og virker generelt fremmende på dyrelivet.
Luonnonmukaisen maatalouden sadot ovat pienempiä kuin tavanomaisessa maataloudessa, mu a samalla vähennetään riskiä, e ä vedet pilaantuisivat nitraateista, ja edistetään yleisesti enemmän luonnonvaraisten lajien selviytymistä.
Økologisk jordbruk representerer ennå langt under 1 % i de fleste av de nye 10 og CC­3 ettersom det der finnes få eller ingen statlige støtteordninger og forbrukerne ikke etterspør økologiske produkter i særlig grad.
Luonnonmukaisten viljelmien osuus on reilusti alle yhden prosentin lähes kaikissa kymmenessä uudessa jäsenvaltiossa ja kolmessa ehdokasmaassa, sillä valtio tukee luonnonmukaista maatalou a vain vähän tai ei ollenkaan, eivätkä kulu ajat juuri kysy luomutuo eita.
I EEA­31 sett under ett, ble det økologiske jordbruksarealet imidlertid utvidet med ca. fire femdeler fra 1997 til 2000, en økning fra 2.4 mill. til 4.4 mill. hektar.
Euroopan ympäristökeskuksen 31 jäsenvaltiossa luonnonmukaisen maatalouden pinta-ala kasvoi noin neljällä viidesosalla vuosina 1997–2000 eli 2.4 miljoonasta hehtaarista 4.4 miljoonaan hehtaariin.
Vannforurensning: Nitratproblemet
Vesien pilaantuminen ja nitraatit
Diffus forurensning fra landbruket er fortsatt den største kilden til nitrat i vann.
Maataloudesta tuleva hajakuormitus on edelleen suurin syypää nitraa ien joutumiselle vesiin.
Nitratene fortsetter å skade miljøet og bidrar til eutrofiering av vannet langs kysten og i havet og forurenser drikkevannet, særlig der hvor grunnvannet er blitt forurenset.
Nitraatit vahingoi avat edelleen ympäristöä ja rehevöi ävät rannikkovesiä ja merive ä sekä pilaavat juomave ä etenkin, jos pohjavedet ovat pilaantuneet.
Medlemsstatene har i varierende grad lykkes med sine tiltak mot nitratforurensningen.
Jäsenvaltiot ovat onnistuneet torjumaan nitraa ien aiheu amaa pilaantumista vaihtelevasti.
Nitratforurensningen stammer hovedsakelig fra landbruket.
Maatalous on suurin syypää nitraa ien aiheu amaan pilaantumiseen.
Med mindre kunstgjødselen og husdyrgjødselen absorberes av avlingen eller fjernes under innhøstingen, vaskes overskuddet av nitrat ut i grunnvann og overflatevann (13).
Elleivät viljakasvit ime lannoi eita ja lantaa tai niitä ei poisteta sadonkorjuun aikana, yli jääneet nitraatit huuhtoutuvat pohjaveteen ja pintavesistöihin (13).
Det finnes imidlertid effektive tiltak for å redusere nitratforurensningen.
Nitraa ien aiheu amaa pilaantumista voidaan kuitenkin vähentää tehokkain toimenpitein.
Størst framgang er gjort i Danmark, som allerede i slutten av 1980-årene iverksatte et nasjonalt program for fjerning av nitrogen.
Eniten on edisty y Tanskassa, jossa aloite iin kansallinen nitraa ien hallintaohjelma 1980-luvun lopussa.
Programmet kombinerer rådgivning til gårdbrukerne med tildeling av et årlig 'nitrogenbudsjett' til hver driftsenhet, som overvåkes ved hjelp av regelmessig kontroll av åkrene.
Ohjelmassa maanviljelijöille annetaan neuvoja ja kullekin tilalle asetetaan vuotuinen 'nitraa ibudje i', jonka toteutumista valvotaan säännöllisin tarkastuksin.
Det kan gå svært lang tid før en ny landbrukspraksis gir seg utslag i bedre grunnvannskvalitet, og tidsforsinkelsen avhenger av jordtype og hydrogeologiske forhold ved den aktuelle grunnvannsforekomsten og overliggende substrat.
Voi kulua huoma avan paljon aikaa, ennen kuin maatalouskäytäntöjen muu uminen näkyy pohjaveden laadussa. Tämä riippuu maaperätyypistä ja pohjavesialueen erityisistä hydrogeologisista ominaisuuksista sekä pohjaveden yläpuolella olevasta viljelyalustasta.
Ettersom grunnvannet kan være fra noen tiår til flere tusen år gammelt (selv om grunnvann til bruk som drikkevann gjennomsnittlig er 40 år), vil den forurensningen av grunnvannet som dagens praksis medfører, være noe framtidige generasjoner vil bli stilt overfor.
Pohjaveden ikä vaihtelee kymmenistä vuosista tuhansiin (juomavetenä käyte y pohjavesi on keskimäärin 40 vuo a vanhaa), joten nykyiset käytännöt jä ävät pilaantuneet pohjavedet perinnöksi tuleville sukupolville.
Om lag en tredel av gru nnvannsforekomstene (14) inneholder nitrat i konsentrasjoner som overskrider retningslinjene for maksimale verdier.
Noin kolmannes pohjavesialueista (14) yli ää nykyisin nitraa ien ohjearvot.
Å redusere nitratbruken koster i størrelsesorden EUR 50-150 pr. ha i året ('5), men dette er 5-10 ganger billigere.enn hva det koster å fjerne nitrat når vannet
Nitraa ien vähentämisen kustannukset ovat 50–150 euroa vuodessa hehtaaria kohti (15), mikä on arvioiden mukaan kuitenkin 5–10 kertaa halvempaa kuin nitraa ien poistaminen pilaantuneesta vedestä.
16 først er blitt forurenset. Ifølge en studie fra 2002 (
Vuonna 2002 tehdyn tutkimuksen (16) mukaan nitraa ien puhdistus juomavedestä maksaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa 19 miljoonaa puntaa vuodessa.
) vil denitrifikasjon av drikkevannet i Storbritannia koste GBP 19 millioner årlig, og for å overholde Den europeiske unions drikkevannsstandard med hensyn til nitrat (17) vil
Tutkimuksessa arvioitiin, e ä jos Yhdistynyt kuningaskunta täy ää Euroopan unionin ase amat normit, jotka koskevat juomakelpoisen veden nitraa ipitoisuu a (17), kokonaiskustannukset nousevat 199 miljoonaan puntaan seuraavien 20 vuoden aikana (18).
Landbruket er ennå mindre intensivt i de 10 nye EU-medlemsstatene enn i de 15 gamle.
Tehomaatalous ei ole tällä hetkellä yhtä voimakasta 10 uudessa jäsenvaltiossa kuin 15 vanhassa.
Men dersom det blir mer intensivt også i de nye medlemsstatene, som prognosene tyder på, kan nitratkonsentrasjonene i overflate- og grunnvannsforekomstene stige.
Jos maataloudesta tulee ennusteiden mukaisesti entistä tehokkaampaa uusissa jäsenvaltioissa, voivat nitraa ipitoisuudet pintavesissä ja pohjavesissä kasvaa.
Korrekt gjennomføring av Den europeiske unions nitratdirektiv, understøttet av ytterligere tiltak etter behov, vil være helt avgjørende for å unngå at det oppstår et omfattende, langvarig og kostbart forurensningsproblem i disse landene i løpet av årene som kommer.
Euroopan unionin nitraa idirektiivin asianmukainen täytäntöönpano ja tarvi aessa toteutetut lisätoimet ovat väl ämä ömiä, jo ei näissä maissa aiheuteta lähivuosina laajami aista, pitkäaikaista ja kallista pilaantumisongelmaa.
Nitratkonsentrasjonene i elvene er knyttet til omfanget av dyrkbare arealer i nedbørfeltet oppstrøms slik at de høyeste konsentrasjonene forekommer der hvor det brukes mest nitrogengjødsel og husdyrgjødsel.
0 Jokien nitraa ipitoisuudet lii yvät viljelysmaan osuuteen yläjuoksun valuma-alueella: pitoisuus on korkein, kun käytetään suuria määriä typpilannoi eita ja lantaa.
I 2001 var nitratnivåene i elver hvor dyrkbare arealer utgjorde mer enn 50 % av nedbørfeltet oppstrøms, tre ganger høyere enn i nedbørfelt hvor de dyrkbare arealene utgjorde under 10 %.
Vuonna 2001 tilanne oli se, e ä jos viljelysmaa ka oi yli 50 prosen ia yläjuoksun valuma-alueesta, joen nitraa ipitoisuus oli kolminkertainen verra una jokeen, jonka valuma-alueella oli viljelysmaata alle 10 prosen ia.
Medlemsstatene er forpliktet til å utpeke områder som er spesielt sårbare for nitratforurensning og gjennomføre tiltak for å oppfylle målsettingen i EUs nitratdirektiv om å redusere vannforurensningen som direkte eller indirekte skyldes nitrater fra landbrukskilder.
Jäsenvaltioiden on nime ävä nitraateille herkät alueet ja toteute ava toimenpideohjelmia saavu aakseen unionin nitraa idirektiivin tavoi een eli vähentääkseen maataloudesta peräisin olevien nitraa ien aiheu amaa veden pilaantumista.
Dyrkbart areal (% av samlet nedbørfelt oppstrøms)
Viljelysmaata (prosenttiosuus yläjuoksun valuma-alueesta)
Nitratkonsentrasjoner i elvene
Jokien nitraattipitoisuudet
Imidlertid viste ca.
Kaikki maatyt kuningaskunta
Nitratkonsentrasjoner i grunnvannet
Pohjaveden nitraattipitoisuudet
Nitratforurensningen av grunnvannet virker stabil på europeisk plan.
Pohjaveden nitraa ipitoisuudet näy ävät pysyvän muu uma omina Euroopassa.
Men dersom dataene brytes ned etter land, viser 24 % av (142) grunnvannsforekomster synkende nitratkonsentrasjoner, mens 19 % stiger.
Kun tiedot kuitenkin eritellään mai ain, 24 prosentissa yksi äisistä pohjavesialueista (joita on yhteensä 142) nitraa ipitoisuudet näy ävät laskeneen ja 19 prosentissa nousseen.
De kraftigste økningene er registrert i Ungarn, Sverige, Finland og Tyskland.
Kaikkein eniten pitoisuudet ovat nousseet Unkarissa, Ruotsissa, Suomessa ja Saksassa.
Økningen kan enten skyldes tidsforsinkelsen fra innføringen av ny landbrukspraksis til effektene viser seg på grunnvannskvaliteten, eller avdekke et behov for ytterligere tiltak.
Nousun syynä on voinut olla viive viljelytapojen muutosten vaikutuksessa pohjaveden laatuun, tai nousu voi osoi aa, e ä lisätoimenpiteet ovat tarpeen.
Utpeking av områder med sikte på å beskytte truede arter og habitater har lenge vært et sentralt element i politikken for å sikre biologisk mangfold, men motstridende interesser i tilgjengelige arealer er nå i ferd med å gjøre det vanskelig å etablere nye verneområder.
Suojelualueiden nimeäminen uhanalaisten lajien ja elinympäristöjen suojelemiseksi on jo pitkään ollut keskeinen toimenpide luonnon monimuotoisuuden turvaamisen politiikassa, mu a käyte ävissä olevaan maahan kohdistuvat ristiriitaiset paineet hankaloi avat nyt uusien suojelualueiden nimeämistä.
Naturvernets framtid vil være å integrere biodiversitetshensyn i sektor- og miljøpolitikken og utnytte eksisterende verneområder best mulig.
Luonnonsuojelu perustuu jatkossa siihen, e ä luonnon monimuotoisuuden turvaaminen yhdistetään alakohtaisiin toimiin ja ympäristöpolitiikkaan ja nykyisten suojelualueiden hyödyt maksimoidaan.
Mer må gjøres for å beskytte det biologiske mangfoldet i havet.
Meriympäristön monimuotoisuuden suojelua on lisä ävä.
Siden 1970-årene har antallet nasjonale verneområder økt betydelig, i takt med at landene etter hvert har gjennomført en nasjonal naturvernlovgivning.
1970-luvulta lähtien kansallisten suojelualueiden määrä on kasvanut huoma avasti, kun valtiot ovat panneet vähitellen täytäntöön kansallisia luonnonsuojelulakeja.
Internasjonale og europeiske virkemidler har også gjort det obligatorisk for landene å utpeke verneområder (19).
Valtioilla on lisäksi velvollisuus nimetä suojelualueita kansainvälisten sopimusten ja Euroopan unionin lainsäädännön perusteella (19).
Resultatet er at det nå finnes nærmere 600 ulike typer verneordninger og mer enn 42 000 vernede områder i Det europeiske miljøbyrås 31 medlemsland.
Euroopan ympäristökeskuksen 31 jäsenvaltion alueella onkin nykyisin lähes 600 erilaista suojeluluokitusta ja yli 42 000 yksi äistä suojelualue a.
Ved utgangen av 2003 inngikk om lag 15 % av Den europeiske unions territorium i særskilte verneområder utpekt med hjemmel i fugledirektivet eller foreslått vernet som områder av fellesskapsinteresse etter habitatdirektivet.
Vuoden 2003 lopussa lintudirektiivin perusteella erityissuojelualueeksi tai luontodirektiivin perusteella yhteisön tärkeänä pitämäksi alueeksi nime yjä alueita oli noin 15 prosen ia Euroopan unionin maa-alasta.
Dessuten er det opprettet mange marine verneområder i alle regionale hav og langs kysten av mange land i Europa.
Lisäksi suojeltuja merialueita on peruste u kaikille alueellisille merille ja monien Euroopan maiden rannikoille.
Likevel er det store hull i verneordningene for hav- og kystområder.
Meri- ja rannikkoalueiden suojelussa on kuitenkin edelleen huoma avia puu eita.
Havområder bør vernes ut fra hvor rikt biologisk mangfold de representerer, men slikt vern kan komme i konflikt med armen utnyttelse av samme område, f.eks. skipsfart og fiske.
Merialueita olisi suojeltava meriympäristön runsaan monimuotoisuuden perusteella, mu a suojelu voi olla ristiriidassa meren muun käytön, kuten merenkulun tai kalastuksen, kanssa.
A komme til enighet om et hensiktsmessig vernenivå og deretter håndheve dette, er derfor ofte vanskelig.
Asianmukaisesta suojelusta sopiminen ja suojelun toteu aminen on siis usein vaikeaa.
Det er umulig å opprettholde verneområder hvis de isoleres fra nærmiljøet og fra økonomisk virksomhet som drives innenfor og rundt verneområdene (20).
Suojelualueita ei voida eristää yhteisöistä eikä alueilla tai niiden ympärillä harjoite avasta taloudellisesta toiminnasta (20).
For å maksimere deres verdi må verneområdene integreres i landskapsutnyttelsen i et bredere perspektiv og ha forbindelse med andre områder med tilsvarende kvaliteter.
Jo a suojelualueiden arvo olisi mahdollisimman korkea, suojelualueet on yhdiste ävä muuhun maankäy öön sekä muihin alueisiin, joilla on vastaavia ominaisuuksia.
Når slike områder knyttes sammen, sikres artene en mulighet til å overleve ved at de kan forflytte seg etter hvert som forstyrrelser og klimaendringer gjør seg gjeldende.
Alueiden yhdistämisellä taataan, e ä lajeilla on mahdollisuus selviytyä siirtymällä paikasta toiseen häiriöiden ja ilmastonmuutoksen takia.
Natura 2000-nettverket kan være av betydning for å oppnå slik integrasjon.
Natura 2000 -verkostoa voidaan hyödyntää yhdistämisessä.
Etter hvert som hensynet til bevaring av det biologiske mangfoldet kommer i konflikt med konkurrerende interesser på tilgjengelige arealer, blir det stadig mindre rom for utpeking av nye verneområder.
Nykyisin on hankalampi nimetä uusia suojelualueita, sillä luonnon monimuotoisuuden suojelu kilpailee käyte ävissä olevaan maahan kohdistuvien kasvavien, ristiriitaisten paineiden kanssa.
Politikken vil i økende grad måtte ta hensyn til dette ved å maksimere verdien av områder som allerede er vernet, og ved å integrere biodiversitetshensyn i sektorpolitikken (f.eks. miljøordninger for landbruket, bærekraftig skogbrukspolitikk osv.) og i miljøpolitikken på andre områder.
Tämä on ote ava entistä enemmän huomioon maksimoimalla nykyisten suojelualueiden arvo ja yhdistämällä monimuotoisuuden suojelu alakohtaisiin toimiin (esimerkiksi maatalouden ympäristötoimiin tai kestävään metsäpolitiikkaan) sekä muuhun ympäristöpolitiikkaan.
Gjennomføring av habitatdirektivet
Luontodirektiivin täytäntöönpano
Generelt kan det sies at 60 % av all fisk som fanges i Europa overskrider trygge grenser, dvs. over det nivå der biomassen som tas ut ved fisking ikke lenger erstattes av bestandstilveksten.
Kaikkiaan 60 prosen ia Euroopan kalansaaliista yli ää turvalliset rajat eli rajat, joiden yli yessä kalastuksessa poistuva biomassa ei korvaudu kantojen kasvulla.
Pelagisk fisk utgjør nærmere to tredeler av all fiskefangst, og om lag halvparten av dette er over trygge grenser.
Avomerikalastuksella saadaan noin kaksi kolmannesta kaikesta saaliista. Tästä lähes puolet yli ää turvalliset rajat.
Industrifisk representerer ytterligere 20 % av totalfangsten.
Teollisen kalastuksen saaliit ovat noin 20 prosen ia kaikesta saaliista.
Fisk spiller en integrerende rolle i hele det marine miljø, som utsettes for press fra skipsfart, forurensning, kysteutrofiering og klimaendringer.
Kaloilla on tärkeä asema meriympäristössä, johon kohdistuu paineita merenkulusta, saasteista, rannikoiden rehevöitymisestä ja ilmastonmuutoksesta.
En videreføring av dagens trender med overfiske vil derfor sannsynligvis medføre vesentlige endringer i hele det marine økosystemet.
Liikakalastuksen pysyminen nykyisellä tasolla aiheu aa todennäköisesti suuria muutoksia koko meren ekosysteemiin.
Emballasjeavfall: Fortsatt vekst
Pakkausjätteen määrä kasvaa edelleen
Forebygging har lenge hatt høyeste prioritet i Den europeiske unions avfallspolitikk, og bare der avfallsproduksjon er uunngåelig, bør resirkulering og gjenbruk av avfall oppmuntres.
Jä eiden syntymisen ehkäiseminen on ollut jo kauan Euroopan unionin jätepolitiikan ensisijainen periaate: kierrätykseen ja jä een uusiokäy öön on kannuste ava vain, jos jä eiden syntymistä ei voida väl ää.
Likevel har det vært liten framgang å spore i Europa når det gjelder forebygging av emballasjeavfall.
Euroopassa on kuitenkin edisty y vain vähän pakkausjä eiden tuo amisen ehkäisemisessä.
Selv om mange land har oppfylt målene for resirkulering i henhold til emball asjeavfallsdirektivet fra 1994, øker mengdene emballasjeavfall fortsatt.
Monet maat ovat saavu aneet vuonna 1994 annetussa pakkausjätedirektiivissä asetetut kierrätystavoi eet, mu a pakkausjä een määrä kasvaa edelleen.
Data viser at avfallsvolumene fortsatt øker i Europa.
Tietojen mukaan jä eiden kokonaismäärä kasvaa Euroopassa edelleen.
Totalavfallet består av flere avfallsstrømmer.
Jä eiden kokonaismäärä kertyy useista jätevirroista, joista suurin osa on rakennus- ja purkujäte ä.
Den største av disse er bygge- og rivningsavfall, men emballasjeavfall er den avfallsstrømmen som er best dokumentert når det gjelder kvanta som produseres og behandles.
Pakkausjä een syntymis- ja käsi elymääristä on kuitenkin saatavilla eniten tietoa.
Produksjonen av emballasjeavfall er nært knyttet til økonomisk vekst og forbruksmønstre.
Pakkausjä een tuo aminen kytkeytyy läheisesti talouskasvuun ja kulutusto umuksiin.
Fra 1997 til 2001 økte mengdene av emballasjeavfall i 10 av de 15 gamle medlemsstatene i EU og med
Vuosina 1997–2001 pakkausjä een määrä kasvoi kymmenessä Euroopan unionin 15 'vanhasta' jäsenvaltiosta, ja koko silloisessa Euroopan unionissa pakkausjä een määrä kasvoi 7 prosen ia.
Ifølge foreløpige projeksjoner vil volumene av emballasjeavfall sannsynligvis også framover øke betydelig i22).
Alustavien ennusteiden mukaan pakkausjä een määrä kasvaa merki ävästi tulevaisuudessa (22).
En del av denne økningen skyldes at små husholdninger produserer forholdsvis mye mer emballasjeavfall enn større husholdninger, men det skyldes også utvidelsen av det indre marked og det derav følgende økte behovet for transport av emballerte varer.
Osa kasvusta johtuu siitä, e ä pienet kotitaloudet tuo avat suhteessa enemmän pakkausjäte ä, mu a kasvu johtuu myös sisämarkkinoiden kasvusta ja näin ollen suuremmasta tarpeesta kulje aa paka uja tuo eita.
Den økende vektleggingen av helse og næringsmiddeltrygghet har også ført til at emballasjehaugen har vokst.
Terveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden korostamisen takia elintarvikkeiden pakkaaminen lisääntyy koko ajan.
Den europeiske unions emballasjeavfallsdirektiv (94/62/EF) retter seg mot håndtering av emballasjeavfall generelt samtidig som det vektlegger resirkulering og gjenvinning ved at det settes kvantitative mål for begge.
Euroopan unionin pakkausjätedirektiivillä (94/62/EY) puututaan pakkausjä eistä huolehtimiseen yleisesti, ja samalla korostetaan kierrätystä ja hyödyntämistä ase amalla molemmille määrälliset tavoi eet.
En innledende analyse (23) viser at for en del land (f.eks. Italia og Irland) har direktivet hatt en positiv effekt ved at det er innført ordninger for håndtering av emballasjeavfall.
Alustavan arvion (23) mukaan osassa maista (esimerkiksi Italiassa ja Irlannissa) direktiivillä on ollut myönteistä vaikutusta pakkausjä eiden käsi elyjärjestelmiin.
I enkelte land som allerede har store resirkulerings- og gjenvinningsandeler (f.eks. Danmark og Østerrike) (24), har denne lovgivningen imidlertid hatt liten betydning ettersom de hadde avfallshåndteringsordninger på plass før direktivet trådte i kraft.
Muutamissa maissa, joissa kierrätys ja hyödyntäminen on hyvin yleistä (esimerkiksi Tanskassa ja Itävallassa) (24), lainsäädäntö on kuitenkin vaiku anut vain vähän, sillä jä eenkäsi elyjärjestelmät olivat käytössä jo ennen säädöksen voimaantuloa.
Generelt har land som har implementert en blanding av virkemidler nådd lengst i oppnåelsen av de forskjellige målene.
Yleisesti o aen maat, joilla on monia välineitä käytössään, ovat saavu aneet tehokkaimmin tavoi eet ja päämäärät.
Direktivet ble endret i januar 2004, men siden det ikke omfatter mål for avfallsforebygging, kan det bare ha en indirekte effekt på forebyggingen av emballasjeavfall.
Direktiiviä muute iin tammikuussa 2004, mu a koska siinä ei ole jä een tuo amisen ehkäisemistä koskevia tavoi eita, sillä on vain epäsuora vaikutus pakkausjä een syntymisen ehkäisemiseen.