pere/sami_parallel huggingface dataset:
De fleste er unge menn, typisk rundt 20 år, ogde fleste startet narkotikabruken i 16- eller 17-årsalderen.
Useimmat heistä ovat nuoria miehiä,yleensä noin 20-vuotiaita, ja suurin osa on aloittanutkannabiksen käytön 16- tai 17-vuotiaana.
Behandlingsmulighetene for brukere medcannabisproblemer er for det meste begrenset til tiltak somtilbyr behandling for klienter som er avhengige av legaleeller illegale rusmidler eller som har annenavhengighetsatferd.
Kannabisongelmista kärsivien henkilöiden hoitovaihtoehdotlöytyvät pääasiallisesti laillisista tai laittomista huumeistariippuvaisille asiakkaille tai muista riippuvuuksista kärsivillehenkilöille tarkoitetuista hoitokeskuksista.
En del land (Danmark, Tyskland,Hellas, Frankrike, Nederland, Østerrike, Sverige og Norge)rapporterer om tilbud utformet for cannabisbrukere, menstort sett synes spesialistbehandling av denne typen å væresvært lite utbredt.
Jotkin maat(Tanska, Saksa, Kreikka, Ranska, Alankomaat, Itävalta,Ruotsi ja Norja) ovat raportoineet kannabiksen käyttäjilletarkoitetuista palveluista, mutta tällaista erikoistunuttahoitoa on yleisesti katsoen hyvin vähän.
I mange land er behandlingstiltakene forbrukere med cannabisproblemer integrert i institusjoner forbehandling av generelle rusmiddelproblemer (Belgia, Dentsjekkiske republikk, Danmark, Tyskland, Spania, Frankrike,Irland, Italia, Luxembourg, Nederland, Østerrike, Portugal,Slovenia og Norge).
Kannabiksenongelmakäyttäjien hoitopalveluja tarjotaan useissa maissayleisten huumeongelmien hoitolaitoksissa (Belgia, Tšekki,Tanska, Saksa, Espanja, Ranska, Irlanti, Italia, Luxemburg,Alankomaat, Itävalta, Portugali, Slovenia ja Norja).
Cannabisklientene framviser andre bruksmønstre for sinnarkotikabruk enn de som bruker andre stoffer, men det erstore forskjeller mellom cannabisklientene.
Kannabisasiakkaiden huumeidenkäyttötavat ovat erilaisiakuin muiden päihteiden käyttäjien, ja kannabisasiakkaidenvälilläkin on suuria eroja.
Profilene for deforskjellige undergruppene av cannabisbrukere i behandlinger sannsynligvis direkte relevante for å forstå hvilke behovde har, og dermed hvilke tiltak det er hensiktsmessig å møtedisse med.
Hoidossa olevien kannabiksenkäyttäjien alaryhmien profiilit auttavat ymmärtämäänheidän tarpeitaan ja siten löytämään asianmukaisiaratkaisuja.
Viktige størrelser i denne forbindelse erbruksfrekvens, aktuell og tidligere bruk av andre rusmidlersamt henvisningskilde.
Tärkeitä tekijöitä tässä ovat käyttötiheys, muidenhuumeiden tämänhetkinen ja aiempi käyttö sekä hoitoonohjannut taho.
Ut fra de nasjonale rapportene og TDI-dataene kan to tydelige klientprofiler defineres:
Kansallisten raporttien ja TDI-tietojenpohjalta voidaan erottaa karkeasti kaksi asiakasprofiilia:
• yngre brukere, ofte skoleelever, som er henvist tilbehandlingstiltak av familien eller skolen, og som brukercannabis alene eller noen ganger sammen med alkoholeller sentralstimulerende midler,
• nuoret käyttäjät, usein opiskelijoita, jotka perhe taikoulu ohjaa hoitoon ja jotka käyttävät vain kannabistatai toisinaan sen lisäksi myös alkoholia tai piristeitä
• blandingsbrukere som typisk er eldre og dårligeresosialt integrert, som oftere er henvist til behandling avrettsvesenet eller helse- og sosialtjenestene, og somoverlapper med befolkningen av kroniskerusmiddelbrukere.
• huumeiden sekakäyttäjät, jotka ovat tavallisesti edellämainittuja vanhempia ja syrjäytyneempiä ja tulevatusein hoitoon oikeusviranomaisten tai terveys- ja
I tillegg peker noe av materialet på ytterligere en gruppesom er henvist til behandling av rettsvesenet, men som ikkebruker andre rusmidler, og som synes å bruke cannabisbare sporadisk.
Kannabikseen liittyvistä ongelmista kärsiviä henkilöitähoidetaan yleensä muiden laittomien huumeiden, etenkinopioidien, ongelmakäytön takia hoidettavien asiakkaidenkanssa.
På bakgrunn av de forandringene som har funnet sted overtid i etterspørselen etter behandling for primærcannabisbruk, tyder tilgjengelig informasjon på
Monet näistä huumehoitokeskuksista on suunniteltuusein järjestäytymättömän ja syrjäytyneen väestöntarpeisiin, joten niiden soveltuminen on kyseenalaistahenkilöille, joiden tarpeet eivät ole yhtä akuutteja.Jäsenvaltioiden hoitopalveluissa tiedetään tästä, ja monetmaat huomauttivatkin Reitoxin kansallisissa raporteissa, että
Årsrapport 2004: Narkotikasituasjonen i Den europeiske union og Norge
Vuosiraportti 2004: Huumeongelma Euroopan unionissa ja Norjassa sosiaalipalvelujen ohjaamina, ja heihin kuuluu kroonisiahuumeidenkäyttäjiä.
• en økningen i andelen som har en intensiv (daglig)cannabisbruk, selv om daglige brukere er i mindretall,
Lisäksi on jonkin verran näyttöä kolmannesta ryhmästä,joka tulee hoitoon oikeusviranomaisten ohjaamana, joka eikäytä muita huumeita ja joka vaikuttaisi käyttävänkannabista vain satunnaisesti.
• en økning i sosiale og utdanningsmessige problemer inoen land, selv om dataene på dette området erbeskjedne.
Kannabiksen käyttö onkuitenkin niin yleistä, että saattaa olla paljonkin ihmisiä,jotka käyttävät sitä runsaasti – ainakin jossakin vaiheessaelämäänsä.
Anslag tyder på at intensiv bruk kan berøre mellom 0,5%og 2% av den voksne befolkningen og mellom 1% og 3%av unge voksne.
Tarkasteltaessa pääasiallisesti kannabikseen liittyvänhoidontarpeen ominaispiirteissä ajan mittaan tapahtuneitamuutoksia saatavilla olevat tiedot viittaavat siihen, että
Prevalensen blant unge menn ersannsynligvis vesentlig høyere.
• rikosoikeusjärjestelmän hoitoon ohjaamien henkilöidenmäärä on joissakin maissa kasvussa
På grunnlag avundersøkelsesmaterialet er det vanskelig å danne seg etklart bilde av antallet brukere som opplever problemer medeller blir avhengige av cannabis.
• perheen ja muiden yhteiskunnallisten tukiverkostojen(perhe, ystävät, sosiaalipalvelut, koulu) hoitoonohjaamien henkilöiden määrä on kasvussa
Selv om konsekvensene avavhengighet eller misbruk av cannabis er mindre alvorligeenn av andre rusmidler, kan cannabisbruken likevel habetydelige folkehelsemessige konsekvenser på grunn avbrukens omfang og det faktum at mange av de som er mestberørt, er unge og bruker stoffet intensivt i løpet av viktigeutviklingstrinn eller når de er spesielt sårbare.
• runsaan (päivittäisen) kannabiksen käytön osuus onkasvussa, joskin päivittäiset käyttäjät ovat yhävähemmistönä
I sosialtvanskeligstilte familier eller lokalsamfunn kan avhengigheteller misbruk av cannabis forsterke problemene forenkeltindividene og redusere mulighetene for utdanning ogarbeid.
• yhteiskunnalliset ja koulutukseen liittyvät ongelmat ovatjoissakin maissa lisääntymässä, joskin tietoja on heikostisaatavilla tällä alalla.
Med tanke på økningen i etterspørselen etter behandlingsynes det som om endringer i henvisningspraksis harbetydning, og det synes som om en betydelig del av de somblir henvist, ikke er intensive narkotikabrukere.
Kannabista runsaasti käyttäviä henkilöitä arvioidaan olevan0,5–2 prosenttia aikuisväestöstä ja 1–3 prosenttia nuorista.Nuorten miesten keskuudessa prosenttiosuus ontodennäköisesti paljon korkeampi.
Men i hvertfall i noen land er det et betydelig antall søknader ombehandling fra personer som er intensive brukere avcannabis.
Tutkimustuloksista onvaikea päätellä, kuinka monelle käyttäjälle kannabisaiheuttaa ongelmia tai riippuvuutta.
Det finnes lite kunnskap om problemene dennegruppen opplever, og det er et presserende behov forforskning på dette området.
Vaikkakannabisriippuvuuden ja kannabiksen väärinkäytönvaikutukset ovat lievempiä kuin muiden huumeiden, senkäytöllä saattaa olla huomattavia kansanterveydellisiävaikutuksia.
Det faktum at de flestesøknader om behandling fra de svært unge gjeldercannabis, tilsier at det må tas særlig hensyn til behovene,henvisningskanalene og responsene for denne gruppen.
Kannabista käytetään paljon, ja monet siihenliittyvistä ongelmista kärsivistä henkilöistä ovat nuoria, jotkasaattavat käyttää kannabista runsaasti tärkeidenkehitysvaiheiden aikana tai kun he ovat erityisenhaavoittuvia.
Det er også viktig å erkjenne at etterspørselen etterbehandling ikke er en direkte indikator påcannabisproblemenes omfang og karakter.
Hoidontarpeen lisääntymistä tarkasteltaessa ilmenee, ettäsiihen vaikuttaa hoitoon ohjaamisen käytäntöjenmuuttuminen ja että merkittävä osa hoitoon ohjatuistavaikuttaisi olevan muita kuin huumeita runsaasti käyttäviähenkilöitä.
Data fragenerelle befolkningsundersøkelser tyder på at intensivcannabisbruk er relativt uvanlig sammenlignet medsporadisk bruk.
Ainakin joissakin maissa hoidontarpeessaolevissa henkilöissä on kuitenkin huomattavan paljon niitä,jotka käyttävät kannabista runsaasti.
Men den utbredte bruken av cannabis betyrat et betydelig antall personer kan bruke stoffet intensivt – ihvert fall i en periode av livet.
Tämän ryhmänongelmia ei vielä ymmärretä kovin hyvin, ja niitä ontutkittava kiireisesti.
Kort oppsummert er det et kritisk behov for forskning for åfå forståelse av sammenhengen mellom forskjelligecannabisbruksmønstre og utviklingen av problemer.Omfanget av problemene som cannabisbrukerne opplever,og hva slags problemer det er snakk om, er fremdeles litedokumentert.
Yhteenvetona voidaan todeta, että tarvitaan vieläehdottomasti lisää tutkimusta, jossa selvitetään kannabiksenerilaisten käyttötapojen ja ongelmien kehittymisen välistäsuhdetta.
Videre må det utvikles metodeverktøy for åkunne vurdere problemene på befolkningsnivå.
Kannabiksen käyttäjien kohtaamien ongelmienlaajuutta ja luonnetta ei vieläkään ymmärretä kovin hyvin.Ongelmien arviointiin väestötasolla tarvitaan metodologisiavälineitä.
Slikinformasjon er en forutsetning for å kunne utvikle, målretteog gjennomføre effektive offentlige helsetiltak motcannabisbruken i Europa.
Tällaiset tiedot ovat välttämättömiä, jottakannabiksen käyttöön Euroopassa voitaisiin kehittää,kohdistaa ja soveltaa tehokkaita kansanterveydellisiätoimenpiteitä.
Utvalgt aspekt 3Tilleggslidelser
Erityiskysymys 3Sairauksien yhteisesiintyminen
Symptomene påpsykiske lidelser og avhengighetsproblemer samvirker ogpåvirker hverandre gjensidig.
Psyykkistenhäiriöiden ja riippuvuusongelmien oireet ovat yhteydessä javuorovaikutuksessa toisiinsa.
Forskningsmaterialet indikerer at psykiske lidelser ogpersonlighetsforstyrrelser vanligvis forekommer før destoffinduserte forstyrrelsene, dvs. de øker personensmottakelighet for slike problemer (f.eks. Kessler etal.,2001; Bakken et al., 2003).
Tutkimustulokset viittaavat siihen, että psyykkiset häiriöt japersoonallisuushäiriöt ilmaantuvat yleensä ennenpäihdehäiriöitä, toisin sanoen ne lisäävät ihmisten alttiuttatällaisille ongelmille (esim. Kessler et al., 2001; Bakkenetal., 2003).
Men psykiske lidelserkanogsåforverres av stoffbruk (f.eks. depresjon: McIntosh og Ritson, 2001) eller forekomme parallelt.
Huumeidenkäyttö voi kuitenkin myöspahentaa psyykkisiä häiriöitä (esim. masennusta: McIntosh ja Ritson, 2001), tai niitä voi esiintyä rinnakkain.
Samtidig forekomst av psykisk lidelse og stoffrelaterte lidelser,ofte kalt komorbiditet eller dobbeltdiagnose, er ikke noe nyttfenomen.
Psyykkisten häiriöiden ja päihdehäiriöiden päällekkäisyyseli sairauksien yhteisesiintyminen tai kaksoisdiagnoosi, eiole mikään uusi ilmiö.
I de senere år har imidlertid denne problematikkenblitt viet større oppmerksomhet i den politiske og fagligedebatten, for det er blitt klart at dette gjelder et stort ogantakelig økende antall mennesker.
Se on kuitenkin viime vuosinanoussut pintaan poliittisissa ja alan ammattilaistenkeskusteluissa, kun on käynyt ilmi, että se koskee suurta jatodennäköisesti kasvavaa määrää ihmisiä.
Dette kapittelet fokusererpå sameksistensen av psykiske lidelser ellerpersonlighetsforstyrrelser og bruken av illegale rusmidler.
Tässä luvussakeskitytään psyykkisten häiriöiden japersoonallisuushäiriöiden esiintymiseen laittomienhuumeiden käytön yhteydessä.
Detkan faktisk ofte være hensiktsmessig å snakke ommultimorbiditet, eller samtidig forekomst av flere sykdommer,ettersom pasientene ofte lider både av somatiske sykdommer,f.eks.
Usein onkin syytä puhuamonidiagnoosista, sillä tällaiset henkilöt kärsivät usein myössomaattisista sairauksista, kuten HIV- tai C-hepatiittitartunnasta, ja sosiaalisista ongelmista, kutenperheongelmista, työttömyydestä, vankeudesta taikodittomuudesta.
HIV (humant immunsviktvirus) eller hepatitt C-infeksjon,og av sosiale forstyrrelser som familieproblemer,arbeidsledighet, fengsling eller hjemløshet. Omsorgs- ogbehandlingsapparatet er oftest ikke tilstrekkelig utrustet til åta seg av de diagnostiske og behandlingsmessige behovenetil denne klientgruppen, og vil derfor ignorere og/eller væreute av stand til å håndtere alle de problemene disse klientenehar.
Hoitopalveluilla ei yleensä olevoimavaroja tämän asiakasryhmän diagnosointiin jahoidontarpeen täyttämiseen, eivätkä ne välitä kaikistaasiakkaan ongelmista ja/tai kykene käsittelemään niitä.Tämän seurauksena ajaudutaan usein”pyöröovitilanteeseen”, jossa hoitoa kipeästi tarvitsevatihmiset ohjataan yhdeltä palveluluukulta toiselle, samallakun heidän tilansa heikkenee koko ajan.
Merk at den særegne sammenhengen mellom cannabisbrukog psykiske lidelser drøftes mer inngående i utvalgt aspekt– cannabis (s. 82).
Kannabiksen käytön ja psyykkisten häiriöiden välistäsuhdetta tarkastellaan yksityiskohtaisesti kannabistakoskevan erityiskysymyksen yhteydessä (s. 82).
Narkotikabruk kan også oppfattes som en komponent aveller et symptom på en psykisk lidelse ellerpersonlighetsforstyrrelse og som et forsøk påselvmedisinering (f.eks. Williams et al., 1990; Murrayetal., 2003).
Huumeidenkäyttö voidaan nähdä myös psyykkisen häiriöntai persoonallisuushäiriön osana tai oireena sekäitselääkityksen yrityksenä (esim. Williams et al., 1990;Murray et al., 2003).
Det faktum at stoffbruken lindrer plagsommesymptomer, stimulerer til utvikling av avhengighet.
Se, että päihteiden käyttö lievittäätuskallisia oireita, edistää riippuvuuden kehittymistä.
Straksnarkotikabruken blir avbrutt, f.eks. gjennom avvenningseller substitusjonsbehandling, kan symptomene kommetilbake.
Oireetsaattavat palata sen jälkeen, kun huumeidenkäyttö onlopetettu esimerkiksi vieroitushoidon tai korvaushoidonavulla.
Akutte stoffinduserte psykoser forekommer særlighos brukere av kokain, amfetamin og hallusinogener ogavtar vanligvis relativt hurtig.
Akuutteja huumeiden aiheuttamia psykoosejaesiintyy erityisesti kokaiinin, amfetamiinin jahallusinogeenien käyttäjillä, ja ne menevät yleensä ohimelko nopeasti.
Det kan imidlertid være megetvanskelig å skille mellom symptomer som skyldesnarkotikaforgiftning og ikke-relaterte psykotiske episoder.
Päihtymyksestä johtuvia oireita saattaakuitenkin olla hyvin vaikea erottaa päihteistäriippumattoman psykoottisen kohtauksen oireista.
• en primærdiagnose på rusmiddelavhengighet medpsykiske komplikasjoner som fører til psykisk lidelse,
• päädiagnoosina huumeriippuvuus, johon liittyvätpsyykkiset komplikaatiot johtavat mielisairauteen
Verdens helseorganisasjon (WHO) definerer tilleggslidelser(komorbiditet), eller dobbeltdiagnose, som ‘samtidigforekomst hos en person av en lidelse som skyldes bruk avet psykoaktivt stoff, og en annen psykisk forstyrrelse’(WHO, 1995).
Maailman terveysjärjestö (WHO) määrittelee sairauksien”yhteisesiintymisen tai kaksoisdiagnoosin siten, ettähenkilöllä on samanaikaisesti psykoaktiivisen aineenkäyttöä koskeva häiriö ja muu psyykkinen häiriö” (WHO,1995).
Ifølge FNs organ for narkotika ogkriminalitet (UNODC) er en person med dobbeltdiagnoseen ‘person som er diagnostisert til å ha et alkohol- ellernarkotika-misbruksproblem i tillegg til en annen diagnose,vanligvis psykisk, f.eks. affektiv lidelse eller schizofreni’(UNODCCP, 2000).
Yhdistyneiden Kansakuntien huumeiden jarikollisuuden torjunnan toimiston (UNODC) mukaankaksoisdiagnoosipotilas on ”henkilö, jolla on diagnosoitualkoholi- tai huumeongelma sekä jokin toinen sairaus,yleensä psyykkinen sairaus, kuten mielialahäiriö taiskitsofrenia” (UNODCCP, 2000).
Med andre ord refererer tilleggslidelsei denne konteksten til samtidig forekomst av to eller flerepsykiske lidelser eller personlighetsforstyrrelser, hvorav ener problematisk rusmiddelbruk.
Sairauksienyhteisesiintymisellä tarkoitetaan siis tässä yhteydessä sitä,että henkilöllä esiintyy samanaikaisesti vähintään kaksipsyykkistä häiriötä tai persoonallisuushäiriötä, joista yksi onpäihteiden ongelmakäyttö.
Utvalgt aspekt 3: Tilleggslidelser
Erityiskysymys 3: Sairauksien yhteisesiintyminen
Sveriges nasjonale rapport skiller tilsvarende mellompsykiatriske pasienter som lider av komorbiditet, ogrusmiddelavhengige klienter med personlighetsforstyrrelsersom forverres av rusmiddelbruk, og som ikke alltid blirtilfredsstillende diagnostisert.
Samaten Ruotsin kansallisessa raportissa erotetaantoisistaan sairauksien yhteisesiintymisestä kärsivätpsykiatriset potilaat ja huumeriippuvaiset asiakkaat, joillaon huumeidenkäytön pahentamia persoonallisuushäiriöitä,joita ei aina diagnosoida oikein.
depresjon. Tysk forskning på forholdet mellom stoffrelatertelidelser, depresjon og selvmord konkluderte med at farenfor selvmord øker kraftig hos personer med en depressivforstyrrelse (Bronisch og Wittchen, 1998).
masennuksen ja itsemurhan välisestä suhteestajohtopäätöksenä oli, että masennuksesta kärsivillä onselkeästi muita korkeampi itsemurhariski (Bronisch ja Wittchen, 1998).
Det er mulig atenkelte personer med depresjon kan medisinere seg selvmed opiater og benzodiazepiner, siden klienter i etbehandlingsopplegg har lavere depresjons-skåre ennklienter i lavterskeltjenester (Rooney et al., 1999) eller vedstarten av behandlingen (McIntosh og Ritson, 2001).
Jotkut masennuksesta kärsivät henkilötsaattavat lääkitä itseään opiaateilla ja bentsodiatsepiineilla:hoito-ohjelmiin osallistuvien asiakkaiden masennustaso onalhaisempi kuin asiakkaiden, jotka osallistuvat matalankynnyksen palveluihin (Rooney et al., 1999) tai joiden hoitoon vasta alkamassa (McIntosh ja Ritson, 2001).
Morel (1999) skiller mellom ikke-spesifikke psykiskeforstyrrelser som blir funnet hos rusmiddelavhengige, ogkomplikasjoner som spesifikt er knyttet til rusmiddelbruk.Lidelser man ofte finnes hos rusmiddelbrukere, omfatter:
Morel (1999) tekee eron huumeriippuvaisilla esiintyvientarkemmin määrittelemättömien psyykkisten häiriöiden sekähuumeidenkäyttöön liittyvien komplikaatioiden välillä.Huumeidenkäyttäjillä esiintyy usein muun muassa seuraaviahäiriöitä:
• søvnforstyrrelser som følge av depresjon,angstforstyrrelse eller psykose,
• unihäiriöt, jotka johtuvat masennuksesta,ahdistuneisuushäiriöstä tai psykoosista
En undersøkelse i Norge (n=2359) fant at en høy andelav rusmiddelbrukere hadde som barn og ungdom opplevdalvorlige familieproblemer.
Norjassa tehdyssä tutkimuksessa (n=2359) todettiin, ettäsuurella osalla huumeidenkäyttäjistä on ollut vaikeitaperheongelmia lapsuudessa tai nuoruusiässä.
70% hadde hatt lære- ogatferdsproblemer i skolen, 38% hadde vært utsatt formobbing og 21% hadde fått psykiatrisk behandling ibarne- eller ungdomsårene (Lauritzen et al., 1997).Kvinnelige rusmiddelbrukere med psykiatriskdobbeltdiagnose har ofte vært utsatt for traumatisk, seksueltmisbruk (f.eks. Beutel, 1999).
Heistä70prosentilla oli ollut oppimis- ja käyttäytymisongelmiakoulussa, 38 prosenttia oli joutunut koulukiusaamisenuhriksi ja 21 prosenttia oli saanut psykiatrista hoitoalapsuudessa tai nuoruusiässä (Lauritzen et al., 1997).Naispuoliset huumeidenkäyttäjät, joilla on psyykkistensairauksien yhteisesiintymistä, ovat usein joutuneettraumaattisen seksuaalisen hyväksikäytön uhriksi (esim.Beutel, 1999).
• aggressiv og voldelig atferd som indikerer antisosiale,psykopatiske, schizofrene eller paranoidepersonlighetsforstyrrelser.
Huumeidenkäyttöön liittyviin ongelmiin kuuluvat muunmuassa:
Problemer som spesifikt er knyttet til rusmiddelbruk, omfatter:
• hallusinogeenien tai amfetamiinin aiheuttamat psykoosit
• psykogen konfusjon (forvirringstilstand).
• sekavuusoireyhtymät.
Rutinevurdering for å oppdage psykiske lidelser ogpersonlighetsforstyrrelser inngår ikke alltid i de vanligerutinene for diagnostisering som utføres ved oppstart avbehandling for narkotikabruk.
Huumehoitopalveluissa hoidon alussa suoritettavaanperusdiagnosointiin ei aina kuulu psyykkisten häiriöiden japersoonallisuushäiriöiden rutiininomaista arviointia.
Bortsett fra i noen sentre somhar viet dette spesiell oppmerksomhet og/eller spesialisertesentre, blir psykiske symptomer og forstyrrelser sjeldenundersøkt av behandlingsinstitusjonene.
Joitakinerityisen valveutuneita ja/tai erikoistuneita palveluja lukuunottamatta psyykkisiä oireita ja häiriöitä tutkitaan vainharvoin huumehoitopalvelussa.
Nyere nevropsykologiske og nevrobiologiske studier ogutviklingen av teknikker som kan visualiserehjerneprosesser, har gjort det mulig å oppstille hypoteserom interaksjoner mellom psykiske og fysiske traumer,hjernens utvikling, virkninger av rusmidler, stress og psykiskutvikling. Belønningsaspektet er vesentlig i utviklingen avavhengighet, og avhengighet er knyttet til strukturelleforandringer og tilpasning av hjernen på mikro- ogmakronivå (Nestler, 2001).
Viimeaikaisten neuropsykologisten ja neurobiologistentutkimusten sekä sellaisten tekniikoiden ilmaantumisen, joillaaivojen toimintaa voidaan visualisoida, avulla on voituesittää oletuksia psyykkisten ja fyysisten traumojen, aivojenkehittymisen, huumeiden vaikutusten, stressin ja psyykkisenkehityksen välisistä vuorovaikutuksista.Palkitsemisjärjestelmä on olennainen riippuvuudenkehittymisen kannalta, ja riippuvuuteen liittyy rakenteellisiamuutoksia ja aivojen mukautumista mikro- ja makrotasolla(Nestler, 2001).
Uansett, komorbiditet er vanskelig å diagnostisere.Stoffavhengighet og den nedbrytende atferdenavhengigheten fører til, dominerer ofte det kliniske bildet ogtilslører de psykiske symptomene.
Sairauksien yhteisesiintymistä on joka tapauksessatunnetusti vaikea diagnosoida.
Dessuten kanstoffmisbruken forårsake psykiske symptomer som knaptkan skjelnes fra symptomer på psykiske forstyrrelser(Berthel, 2003), og stoffavvenning eller akutt forgiftning kanogså ligne på nesten enhver slik lidelse (Liappas, 2001).Videre kan depresjon og angst også betraktes sominherente symptomer på forgiftnings/avvennings-syklusen,idet symptomer som pleide å bli mildnet av narkotika,kommer frem i løpet av abstinensen ellersubstitusjonsbehandlingen.
Huumeriippuvuus ja senaiheuttama häiriökäyttäytyminen hallitsevat usein kliinistätaudinkuvaa ja peittävät psyykkisiä oireita.Päihderiippuvuus voi myös aiheuttaa psyykkisiä oireita,joita on vaikea erottaa psyykkisten häiriöiden oireista(Berthel, 2003), ja vieroitustila tai akuutti päihtymystilasaattaa muistuttaa lähes mitä vain psyykkistä häiriötä(Liappas, 2001). Lisäksi masennusta ja ahdistuneisuuttasaatetaan pitää päihtymykseen tai vieroitukseen kuuluvinaoireina; oireet, joita huumeet ovat lievittäneet, ilmaantuvatpäihteettömän ajanjakson tai korvaushoidon aikana.
Andre teorier knytter visse rusmidler til visse psykiskelidelser – f.eks. har det vært hevdet at heroin kan reduserestress, mildne smerte og fjerne truende stemmer hosschizofrene og borderline-schizofrene pasienter.
Muissa teorioissa on liitetty tiettyjä huumeita tiettyihinpsyykkisiin häiriöihin, heroiinin on esimerkiksi oletettuvoivan vähentää stressiä, lieventää kipua ja vaimentaauhkaavia ääniä skitsofreniaa ja rajatilaskitsofreniaasairastavilla potilailla.
Pasientermed alvorlige mentale lidelser bruker imidlertid ikke heroin.Det er hevdet at kokain kan lette depressive tilstander, haen disinhiberende effekt på atferden og tillate narsissistiskepersonligheter å utagere storhetstanker.
Vakavista psyykkisistä häiriöistäkärsivät potilaat eivät kuitenkaan käytä heroiinia. Kokaiininon esitetty voivan lieventää masennusta, poistaa estojakäyttäytymiseltä ja antaa narsistisen persoonallisuudenkäyttäytyä mahtailevasti.
Cannabis kanlindre anspenthet, og ecstasy kan minske sosiale hemninger(Verheul, 2001; Berthel, 2003).
Kannabis voisi puolestaanlieventää jännitettä ja ekstaasi voisi poistaa sosiaalisiaestoja (Verheul, 2001; Berthel, 2003).
Irlands nasjonale rapport for 2002 undersøkte spesieltdepresjon hos rusmiddelbrukere på grunnlag av resultatenefra flere studier, og konkluderte med at det er en sterksammenheng mellom problematisk bruk av narkotika,særlig av opiater og benzodiazepiner, og høy forekomst av
Irlannin vuoden 2002 kansallisessa raportissa tarkasteltiinuseiden tutkimusten tulosten pohjalta masennuksenesiintymistä huumeidenkäyttäjien keskuudessa ja todettiin,että huumeiden, etenkin opiaattien ja bentsodiatsepiinien,ongelmakäytön ja korkean masennustason välillä on vahvayhteys. Saksalaisessa tutkimuksessa päihdehäiriöiden,
Årsrapport 2004: Narkotikasituasjonen i Den europeiske union og Norge utskrivningsregisteret fra finske sykehus økte antalletbehandlingsperioder assosiert med samtidigenarkotikarelaterte og andre psykiske helseproblemer fra441 i 1987 til 2130 i 2001. Behandlingsperiodene foropiatbruk kombinert med psykiske lidelser er tredoblet siden1996.
Vuosiraportti 2004: Huumeongelma Euroopan unionissa ja Norjassa moniulotteisuus, sen avulla voidaan mitata entisiä janykyisiä ongelmia seitsemällä osa-alueella: terveydentila,työssäkäynti ja omavaraisuus, alkoholinkäyttö,huumeidenkäyttö, oikeusasema, perhe- ja sosiaaliset suhteetsekä psyykkiset oireet (Krausz, 1999a; Öjehagen ja
I Irland ble antalletførstegangsinnleggelser av rusmisbrukere på psykiatriskeinstitusjoner nesten firedoblet mellom 1990 og 2001.
ASI on standardoitu ja käännettyenglannista useimmille Euroopan kielille (EuroASI) (
Fordelen med ASI er at denne indeksen har fleredimensjoner og kan måle tidligere og nåværendeproblemer på sju områder: helsestatus, arbeid og evne til åforsørge seg selv, alkoholbruk, narkotikabruk, lovbrudd,familie og sosiale forhold samt psykiske symptomer (Krausz,1999a; Öjehagen og Schaar, 2003).
muiden mielenterveysongelmien hoitojaksojen määrä kasvoihoitoilmoitusrekisterin mukaan 441:stä 2130:een vuosina1987–2001. Hoitojaksot, jotka liittyvät opiaattien käyttöönyhdessä psyykkisten häiriöiden kanssa, ovatkolminkertaistuneet vuoden 1996 jälkeen.
ASI er standardisertog oversatt fra engelsk til de fleste andre europeiske språk (EuroASI) (172).
Luvut vastaavathuumeidenkäytössä tapahtunutta kasvua, joskaan mitäänsuoraa syy-yhteyttä ei ole esitetty.
Trimbos-instituttet har utviklet og testetprotokoller for diagnose og behandling avrusmiddelavhengige klienter som lider avoppmerksomhetssvikt/hyperaktivitet (ADHD) (Eland og Vande Glint, 2001).
Irlannissa psykiatriseenlaitoshoitoon ensimmäistä kertaa otettujenhuumeidenkäyttäjien määrä lähes nelinkertaistui vuosina1990–2001.
Spanias nasjonale rapport anfører at økningen som erobservert av tilleggslidelser, til dels kan skyldes en økning iavhengigheten av psykostimulerende stoffer.
Trimbos Instituut on kehittänyt ja testannut protokolliatarkkaavaisuuden ja ylivilkkauden häiriöstä (ADHD)kärsivien päihderiippuvaisten asiakkaiden diagnosointiin jahoitoon (Eland ja Van de Glint, 2001).
Tallrike studier er blitt utført for å måle utbredelsen(prevalensen) av psykiske lidelser ogpersonlighetsforstyrrelser så vel som mønstre fornarkotikabruk i befolkningen generelt og blant psykiatriskepasienter og narkotikabrukere i og utenforbehandlingsapparatet.
Useissa tutkimuksissa on pyritty mittaamaan psyykkistenhäiriöiden ja persoonallisuushäiriöiden sekä huumeidenkäyttötapojen levinneisyyttä väestön keskuudessa sekäpsykiatristen potilaiden ja huumeidenkäyttäjien keskuudessahoitopalveluissa ja niiden ulkopuolella.
Resultatene varierer mye både iantall og diagnoser avhengig av tilgjengelig populasjon ogutvalg, utvalgsmetoder, diagnostiseringsferdigheter og -kompetanse, diagnostiseringsverktøyenes validitet ogpålitelighet samt studiens varighet.
Erilaisten tutkimusten katsauksessa Uchtenhagen ja Zeiglgänsberger (2000) totesivat, että yleisin psykiatrinendiagnoosi huumeidenkäyttäjien keskuudessa onpersoonallisuushäiriö, joka on todettu 50–90 prosentilla, jaseuraavaksi yleisimmät ovat mielialahäiriö (20–60%) japsykoottiset häiriöt (20%).
Tabell 7 gir nærmere opplysninger om en del studier imedlemsstatene av tilleggslidelser i forskjellige rusmiddelbehandlingstilbud og psykiatriske miljøer slik dissepresenteres i de nasjonale rapportene.
Taulukossa 7 annetaan yksityiskohtaisia tietoja joistakinkansallisissa raporteissa esitetyistä selvityksistä, joitajäsenvaltioissa on tehty sairauksien yhteisesiintymisestäerilaisissa huumehoidon ja psykiatrisen hoidonympäristöissä.
Data omstoffrelaterte lidelser i det psykiatriske behandlingsapparateter ikke så lett tilgjengelig som data om psykiskeforstyrrelser innenfor rusmiddelbehandlingen. Selv omstudiene som blir presentert i denne gjennomgangen, ikkeer sammenlignbare, gir de en indikasjon på situasjonen i EU-landene.
Päihdehäiriöiden käsittelystä psykiatrisissahoitoympäristöissä ei ole saatavilla yhtä paljon tietoa kuinpsyykkisten häiriöiden käsittelystä huumehoitoympäristöissä.Vaikka katsauksen kohteena olevat tutkimukset eivätolekaan vertailukelpoisia, ne antavat osviittaa tilanteesta EU-maissa.
Det er betydelig divergens i befolkningene somer studert, diagnosekriteriene som er valgt, instrumentenesom er brukt og tidspunktet for diagnosen.
Tutkimuksen kohteena olleissa väestöissä,diagnostisissa kriteereissä, käytetyissä välineissä jadiagnosoinnin ajankohdissa on huomattavia eroja.
Av årsaker vihar drøftet ovenfor, er det sannsynlig at mange tilfeller blirunderdiagnostisert.
Edellämainituista syistä on todennäköistä, että useissa tapauksissaon tapahtunut alidiagnosointia.
I en gjennomgang av forskjellige studier konkluderte Uchtenhagen og Zeiglgänsberger (2000) med at denvanligste psykiatriske diagnosen blant rusmiddelbrukere erpersonlighetsforstyrrelse, noe som berører 50–90%, fulgtav affektive forstyrrelser (20–60%) og psykotiskeforstyrrelser (20%).
Huumeriippuvaisten henkilöiden psykopatologiasta tehtyjenkansainvälisten tutkimusten katsauksessa Fridell (1991,1996)esitti sairauksien yhteisesiintymisestähuumeriippuvuuden yhteydessä kliinisen taudinkuvan, jokaon vahvistettu hänen omissa tutkimuksissaan Lundissa,Ruotsissa.
En komparativ studie i Hellas og Frankrike fant at depsykopatologiske mønstrene varierte, selv om de samledetallene for psykopatologi hos opiatbrukere underbehandling var temmelig like i de to landene: utbredelsenav affektive forstyrrelser var høyere hos franske enn hosgreske narkotikabrukere (19% mot 7%), mens asosialepersonlighetsmønstre var mer utbredt i det greske utvalget(20% mot 7%).
Kreikassa ja Ranskassa tehdyssä vertailevassa tutkimuksessatuli ilmi, että vaikka psyykkisten häiriöiden levinneisyyshoidossa olevien opiaattien käyttäjien keskuudessa olimelko samankaltainen näissä kahdessa maassa, häiriöidenlaaduissa oli eroja: mielialahäiriöiden levinneisyys oli Ranskassa korkeampi kuin Kreikassa (19% vs. 7%) kuntaas epäsosiaaliset persoonallisuushäiriöt olivat yleisempiä Kreikassa (20% vs. 7%).
Forfatterne forklarte disse forskjellene medat narkotikabruk er mindre utbredt i Hellas: ‘jo merbegrenset omfanget av sosialt uakseptabel atferd er, destomer sannsynlig er det at sosialt avvikende personer blirinvolvert i den’ (Kokkevi og Facy, 1995).
Tutkimuksen tekijät esittivät erojensyyksi huumeidenkäytön alhaisemman levinneisyyden Kreikassa: ”mitä vähemmän sosiaalisesti tuomittavaakäyttäytymistä esiintyy, sitä todennäköisemmin sosiaalisestipoikkeavat henkilöt osallistuvat siihen” (Kokkevi ja Facy,1995).
En norsk studie undersøkte kjønnsforskjeller mellomblandingsmisbrukere (hvorav 85% var heroinbrukere) ogrene alkoholikere.
Norjalaisessa tutkimuksessa tarkasteltiin sukupuolierojapäihteiden sekakäyttäjien (joista 85% käytti heroiinia) jaalkoholistien välillä.
Utvalget omfattet en meget høy andelpersoner med psykiske lidelser og personlighetsforstyrrelser(93%).
Otoksessa oli hyvin suuri osahenkilöitä, joilla oli psyykkisiä ja persoonallisuushäiriöitä(93%).
Samlet sett har kvinner betydelig høyere nivåer avalvorlig depresjon, enkle fobier og borderlinepersonlighetsforstyrrelser enn menn. Samtidig forekomst av
Naisilla oli yleisesti ottaen huomattavasti enemmänvakavaa masennusta, fobioita ja rajatilahäiriöitä kuin
Tabell 7: Prevalens av tilleggslidelser i behandlingsmiljøer i ulike land i EU
Taulukko 7: Sairauksien yhteisesiintymisen levinneisyys hoitoympäristöissä eri EU-maissa
Populasjon n
Väestö n
Schizoid, paranoid,schizotypal: 86 %Depresjon: 50 %Personlighets-forstyrrelser: 43 %
Skitsoidi, paranoidi,skitsotyyppinen: 86%Masennus: 50 %Persoonallisuushäiriöt: 43 %
Terapeutiske samfunn
Hoitoyhteisöt
Dentsjekkiskerepublikk tsjekkiskerepublikk
Laitoshoidossa olevatasiakkaat (2001–2002)
I institusjonsbehandling(2001–02) nasjonale rapport(
Tšekintasavalta raportti (
Stress og somatoforme forstyrrelser:43 %Affektive forstyrrelser: 32 %Fobier: 32 %Depressive episoder: 16 %
Stressi- ja somatoformisethäiriöt: 43 %Mielialahäiriöt: 32 %Fobiat: 32 %Masennusjaksot: 16 %
Angst: 32 %Affektive forstyrrelser: 25 %Schizofreni: 6 %
Ahdistuneisuus: 32 %Mielialahäiriöt: 25 %Skitsofrenia: 6 %
Opiatavhengige personer
Metadonihoitopalvelut
1 nasjonale rapport(
Opiaattiriippuvaiset henkilöt raportti (
Pasienter innlagt førstegang med diagnosennarkotikaavhengighet(1996–2001)
Ensimmäiset hoidot,diagnosoituhuumeriippuvuus(1996–2001)
Depresjon: 29 %Sosial fobi: 29 %Bipolar forstyrrelse: 24 %Dystymi: 22 %
Masennus: 29 %Sosiaalinen fobia: 29 %Kaksisuuntainenmielialahäiriö: 24 %Dystymia: 22 %
Ulike behandlingstiltak(gjennomgang) nasjonale rapport(
Erilaiset hoitopalvelut(katsaus) raportti (
Obsessiv-kompulsiv lidelse: 73 %Depresjon: 72 %Somatisering: 60 %Paranoide forestillinger: 58 %
Obsessiivis-kompulsiivinenhäiriö: 73 %Masennus: 72 %Somatisaatio: 60 %Paranoia: 58 %
Narkotikarelatertebehandlingsperioder påsykehus (2002)
Huumeisiin liittyvätsairaalahoitojaksot (2002)
Pasienter påavrusningsavdelingen(1977–95)
Katkaisuhoito-osastonpotilaat (1977–1995)
Psykotisisme Angst Depresjon Paranoia m.d.: mangler data.Merknad:Data i denne tabellen viser til forskjellige tidsrammer (f.eks. langtidsdiagnose eller siste års diagnose).(1)Ytterligere detaljer om denne studien finnes i internettutgaven av årsrapporten i tabell 12 OL: Landstabeller for tilleggsmorbiditet.
Tämän taulukon tiedot viittaavat eripituisiin ajanjaksoihin (esimerkiksi elinaikaiseen tai viimeisen aikana tehtyyn diagnoosiin). tes = tietoja ei ole saatavilla.Lisätietoja tästä tutkimuksesta on taulukossa vuosiraportin online-versiossa taulukossa 12 OL: Taulukot sairauksien yhteisesiintyvyydestä maittain.
Årsrapport 2004: Narkotikasituasjonen i Den europeiske union og Norge asosiale personlighetsforstyrrelser var høyest hos mannligeblandingsmisbrukere (Landheim et al., 2003).
Vuosiraportti 2004: Huumeongelma Euroopan unionissa ja Norjassa miehillä. Epäsosiaalisen persoonallisuushäiriönyhteisesiintyminen oli yleisintä miespuolisten päihteidensekakäyttäjien keskuudessa (Landheim et al., 2003).
Selv når en tilleggslidelse blir diagnostisert, blirden ofte ikke tatt hensyn til i de påfølgendebehandlingstiltakene (Krausz et al., 1999).
Silloinkin,kun sairauksien yhteisesiintyminen on diagnosoitu, sitä eiusein oteta huomioon myöhemmissä hoitotoimenpiteissä(Krausz et al., 1999).
Det sammegjelder for pasienter som har fått stoffmisbruk diagnostisertinnenfor den psykiatriske omsorgen, som vanligvis ikke blirbehandlet med medikamenter (Weaver et al., 2003).
Sama pätee potilaisiin, joilladiagnosoidaan psykiatrisessa hoidossa päihdeongelma jajotka eivät yleensä saa mitään hoitoa siihen (Weaver et al.,2003).
Dissegeneraliseringene utelukker selvsagt ikke at en del tjenesterinnenfor den psykiatriske omsorgen og rusmiddelomsorgenoppnår meget gode resultater hos pasienter medtilleggslidelser.
Näistä yleistyksistä huolimatta jotkin psykiatrisetpalvelut ja huumehoitopalvelut saavuttavat erinomaisiatuloksia sairauksien yhteisesiintymisestä kärsivien potilaidenkanssa.
Fengselsbefolkningen fortjener spesiell oppmerksomhet.Utbredelsen av psykiske forstyrrelser er på samme måtesom utbredelsen av stoffmisbruk mye høyere ifengselsbefolkningen enn i befolkningen i sin helhet.
Vankilaväestöön on syytä kiinnittää erityistä huomiota.Psyykkisten häiriöiden levinneisyys, kuten huumeidenkäytönlevinneisyys, on vankiloissa huomattavasti korkeampi kuinväestön keskuudessa kokonaisuudessaan.
Irskedata tyder på at 48% av mannlige og 75% av kvinneligeinnsatte har en psykisk lidelse, mens 72% av mennene og83% av kvinnene i fengsel rapporterer om livstidserfaringmed bruk av narkotika (Hannon et al., 2000).
Irlannintoimittamien tietojen mukaan 48 prosenttia miesvangeista ja75 prosenttia naisvangeista on henkisesti häiriintyneitä, javankiloissa olevista miehistä 72 prosenttia ja naisista83prosenttia ilmoittaa kokeilleensa huumeita ainakinkerran elämässään (Hannon et al., 2000).
23% avproblematiske narkotikabrukere innsatt i Wien-politietsvaretektsarrest i 1999, hadde hatt psykiske problemer(Dialog, 2000).
Vuonna 1999Wienin poliisin pidätyskeskuksessa olleista huumeidenongelmakäyttäjistä 23 prosentilla oli psyykkisiä ongelmia(Dialog, 2000).
Tilbakefallsraten blant narkotikabrukeresom har sonet er høy, og det er økende forståelse for atfengsling kan bidra å forverre psykiske helseproblemer.Situasjonen er enda mer dramatisk i langtids- oghøysikkerhetsfengsler.
Vankilatuomioita kärsineethuumeidenkäyttäjät sortuvat usein uudelleen huumeisiin, javankeuden uskotaan yhä laajemmin voivan pahentaamielenterveysongelmia. Tilanne on vielä kärjistyneempihuipputurvallisissa vankiloissa ja vankiloissa, joissa vangitsuorittavat pitkiä tuomioita.
I Sverige fant man at mellom 72% og 84% av de voksneunder tvangsbehandling for narkotikabruk hadde psykiskeproblemer i tillegg til å være stoffmisbrukere (Gerdner,2004). Av 46 stoffavhengige jenter i tvungen omsorg forbarn og unge hadde to tredeler psykiatriske diagnoser ellerpersonlighetsforstyrrelser (Jansson og Fridell, 2003).
Ruotsissa 72–84 prosenttia pakollisessa huumehoidossaolleista aikuisista kärsi psyykkisistä ongelmista sen lisäksi,että he olivat päihteiden väärinkäyttäjiä (Gerdner, 2004).Lapsille ja nuorille tarkoitetussa pakkohoidossa olleista46päihderiippuvaisesta tytöstä kahdella kolmasosalla olipsykiatrinen diagnoosi tai persoonallisuushäiriöitä (Janssonja Fridell, 2003).
Dessuten blir på psykiatriske institusjoner stoffmisbrukere – når de er identifisert – ofte møtt med mistenksomhet ogkan bli nektet innleggelse, noe som kan hende for brukeresom er stabile på substitusjonsbehandling.
Lisäksi psykiatriset palvelut suhtautuvat usein epäilevästitunnistamiinsa huumeidenkäyttäjiin ja saattavat kieltäytyäottamasta heitä vastaan.
På samme måtekan klienter bli utelukket fra behandling for stoffmisbruk pågrunn av sine psykiske problemer.
Samoin voi käydäkorvaushoidossa oleville huumeidenkäyttäjille, joiden tila onvakaa.
I Spania f.eks. avviser defleste psykiatriske tjenestene klienter med stoffrelatertelidelser, og personalet her har ingen hensiktsmessigopplæring.
Asiakkailta saatetaan toisaalta evätä huumehoitosiksi, että heillä on mielenterveysongelmia.
En undersøkelse blant østerrikskepsykoterapeuter viste at bare noen av dem er villige til å taimot stoffavhengige pasienter som klienter (Springer, 2003).Fra Italia rapporteres at det ikke finnes noen klare reglerfor henvisning av klienter fra narkotikabehandlingsapparatet til de psykiske helsetjenestene, og atdet er motstand i de psykiske helsetjenestene på grunn avmangel på ekspertise.
Esimerkiksi Espanjassa useimmat psykiatriset palvelut eivät ota vastaanasiakkaita, joilla on päihdehäiriöitä, eikä niidenhenkilöstöllä ole asianmukaista koulutusta. Itävaltalaistenpsykoterapeuttien parissa tehdyssä tutkimuksessa tuli esiin,että vain osa heistä ottaa asiakkaakseen huumeriippuvaisiapotilaita (Springer, 2003).
Fra Norge rapporteres det athenvisning fra lavterskel rusmiddeltjenester til psykiatriskbehandling er vanskelig.
Norjassaasiakkaiden ohjaamisen matalan kynnyksenhuumehoitopalveluista psykiatriseen hoitoon on raportoituolevan vaikeaa.
Når det gjelderpasienter med dobbeltdiagnose, er dette en alvorlighindring, ettersom fullstendig rusfrihet ville kreve at andrebehandlinger ble avsluttet, noe som ikke alltid er mulig.
Tämä on vakava estekaksoisdiagnoosipotilaille, sillä täydellinen päihteettömyysedellyttäisi muiden hoitojen lopettamista, mikä ei aina olemahdollista.
I internasjonal litteratur beskrives tre modeller forbehandling av tilleggslidelser:
Kansainvälisessä kirjallisuudessa kuvaillaan kolme muotoa,joissa sairauksien yhteisesiintymisen hoitoa tarjotaan:
Når pasientermed dobbeltdiagnose søker behandling, blir deres akuttepsykiske syndromer ofte forvekslet med stoffindusertesymptomer – eller omvendt, fenomener som særlig opptrerunder avvenning eller ved forgiftning, kan feiltolkes som
Kun kaksoisdiagnoosipotilaathakeutuvat hoitoon, heidän akuutteja psyykkisiä oireitaanpidetään usein virheellisesti päihteiden aiheuttamina
1.Sekvensiell eller seriell behandling.
1.Perättäinen tai sarjoittainen hoito.
Psykiske ogstoffrelaterte lidelser blir behandlet etter hverandre, ogdet er lite kommunikasjon mellom tjenestene. Pasientenefår behandling for de alvorligste problemene først og
Psyykkiset häiriöt japäihdehäiriöt hoidetaan perättäin, ja palvelujen välillä
Utvalgt aspekt 3: Tilleggslidelser behandles for de andre problemene etter at den førstebehandlingen er fullført.
Erityiskysymys 3: Sairauksien yhteisesiintyminen on vain vähän yhteydenpitoa.
Men denne modellen kan ogsåføre til at pasientene sendes mellom tjenestene, og atingen av disse er i stand til å møte deres behov.
Potilaat saavat yleensäensin hoitoa vakavimpaan ongelmaan, ja kun tämähoito on saatettu päätökseen, hoidetaan potilaan muutongelmat.
Behandlingen blir gitt innenfor enpsykiatrisk behandlingstjeneste eller et narkotikabehandlingstiltak, eventuelt et program eller en tjenestespesielt for tilleggslidelser. Krysshenvisning til andretjenester unngås.
Hoito tarjotaan psykiatrisessapalvelussa tai huumehoitopalvelussa tai erityisessäsairauksien yhteisesiintymiseen keskittyvässä ohjelmassatai palvelussa.
Den nasjonale rapporten fra Den tsjekkiske republikkantyder at avhengighetsproblemet vanligvis bør betraktessom mer presserende enn de psykiske problemene, fordi deter vanskeligere å behandle psykiske lidelser nårstoffmisbruk forvrenger det kliniske bildet.
Tšekin kansallisessa raportissa esitetään, ettäriippuvuusongelmia tulisi yleensä pitää kiireellisempinä kuinmielenterveysongelmia, sillä psyykkisiä häiriöitä onvaikeampaa hoitaa, kun riippuvuus vääristää kliinistätaudinkuva.
For tiden tarimidlertid 10–20% av tsjekkiske klienter som er ibehandling for stoffmisbruk, medisiner forskrevet avpsykiater, noe som ville ha vært utenkelig for noen år siden.Også i Hellas er medisinsk behandling for psykiskesymptomer svært sjelden for klienter under behandling forstoffmisbruk.
Tšekin huumehoitopotilaista 10–20 prosenttiakäyttää nykyään psykiatrin määräämää lääkettä, mitä olisiollut mahdotonta ajatellakaan vielä muutama vuosi sitten.Myös Kreikassa on hyvin harvinaista, ettähuumehoitopotilaille määrätään lääkkeitä psyykkisiinoireisiin.
I det greske strafferettssystemet blir imidlertidpsykiske lidelser ansett for å være viktigere ennstoffmisbruk, og lovbrytere med tilleggslidelser legges innpå psykiatrisk sykehus enten i et fengsel eller ute isamfunnet (K. Matsa, personlig meddelelse, 2004).
Kreikan rikosoikeusjärjestelmässämielenterveyshäiriöiden katsotaan kuitenkin menevänriippuvuuden edelle, ja rikolliset, joilla on sairauksienyhteisesiintymistä, otetaan psykiatriseen sairaalaan jokovankilassa tai yhteisössä (K. Matsa, henkilökohtainentiedonanto, 2004).
ISpania blir stoffmisbrukere vanligvis ivaretatt innenforrusmiddelbehandlingen, og henvisninger til psykiatrisketjenester skjer bare når lidelsene er så alvorlige atsykehusinnleggelse er nødvendig.
Espanjassa huumeidenkäyttäjiähoidetaan yleensä huumehoitojärjestelmän piirissä, jaheidät ohjataan psykiatrisiin palveluihin ainoastaan, joshäiriöt ovat niin vakavia, että ne edellyttävätsairaalahoitoa.
En del fagfolk har lenge vært av den oppfatning at allfarmakoterapi hos rusmiddelavhengige bør unngås pågrunn av faren for blandingsmisbruk, f.eks. av heroin ogbenzodiazepiner, men denne oppfatningen er i ferd med åbli revurdert (f.eks. Popov, 2003).
Sairauksien yhteisesiintymisen hoitoa EU:ssa, siten kuin seon kuvailtu kansallisissa raporteissa, ei voida helpostiluokitella näihin kolmeen ryhmään.
I noen tilfeller er det entendens til ukritisk å forskrive psykofarmaka tilstoffmisbrukere, til dels på grunn av mangel på tid til åforeta de nødvendige undersøkelser.
Kokonaisvaltaistahoitoa pidetään ihanteellisena mallina, mutta se on vaikeatoteuttaa. Asiaa koskevia tutkimuksia tehdään yleensä Euroopan ulkopuolella.
Østerrikes nasjonalerapport peker på at liten samarbeidsvilje hosstoffmisbrukere vanskeliggjør den farmakologiskebehandlingen av psykiatriske tilstander, og at denkombinerte bruken av narkotiske stoffer og medisiner, hvisden skjer uten godt tilsyn, kan føre til interaksjoner mellomillegale og forskrevne medisiner eller til nøytralisering avden forskrevne medisinen.
Australiassa toteutetussa sairauksienyhteisesiintymistä koskevassa kansallisessa hankkeessa(Commonwealth Department for Health and Ageing, 2003)on todettu kirjallisuuskatsauksen pohjalta, etteikaksoisdiagnoosipotilaiden käsittelyn ja hoidonlähestymistapoja ole tutkittu järjestelmällisesti tai arvioitutarkasti, mikä johtuu osittain siitä, että ihmisiä, joilla onsekä mielenterveyshäiriöitä että päihdehäiriöitä, on vaikeatutkia muun muassa heidän epäsäännöllisen elämäntapansatakia.
Situasjonen i EU når det gjelder behandling avtilleggslidelser slik den beskrives i de nasjonale rapportene,er ikke lett å kategorisere i disse tre gruppene. Integrertbehandling anses for å være den beste modellen, meninnebærer en standard som er vanskelig å oppnå.
Jotkut asiantuntijat ovat pitkään olleet sitä mieltä, etteihuumeriippuvaisille henkilöille pitäisi antaa mitäänlääkehoitoa, koska on olemassa riski, että he tulevatriippuvaisiksi molemmista, esimerkiksi heroiinista jabentsodiatsepiineista.
Relevantforskning kommer vanligvis fra land utenfor Europa.
Tätä näkemystä ollaan kuitenkinkyseenalaistamassa (esim.
Detaustralske nasjonale komorbiditetsprosjektet (Australian National Co-morbidity Project) (Commonwealth Departmentfor Health and Ageing, 2003) konkluderer på grunnlag aven litteraturgjennomgang at tilnærmingsmåter for å ta segav og behandle klienter med tilleggslidelser, ikke er blittsystematisk studert eller grundig evaluert, til dels fordi deter vanskelig å studere personer som både lider av psykisksykdom og har en stoffmisbruksrelatert forstyrrelse, menogså fordi de har en uregelmessig livsstil.
Popov, 2003).Huumeidenkäyttäjille määrätään toisinaan psyykelääkkeitäsamalla tavalla kuin muillekin, mikä johtuu osittain siitä,ettei aika riitä tarpeellisiin tutkimuksiin.
En annengjennomgang konkluderte med at det finnes dokumentasjonpå at integrert behandling av personer meddobbeltdiagnose har gunstig innvirkning både på derespsykiske helse og på stoffmisbruken (Drake et al., 1998).Bare én studie har sammenlignet den integrerte med denparallelle tilnærmingsmåten, men fant ingen vesentligforskjell, og det er ingen studie som har sammenlignet denintegrerte og den sekvensielle tilnærmingsmåten.
Itävallankansallisessa raportissa tuodaan esiin, ettähuumeidenkäyttäjien heikko hoitomyöntyvyys vaikeuttaapsyykkisten häiriöiden lääkehoitoa, minkä lisäksihuumausaineiden ja lääkkeiden yhdistetty käyttö saattaa–jos sitä ei valvota asianmukaisesti – johtaa laittomienlääkkeiden ja reseptilääkkeiden yhteisvaikutuksiin taireseptilääkkeen tehottomuuteen.
Noen eksperter, for eksempel i Danmark (Andreason,2002), Storbritannia (Department of Health, 2002a) og Norge (Sosial- og helsedepartementet 1999), mener atbehandlingstiltakene, i hvert fall for personer med alvorligepsykiske lidelser og rusmiddelproblemer, bør være basert
Jotkut asiantuntijat esimerkiksi Tanskassa (Andreason,2002), Yhdistyneessä kuningaskunnassa (Department of Health, 2002a) ja Norjassa (Sosial- og helsedepartementet,1999), uskovat, että hoitopalvelujen pitäisi ainakin
Tabell 8: Integrerte behandlingstiltak i forskjellige europeiske land
Taulukko 8: Kokonaisvaltaiset hoitopalvelut Euroopan eri maissa
Utvikling av integrerte tilbud i forundersøkelsesfasen
Kokonaisvaltaisten palvelujen kehittäminen on toteutettavuustutkimusten vaiheessa.
Resultatene har vært positive.
Tulokset ovat olleetmyönteisiä.
I 2002 behandlet 185 sentre 4 803 klienter med tilleggslidelser.
Vuonna 2002 185 keskuksessa hoidettiin 4 803 liitännäissairauksia potevaa asiakasta.
En spesialisert integrert enhet i Catalonia og ett terapeutisk samfunn i Cantabria for pasientermed tilleggslidelser som trengte behandling i døgn-institusjon
Yksi erikoistunut kokonaisvaltainen hoitoyksikkö sijaitsee Kataloniassaja yksi hoitoyhteisö Kantabriassa laitoshoitoa tarvitseville kaksoisdiagnoosipotilaille.
Prosessevaluering pågår for å utvikle beste praksis
Prosessia ollaan arvioimassa hyvien toimintatapojen kehittämiseksi.