pere/sami_parallel huggingface dataset:
For eksempel gikk dyrkingen av opiumsvalmuer ned 96 % i Nangahar-provinsen i 2004–05, men som i mange andre distrikter har produksjonen igjen økt til tidligere nivåer. Utviklingen skyldes til dels de økonomiske behovene i tett befolkede områder hvor man ikke har vært i stand til å legge om til andre høyverdiavlinger eller utvikle et næringsgrunnlag utenfor landbruket (Mansfield, personlig meddelelse og 2007).
Esimerkiksi Nangarharin provinssissa maan itäosassa oopiumiunikon viljely väheni 96 prosenttia vuosina 2004 ja 2005, mutta siellä, kuten monilla muillakin alueilla, viljely on sittemmin palannut entiselle tasolleen; osasyynä ovat taloudelliset tarpeet tiheästi asutuilla alueilla, joilla ei ole pystytty siirtymään muiden arvokkaiden viljelykasvien viljelyyn tai maataloudelle vaihtoehtoisiin tulonlähteisiin (Mansfield, henkilökohtaisesti saatu tieto ja 2007).
Økende arbeidskraftkostnader og fallende priser betyr nå at produksjonen av opiumsvalmuer ikke er like inntektsbringende, og i enkelte områder kan alternative produkter gi høyere inntekter, særlig hvis det eksisterer alternative inntektsmuligheter.
Työvoimakustannusten nousu ja hintojen lasku supistavat nykyisin oopiumiunikosta saatavaa tuottoa, ja vaihtoehtoiset tuotteet voivatkin olla oopiumiunikkoa parempia tulonlähteitä joillakin alueilla, varsinkin jos siellä on maatalouden lisäksi muitakin tulonlähteitä.
Disse lovlige inntektsmulighetene er imidlertid ikke tilgjengelig for alle, og i mange områder er bøndenes muligheter begrenset av høye transportkostnader, dårlig veinett og problemer med manglende sikkerhet.
Tällaiset lailliset tulonlähteet eivät kuitenkaan ole kaikkien ulottuvilla, ja suuret kuljetuskustannukset, heikkokuntoiset tiet ja turvattomuudesta aiheutuvat ongelmat rajoittavatkin monilla alueilla viljelijöiden valinnanvaraa.
I disse områdene er korrupsjon og usikkerhet til hinder for handelen med lovlige varer, og økonomisk vekst og tiltak som skal oppmuntre til en diversifisering av avlingene, blir hindret, selv i områder som ligger relativt nær provinshovedstedene.
Näillä alueilla korruptio ja turvattomuus heikentävät mahdollisuuksia laillisten tuotteiden kauppaan ja siten talouskasvua ja pyrkimyksiä viljelyn monipuolistamiseen myös niillä alueilla, jotka sijaitsevat verrattain lähellä provinssien keskuksia.
Årsrapport for 2007: Narkotikasituasjonen i Europa opioider, selv om de fleste tilfellene omfatter inntak av flere stoffer. Overdosedødsfall er en betydelig årsak til unødvendige dødsfall blant unge voksne.
Vuosiraportti 2007: Huumeongelma Euroopassa käyttötarkoituksiin aiottujen opioidien väärinkäytöstä.
Siden 2000 har mange EU-land rapportert en nedgang i antallet narkotikarelaterte dødsfall, noe som muligens gjenspeiler et økt tjenestetilbud eller endringer i antallet injeksjonsbrukere av heroin.
Useat EU-maat raportoivat vuodesta 2000 lähtien laskusta huumekuolemien määrässä, mikä saattoi heijastaa palvelujen tarjonnan parantumista tai muutosta heroiinin injektiokäyttäjien määrässä.
Trenden har imidlertid ikke fortsatt inn i 2004 og 2005.
Tämä suuntaus ei kuitenkaan ole jatkunut vuosina 2004 ja 2005.
Særlig bekymringsfullt er det at noen land har opplevd at antallet dødsfall blant yngre mennesker har økt.
Erityisen huolestuttavaa on, että muutamassa maassa nuorten osuus kuolleista on kasvanut.
Å redusere antallet narkotikarelaterte dødsfall er et viktig folkehelsemål, og det er viktig å finne årsakene til at den nedadgående trenden har flatet ut.
Huumekuolemien vähentäminen on tärkeä kansanterveydellinen tavoite, ja laskusuuntauksen pysähtymisen syyt on selvitettävä.
Selv om det foreløpig ikke foreligger entydig dokumentasjon på at heroinbruk er i ferd med å bli mer populært blant unge mennesker, har flere rapporter indikert at bruken av syntetiske opioider kan være et økende problem i enkelte deler av Europa, og at syntetiske opioider i noen land kan erstatte heroin.
Heroiinin tuotannon arvioidaan lisääntyneen maailmassa – lähinnä Afganistanissa – jälleen vuonna 2006 ja ylittäneen 600 tonnia.
I Østerrike er en økende andel av klienter som søker behandling under 25 år, og de søker hjelp for problemer relatert til bruk av opioider som opprinnelig befant seg på det legale markedet.
Tämä herättää Euroopassa kysymyksen siitä, miten tämä kasvu vaikuttaa huumeongelmaan.
Belgia rapporterer likeledes om en viss økning i illegal bruk av metadon, og i Danmark forekommer metadon regelmessig i rapporter om narkotikarelaterte dødsfall.
Heroiinin tuotannon lisääntyminen ei ole toistaiseksi näkynyt useimmissa heroiinin käyttöä koskevissa indikaattoreissa, jotka ovat yleisesti katsoen pysyneet vakaina jo jonkin aikaa.
Den tsjekkiske republikk rapporterer at buprenorfin, et stoff enkelte anser å ha liten appell på det illegale markedet, i økende grad brukes og injiseres.
Huumehoitoa ja huumeiden yliannostuksia koskevien tietojen analysoinnin perusteella vaikuttaa siltä, että Euroopan heroiinia käyttävä väestö ikääntyy edelleen, joskin Itä-Euroopan maissa tämä suuntaus ei ole yhtä selkeä.
Stoffet kan også ha erstattet heroin i Finland, og kartlegging i Frankrike vekker bekymring for illegal bruk, herunder sprøytebruk, blant unge mennesker som har startet bruken av opioider med buprenorfin i stedet for heroin.
Myös huumeiden ongelmakäyttöä koskevat kokonaisarviot viittaavat yleensä vakaaseen tilanteeseen.
EONN rapporterer regelmessig om akutte narkotikarelaterte dødsfall i Europa.
Vaikka heroiinin käytön suosion noususta nuorten keskuudessa ei ole tällä hetkellä mitään selkeää näyttöä, useissa raporteissa on merkkejä siitä, että synteettisten opioidien käyttö saattaa olla kasvava ongelma joissakin Euroopan osissa ja että synteettiset opioidit saattavat jopa olla korvaamassa heroiinia joissakin maissa.
Disse dødsfallene er hovedsakelig overdosedødsfall og involverer vanligvis heroin eller andre
Itävallassa yhä suurempi osuus hoitoon tulevista asiakkaista on alle 25-vuotiaita ja hakee apua ongelmiin, jotka johtuvat laillisiin
Dødsfall som følge av overdose er ikke den eneste helserisikoen for personer med narkotikaproblemer.
Yliannostuskuolema ei ole huumeongelmista kärsivien ainoa terveysriski.
Studier viser at overdødelighet av alle årsaker er betydelig mer utbredt blant problematiske narkotikabrukere, mer enn 10 ganger det som kan forventes i befolkningen generelt.
Tutkimukset paljastavat, että eri syistä johtuva ylikuolleisuus on merkittävä huumeiden ongelmakäyttäjien keskuudessa: se on jopa kymmenkertainen muuhun väestöön verrattuna.
For å oppnå en signifikant reduksjon i sykelighet og dødelighet forbundet med kronisk narkotikabruk i denne gruppen, er det derfor nødvendig å utvikle en mer helhetlig tilnærming som fokuserer både på deres fysiske og deres mentale helsebehov.
Tämän ryhmän fyysisen ja henkisen terveyden parantamiseen on siis kehitettävä kokonaisvaltainen lähestymistapa, jos pitkäaikaiseen huumeidenkäyttöön liittyvää sairastuvuutta ja kuolleisuutta halutaan vähentää merkittävästi.
Kapittel 1Retningslinjer og lovgivning
Luku 1Politiikka ja lainsäädäntö
Kombinasjonen av en narkotikastrategi og handlingsplaner gjør det mulig å sette opp mer detaljerte definisjoner for målsettinger, tiltak, ansvarsområder og tidsfrister.
Huumestrategian yhdistäminen toimintasuunnitelmiin mahdollistaa tavoitteiden, toimien, tehtävien ja aikataulujen yksityiskohtaisen määrittämisen.
Enkelte land, som Kypros, Latvia og Romania, har innarbeidet detaljerte implementeringsprosesser i sine narkotikastrategier og handlingsplaner.
Joissakin maissa, kuten Kyproksessa, Latviassa ja Romaniassa, huumestrategioihin ja toimintasuunnitelmiin sisältyy yksityiskohtaisia täytäntöönpanoprosesseja.
Andre medlemsstater (f.eks.
Tämä muissa jäsenvaltioissa (esim.
Spania, Irland, Storbritannia) har brukt denne tilnærmingen i noen tid nå. Den brer om seg, og er også implementert i EUs inneværende handlingsplan mot narkotika.
Espanja, Irlanti, Yhdistynyt kuningaskunta) jo jonkin aikaa käytössä ollut menettely on yleistymässä, ja sitä on sovellettu myös nykyisessä EU:n huumausaineiden torjuntaa koskevassa toimintasuunnitelmassa.
Dette kapittelet tar for seg narkotikapolitikken i EU sett under ett så vel som på nasjonalt plan i hver av medlemsstatene samt forholdet mellom de to nivåene i utformingen av en narkotikapolicy.
Tässä luvussa kuvataan huumepolitiikkaa koko EU:ssa ja yksittäisissä jäsenvaltioissa sekä näiden kahden päätöksentekotason välistä suhdetta.
EONN har i rapporteringsperioden samlet inn data som gir en oversikt over gjeldende nasjonale narkotikastrategier og institusjonelle rammeverk i hele Europa.
EMCDDA:n tämän tarkastelujakson aikana hankkimien tietojen perusteella saadaan yleiskuva nykyisistä kansallisista huumestrategioista ja institutionaalisista rakenteista eri puolilla Eurooppaa.
Hvor mye narkotikabruken koster samfunnet er drøftet i et avsnitt om narkotikarelaterte offentlige utgifter.
Huumeista yhteiskunnalle aiheutuvia kustannuksia arvioidaan huumausaineisiin liittyviä julkisia menoja käsittelevässä kohdassa.
På grunnlag av opplysningene innrapportert av medlemsstatene, er det gjort et første overslag over det totale beløpet Europas regjeringer til sammen bruker på narkotikafeltet.
Jäsenvaltioiden hallitusten huumeilmiöön käyttämästä kokonaissummasta esitetään alustava arvio jäsenvaltioiden kansallisista julkisista menoista ilmoittamien tietojen perusteella.
Lovendringer med sikte på å redusere tilbudet og få narkotikatesting inn i lovlige rammer er beskrevet i et avsnitt om endringer i nasjonale lovgivninger i den senere tid.
Kansallisten lakien viimeaikaisia muutoksia käsittelevässä kohdassa kuvataan lainmuutoksia, jotka keskittyvät tarjonnan vähentämiseen ja huumetestausta koskevaan lainsäädäntöön.
En oversikt over de nyeste statistikkene over narkotikalovbrudd og trender for lovbrudd som involverer opioider og cannabis, er presentert i et avsnitt om narkotikarelatert kriminalitet.
Huumausainerikoksia koskevassa luvussa esitetään yleiskatsaus viimeaikaisiin huumausainerikostilastoihin sekä opioideihin ja kannabikseen liittyvien rikosten suuntauksiin.
Kapittelet avsluttes med et avsnitt om narkotikarelatert forskning i Europa.
Luvun lopussa käsitellään huumeita koskevaa tutkimusta Euroopassa.
I 2006 ble nye narkotikastrategier eller handlingsplaner vedtatt av fire medlemsstater (Hellas, Polen, Portugal, Sverige) og Tyrkia, så vel som i Nord-Irland i Storbritannia.
Uusia huumestrategioita tai toimintasuunnitelmia hyväksyttiin vuonna 2006 neljässä jäsenvaltiossa (Kreikka, Puola, Portugali, Ruotsi) ja Turkissa sekä Yhdistyneen kuningaskunnan Pohjois-Irlannissa.
Alle disse statene hadde allerede erfaring med slike dokumenter, og alle de nasjonale rapportene slår fast at de nye narkotikapolitiske dokumentene dro fordel av erfaringene fra tidligere dokumenter.
Missään näistä kyseessä ei ollut ensimmäinen kerta, ja kaikissa kansallisissa raporteissa mainittiin, että uusissa huumepolitiikkaa käsittelevissä asiakirjoissa oli hyödynnetty aiemmista asiakirjoista saatuja kokemuksia.
I 2007 skal to medlemsstater (Malta og Østerrike) samt Norge, vedta nye narkotikastrategier, mens Den tsjekkiske republikk, Estland, Frankrike og Ungarn skal implementere nye handlingsplaner.
Vuonna 2007 kahdessa jäsenvaltiossa, Maltassa ja Itävallassa, sekä Norjassa on tarkoitus hyväksyä uusi huumestrategia, ja Tšekissä, Virossa, Ranskassa ja Unkarissa pannaan täytäntöön uusi toimintasuunnitelma.
Nasjonale narkotikastrategier
Yleiskuva tilanteesta ja uudet suuntaukset
Innhold
Sisältö
I begynnelsen av 2007 hadde alle medlemsstatene i EU unntatt Italia, Malta og Østerrike en nasjonal narkotikastrategi, i en del tilfeller ledsaget av en handlingsplan.
Vuoden 2007 alussa kaikilla EU:n jäsenvaltioilla Italiaa, Maltaa ja Itävaltaa lukuun ottamatta oli kansallinen huumestrategia, johon joillakin liittyi myös toimintasuunnitelma.
Europa hadde da mer enn 35 ulike nasjonale planleggingsdokumenter for narkotikafeltet, med et tidsperspektiv på fra så kort som to år (den tsjekkiske handlingsplanen) til over ti år (Nederlands nasjonale narkotikastrategi).
Tuolloin Euroopassa oli yhteensä yli 35 erilaista kansallista huumeita koskevaa suunnitteluasiakirjaa, joiden kattama ajanjakso oli kahdesta vuodesta (Tšekin toimintasuunnitelma) yli 10 vuoteen (Alankomaiden kansallinen huumestrategia).
Det å redusere narkotikabruken generelt og den problematiske narkotikabruken spesielt er et av de fremste målene for de nasjonale narkotikastrategiene og handlingsplanene i alle medlemsstatene i EU samt søkerlandene og Norge.
Yleensä huumeidenkäytön ja erityisesti huumeiden ongelmakäytön vähentäminen on kansallisten huumestrategioiden ja toimintasuunnitelmien keskeinen tavoite kaikissa EU:n jäsenvaltioissa, jäsenehdokasvaltioissa ja Norjassa.
Også målsettingen om å forebygge og redusere individuell og kollektiv skade som skyldes bruken av narkotika, er felles for alle landene.
Kaikkien maiden yhteisenä tavoitteena on myös ehkäistä ja vähentää huumeidenkäytöstä yksilölle ja yhteiskunnalle aiheutuvia haittoja.
Et annet fellestrekk er den ”helhetlige” tilnærmingen, der intervensjoner med sikte på å redusere narkotikatilbudet og -etterspørselen sees i sammenheng. Den ”balanserte” tilnærmingsmåten, der både tilbuds- og etterspørselsreduksjon blir prioritert, er også meget utbredt.
Yhdistävänä tekijänä on lisäksi ”kokonaisvaltainen” lähestymistapa, jossa huumeiden tarjonnan ja kysynnän vähentämiseen tähtäävät toimet ovat sidoksissa toisiinsa. ”Tasapainoinen” lähestymistapa, jossa pyritään painottamaan sekä tarjonnan että kysynnän vähentämistä, on niin ikään erittäin yleinen.
Alle disse elementene inngår i EUs narkotikastrategi.
Kaikki nämä seikat on otettu huomioon myös EU:n huumausainestrategiassa.
Når det gjelder hvilke psykoaktive stoffer de nasjonale narkotikastrategiene omfatter, er det er store forskjeller landene imellom.
Kansallisten huumestrategioiden kattamien psykoaktiivisten aineiden valikoima vaihtelee varsin paljon Euroopan maiden välillä.
Dette kommer tydelig fram i de dokumentene som ble vedtatt i 2006.
Tämä näkyy vuonna 2006 hyväksytyissä uusissa
En markert trend i de senere år har vært at man, fra å ha ett enkelt nasjonalt planleggingsdokument, har gått over til å ha to supplerende dokumenter; nemlig et strategisk rammeverk og en handlingsplan.
Viime vuosina on ollut havaittavissa suuntaus, jossa yhdestä kansallisesta suunnitteluasiakirjasta on siirrytty käyttämään kahta toisiaan täydentävää välinettä: strateginen kehys ja toimintasuunnitelma.
Denne tilnærmingen, som åpner for en bedre konseptualisering av målsettinger på kort, middels og lang sikt, brukes nå i innpå halvparten av medlemsstatene i EU og er enda vanligere i de medlemsstatene som tiltrådte EU i 2004 og 2007, idet åtte av disse tolv landene har både en narkotikastrategi og en handlingsplan.
Tämä lähestymistapa, jonka avulla voidaan entistä paremmin hahmottaa lyhyen, keskipitkän ja pitkän aikavälin tavoitteita, on nykyisin käytössä lähes joka toisessa EU:n jäsenvaltiossa. Sitä sovelletaan etenkin maissa, jotka liittyivät EU:hun vuosina 2004 ja 2007: kahdeksassa näistä 12 maasta on sekä huumestrategia että toimintasuunnitelma.
Kapittel 1: Retningslinjer og lovgivning
Luku 1: Politiikka ja lainsäädäntö
Ny forordning for EONN elementene vil bidra til å gi byrået et mer komplett bilde av narkotikasituasjonen.
EU:n tasolla. Kaikkien uusien osatekijöiden avulla seurantakeskus pystyy antamaan entistä kattavamman kuvan huumeilmiöstä.
Den 12. desember 2006 undertegnet Europaparlamentet og Rådet for Den europeiske union den omarbeidede forordningen for EONN, som trådte i kraft i januar 2007.
Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto allekirjoittivat 12. joulukuuta 2006 uudelleenlaaditun EMCDDA:ta koskevan asetuksen, joka tuli voimaan tammikuussa 2007.
Den nye forordningen legger større vekt på samarbeid med partnerorganisasjoner, særlig Europol, når det gjelder å overvåke nye psykoaktive stoffer så vel som andre partnere som WHO, FN og relevante statistiske organer for å oppnå maksimal effektivitet.
Uudessa asetuksessa korostetaan avainindikaattorien merkitystä ja todetaan, että niiden käyttöönotto on edellytyksenä sille, että seurantakeskus voi hoitaa tehtäviään.
Den nye forordningen avklarer til hvilke land EONN kan overføre sin ekspertise, på anmodning fra Europakommisjonen og med godkjenning fra styret.
Siinä painotetaan myös, että on tarpeen kehittää tietojärjestelmä, joka pystyy havaitsemaan uudet suuntaukset.
Den nye forordningen understreker nøkkelindikatorenes betydning og fastslår at gjennomføringen av disse er en forutsetning for at senteret skal kunne utføre sine oppgaver.
Uudessa asetuksessa painotetaan yhä enemmän mahdollisimman tehokasta yhteistyötä kumppanuusvirastojen kanssa, erityisesti Europolin kanssa uusien psykoaktiivisten aineiden valvonnassa, sekä yhteistyötä muiden yhteistyökumppanien, kuten WHO:n, YK:n tai asiaan liittyvien tilastoviranomaisten kanssa.
Det legges også vekt på behovet for å utvikle et informasjonssystem som kan fange opp nye og kommende trender.
Uudessa asetuksessa täsmennetään, mihin maihin EMCDDA voi siirtää osaamistaan Euroopan komission pyynnöstä ja hallintoneuvoston suostumuksella.
Det nye dokumentet utvider EONNs mandat.
Uudella asetuksella laajennetaan EMCDDA:n tehtäväkenttää.
Forordningen fastsetter særlig at EONN skal framskaffe informasjon om kombinert bruk av lovlige og ulovlige psykoaktive stoffer og om beste praksis i medlemsstatene.
Siinä mainitaan nyt erikseen laillisten ja laittomien psykoaktiivisten aineiden sekakäyttöä sekä jäsenvaltioiden parhaita käytäntöjä koskevien tietojen antaminen.
EONN kan også utvikle verktøy og instrumenter som kan hjelpe medlemsstatene til å kartlegge og evaluere nasjonal narkotikapolitikk samt hjelpe Europakommisjonen til å gjøre det samme i EU. Alle disse nye
EMCDDA voi myös kehittää välineitä, joiden tarkoituksena on auttaa jäsenvaltioita valvomaan ja arvioimaan kansallista huumepolitiikkaansa ja Euroopan komissiota tekemään samoin
Det nye dokumentet har gitt kontaktpunktene i Reitox-nettet klarere definerte roller.
Reitoxin kansallisten yhteyspisteiden verkon tehtävä määritellään uudessa asetuksessa entistä selkeämmin.
Forordningen inneholder også endringer med hensyn til Den vitenskapelige komité og betyr at byrået får et enhetlig, uavhengig organ bestående av fremragende forskere.
Uudelleenlaaditussa asetuksessa on muutettu myös tiedekomiteaa koskevia säännöksiä.
I tillegg til å bidra til å sikre kvaliteten på EONNs arbeid, vil komiteen også fungere som et bindeledd til forskningsmiljøet for øvrig.
Näin seurantakeskuksella on käytössään johtavista tutkijoista koostuva yhtenäinen, riippumaton elin.
ikke bare for å vurdere innsatsen på nasjonalt nivå, men også for å få en bedre generell forståelse av hvor effektiv den enkelte narkotikastrategi er. EU og medlemsstatene har allerede investert betydelige ressurser på dette området.
Kansallisten huumestrategioiden ja toimintasuunnitelmien arviointi on siten tärkeää paitsi arvioitaessa kansallisen tason ponnisteluja myös siksi, että saataisiin entistä parempi kokonaiskäsitys huumestrategioiden vaikuttavuudesta.
rusmidler og alkohol (Hellas, Nord-Irland i Storbritannia) og ett (Tyrkia) som tar for seg alle vanedannende stoffer.
asiakirjoissa. Niistä kahdessa käsitellään lähinnä laittomia huumeita (Puola, Portugali), joskin huumestrategian ja alkoholi- ja tupakkastrategian välillä on yhteyksiä, kahdessa käsitellään sekä laittomia huumeita että alkoholia (Kreikka, Yhdistyneen kuningaskunnan Pohjois-Irlanti), ja yhdessä (Turkki) käsitellään kaikkia päihteitä.
I tillegg har Sverige samtidig vedtatt to handlingsplaner som er nært forbundet, en for alkohol og en for illegale rusmidler. En del land har allerede i flere år satset på en integrert rusmiddelpolitikk der både lovlige og ulovlige rusmidler behandles (f.eks. Tyskland, Frankrike) (1).
Ruotsissa on samanaikaisesti hyväksytty kaksi toisiinsa liittyvää toimintasuunnitelmaa, joista toinen koskee alkoholia ja toinen laittomia huumeita.
Hvor bredt framtidige narkotikastrategier skal favne og hvorvidt de skal integreres med andre folkehelsestrategier, kommer nok til å være et viktig tema også i årene framover.
Tulevien huumestrategioiden laajuus ja niiden mahdollinen yhdistäminen muihin kansanterveysstrategioihin on todennäköisesti tärkeä aihe myös lähivuosina.
Nesten alle landene i Europa nevner målsettingen om å evaluere sin nasjonale narkotikastrategi.
Lähes kaikissa Euroopan maissa mainitaan tavoitteeksi kansallisen huumestrategian arviointi.
Regjeringene ønsker å vite om politikken deres er gjennomført, og om de forventede resultatene er oppnådd.
Hallitukset haluavat tietää, onko politiikka pantu täytäntöön ja onko toivotut tulokset saavutettu.
I to medlemsstater (Belgia, Slovenia) har evalueringen vært begrenset til et visst antall utvalgte prosjekter.
Kahdessa jäsenvaltiossa (Belgia, Slovenia) arviointi on rajattu koskemaan valikoituja hankkeita.
De fleste andre land, og EU, foretar en systematisk kartlegging av gjennomføringen av tiltakene som er fastsatt i den nasjonale narkotikastrategien.
Useimmissa muissa maissa ja EU:n tasolla seurataan järjestelmällisesti kansallisessa huumestrategiassa mainittujen toimien toteutusta.
Dermed blir det mulig å følge framdriften, og resultatene kan brukes til å forbedre eller fornye eksisterende narkotikastrategier eller handlingsplaner.
Näin voidaan tehdä tilannekatsauksia, joiden tuloksia voidaan hyödyntää nykyisten huumestrategioiden tai toimintasuunnitelmien parantamisessa tai uudistamisessa.
Globale evalueringer, som dekker prosess, resultat, utfall og virkning, er mindre vanlig i Europa.
Kokonaisvaltaiset arvioinnit, jotka kattavat prosessin, tuotoksen, tulokset ja vaikutukset, eivät ole Euroopassa yhtä yleisiä.
Enkelte land (Estland, Hellas, Spania, Polen, Sverige) oppgir at de planlegger en intern evaluering basert på gjennomføringsrapporter og andre tilgjengelige epidemiologiske og kriminologiske data.
Joissakin maissa (Viro, Kreikka, Espanja, Puola, Ruotsi) sisäinen arviointi perustuu täytäntöönpanon tilannetta koskeviin katsauksiin sekä muihin saatavilla oleviin epidemiologisiin ja kriminologisiin tietoihin.
I enkelte tilfeller (Luxembourg, Italia) skal denne evalueringen gjennomføres av et eksternt organ.
Muutamissa tapauksissa (Luxemburg, Portugali) tällaisen arvioinnin suorittaa ulkopuolinen taho.
Nasjonale narkotikastrategier og handlingsplaner omfatter generelt intervensjoner på områdene: forebygging, behandling og rehabilitering, skade- og tilbudsreduksjon.
Kansallisiin huumestrategioihin ja toimintasuunnitelmiin sisältyy yleensä toimia, jotka liittyvät ehkäisevään huumetyöhön, hoitoon ja kuntoutukseen, haittojen vähentämiseen ja tarjonnan vähentämiseen.
Omfanget av de ulike intervensjonene og vektleggingen av det enkelte element varierer imidlertid fra et land til et annet (2).
Erilaisten toimien laajuus ja niiden merkittävyys vaihtelevat kuitenkin eri maissa (2).
Dette kan forklares med forskjeller i omfanget av narkotikaproblemet og hvilke aspekter av problemet som dominerer i det enkelte land, men også med de store variasjonene i de nasjonale politikkene på helse- og sosialområdet i Europa.
Tämä selittyy paitsi huumeongelman laajuuden ja ominaispiirteiden eroilla myös sosiaali- ja terveyspolitiikan sisällöllisillä eroilla.
Økonomiske ressurser, folkeopinionen og politisk kultur er også viktige faktorer, og det kan dokumenteres at land som har en del fellestrekk, også vedtar en narkotikapolitikk med mange likhetstegn (Kouvonen et al., 2006).
Määrärahat, yleinen mielipide ja poliittinen kulttuuri ovat niin ikään tärkeitä tekijöitä, ja voidaan osoittaa, että maissa, joilla on tiettyjä yhteisiä piirteitä, sovelletaan samantapaista huumepolitiikkaa (Kouvonen et al., 2006).
Det at EU har så mange forskjellige narkotikastrategier men felles målsettinger, kan betraktes som en styrke, for det gjør det mulig å foreta sammenlignende analyser av de ulike tilnærmingene.
EU:ssa on monenlaisia kansallisia huumestrategioita, joilla on kuitenkin yhteisiä tavoitteita.
Evalueringen av nasjonale narkotikastrategier og handlingsplaner er derfor viktig,
Tätä voidaan pitää vahvuutena, sillä näin on mahdollista vertailla erilaisia lähestymistapoja.
Framdriftsrapporter for gjennomføringen av nasjonale narkotikastrategier og handlingsplaner blir altså standard i Europa.
Yhteenvetona voidaan todeta, että kansallisten huumestrategioiden ja toimintasuunnitelmien toteutusta koskevat tilannekatsaukset ovat yleistymässä Euroopassa.
Neste steg, som er utfallsstudier og konsekvensvurderinger, er fremdeles i sin spede begynnelse, og den framtidige konsekvensvurderingen av EUs handlingsplan 2005–08, Europakommisjonen har bestilt en studie for å utvikle metodikken for dette, kan bli et eksempel til etterfølgelse. Det foregår også en del aktivitet når det
Seuraava vaihe eli tulosten ja vaikutusten arvioinnin kehittäminen on vielä aluillaan, ja tuleva EU:n vuosien
Se utvalgt aspekt for 2006 ”Narkotikapolitikken i Europa: begrenset til illegale rusmidler?”. Se kapittel 2.
Ks. vuoden 2006 erityiskysymys ”Huumepolitiikka Euroopassa: kattaako se muutakin kuin laittomat huumausaineet?”. Ks. luku 2.
Årsrapport for 2007: Narkotikasituasjonen i Europa de fleste landene narkotika-samordningsorganer og/eller narkotikakoordinatorer.
Alue- tai paikallistasolla useimmissa maissa on huumekoordinointivirastoja ja/tai huumekoordinoijia.
gjelder indekser, som må utarbeides for å vurdere effekten av nasjonale narkotikastrategier eller narkotikasituasjonen generelt.
Parhaillaan kehitetään myös indeksejä, joiden avulla voidaan arvioida kansallisten huumestrategioiden vaikutusta tai yleensä huumetilannetta.
Både Storbritannia og FNs organ for narkotika og kriminalitet (UNODC) har lagt ned mye arbeid på dette området.
Sekä Yhdistyneessä kuningaskunnassa että Yhdistyneiden Kansakuntien huumeiden ja rikollisuuden torjunnan toimistossa (UNODC) tähän on panostettu huomattavasti.
Forholdet mellom den nasjonale samordningsmekanismen og regionale eller lokale samordningsmekanismer varierer fra land til land.
Euroopan maissa kansallisen tason koordinointimekanismit ovat eri tavoin sidoksissa alue- tai paikallistason koordinointimekanismeihin.
I noen land, særlig i land som har en føderal struktur (som Belgia og Tyskland), har vertikale samordningssystemer som en ramme for samarbeidet mellom ulike, uavhengige samordningsorganer.
Joissakin maissa, varsinkin liittovaltiomuotoisissa maissa (esim. Belgia, Saksa), käytetään vertikaalisia koordinointijärjestelmiä, jotka mahdollistavat yhteistyön erilaisten riippumattomasti toimivien koordinointielinten välillä.
I andre land (f.eks.
Muissa maissa (esim.
Finland, Portugal) fører de nasjonale samordningsorganene direkte tilsyn med samordningen på regionalt eller lokalt plan.
Portugali, Suomi) kansalliset koordinointielimet valvovat suoraan alue- tai paikallistason koordinointia.
Sammenlignende analyser av samordningsmekanismene i EU vanskeliggjøres av mangfoldet i systemer.
EU:n huumekoordinointimekanismien vertaileva analyysi on vaikeaa järjestelmien erilaisuuden vuoksi.
En studie bestilt av EONN viser imidlertid at samordningssystemene kan evalueres ved å fokusere på deres “implementeringskvalitet”, et begrep for å studere systemenes evne til å produsere samordningsresultater (Kenis, 2006).
EMCDDA:n teettämän tutkimuksen mukaan koordinointijärjestelmiä voidaan kuitenkin arvioida keskittymällä niiden ”toteutuksen laatuun”, sillä tämän käsitteen avulla voidaan tutkia niiden kykyä tuottaa koordinointituloksia (Kenis, 2006).
Metoden vil bli ytterligere utviklet slik at den kan brukes til å evaluere de nasjonale samordningssystemene på narkotikafeltet.
Tätä lähestymistapaa kehitetään edelleen, jotta sitä voitaisiin käyttää kansallisten huumekoordinointijärjestelmien arvioinnissa.
Storbritannias narkotika-skadeindeks (”drug harm index” – DHI) er utformet for å fange opp de samfunnsmessige kostnadene av skader som skyldes problematisk bruk av illegale rusmidler.
Yhdistyneen kuningaskunnan huumehaittaindeksin (DHI) tarkoituksena on kuvata kaikkien laittomien huumeiden ongelmakäytön yhteiskunnalle aiheuttamien haittojen kustannukset.
Den dekker fire typer skader: helseskader, samfunnsskader, narkotikarelatert vold i nære relasjoner og narkotikarelaterte vinningsforbrytelser.
Se kattaa neljä haittatyyppiä: vaikutukset terveyteen, yhteiskunnalle aiheutuneet haitat, kotitalouksiin kohdistuvat huumausainerikokset ja yrityksiin kohdistuvat huumausainerikokset.
Indeksen er ikke ment å gi en full oversikt over narkotikasituasjonen i landet, ettersom indikatorene er begrenset til hva det allerede foreligger sikre data for, og tallene og trendene brukes som ”baseline” som framtidig utvikling måles mot (MacDonald et al., 2005).
Sitä ei kuitenkaan ole tarkoitettu kattavaksi yhteenvedoksi maan huumetilanteesta, sillä se sisältää vain ne indikaattorit, joista on jo olemassa vankkaa tietoa, ja saatuja lukuja ja suuntauksia käytetään vertailukohtana tulevan kehityksen arvioimiseksi (MacDonald et al., 2005).
UNODCs narkotikaindeks (”illicit drug index” – IDI) kombinerer tre dimensjoner ved narkotikafenomenet: narkotikaproduksjon, narkotikahandel og narkotikamisbruk.
UNODC:n laittomien huumeiden indeksiin (IDI) on yhdistetty huumeilmiön kolme ulottuvuutta: huumeiden tuotanto, huumekauppa ja huumeiden väärinkäyttö.
Resultatet er en generell skåre basert på ”skade-/risikofaktor pr. innbygger”, som skal speile omfanget av alle narkotikaproblemer som oppstår i et land (UNODC, 2005).
Tuloksena on kokonaispistemäärä, joka perustuu haitta- tai riskikertoimeen henkeä kohti ja jonka pitäisi kuvastaa kaikkien tietyssä maassa ilmenevien huumeongelmien koko laajuutta (UNODC, 2005).
Konseptualiseringen av de to instrumentene har medført en interessant metodologisk utvikling og gitt et første innblikk i bruken av generelle indekser for å evaluere narkotikastrategier og kartlegge generelle narkotikasituasjoner.
Kummankin välineen hahmottelu on ollut metodologisesti kiinnostavaa, ja siinä on alustavasti huomattu, että kokonaisindeksejä voidaan käyttää huumestrategioiden arvioinnissa ja yleisen huumetilanteen seurannassa.
En første observasjon er at slike instrumenter kan være nyttige i en longitudinell oppfølging av situasjonen nasjonalt, men for å forstå hva som faktisk skjer, bør resultatet kontekstualiseres og individuelle indikatorer i indeksene analyseres.
Alustavan havainnon mukaan tällaisista välineistä voi olla hyötyä kansallisen tilanteen pitkäaikaisessa seurannassa, mutta todellisen tilanteen hahmottamiseksi tulokset pitäisi käsitellä indekseihin sisältyvien yksittäisten indikaattoreiden analyysin yhteydessä.
Det kan være vanskeligere å bruke en generell indeks for å gjøre sammenligninger mellom land på grunn av begrensningene i eksisterende datasett og mangelen på kontekstuelle variabler (f.eks. geografisk situasjon) i analysen.
Kokonaisindeksin käyttö maiden välisessä vertailussa saattaa olla hankalaa, koska nykyisissä tietosarjoissa on rajoituksensa ja analyysistä puuttuvat kontekstuaaliset muuttujat (esim. maantieteellinen sijainti).
De store forskjellene skyldes dels at medlemsstatene er av svært ulik størrelse, dels ulik praksis når det gjelder hvilke utgiftstyper som rapporteres og hvor fullstendige dataene er.
Suuri vaihtelu selittyy osittain jäsenvaltioiden erilaisella koolla ja osittain maiden välisillä eroilla ilmoitetuissa menolajeissa ja tiedon kattavuudessa.
De fleste landene rapporterer bare utgifter som er påløpt i forbindelse med gjennomføringen av nasjonale narkotikapolitiske programmer, og ikke utgifter som er påløpt i forbindelse med tilbuds- og etterspørselsreduksjon.
Useimmat maat ilmoittivat vain kansallisten huumepoliittisten ohjelmien täytäntöönpanon yhteydessä syntyneet menot eivätkä muita kysynnän ja tarjonnan vähentämiseen liittyviä menoja.
Videre oppgir de ikke alltid alle de største utgiftsområdene som er relevante for narkotikaproblematikken – f.eks. har bare 15 av 23 land lagt fram detaljert informasjon om utgifter til aktiviteter innen ”helse og sosial” (behandling, skadereduksjon, helseforskning, utdanning, forebygging og sosiale aktiviteter), og bare 14 land rapporterte om utgifter til ”rettshåndhevelse” (politi, hær, domstoler, kriminalomsorg, tollvesen og økokrim).
Kaikki huumeilmiöön liittyvien julkisten menojen pääalueet eivät myöskään aina olleet mukana, sillä 15 maata 23:sta antoi yksityiskohtaisia tietoja terveys- ja sosiaalimenoista (hoito, haittojen vähentäminen, terveysalan tutkimus, valistus-, ehkäisy- ja sosiaalitoiminta) ja vain 14 maata ilmoitti lainvalvontamenot (poliisin, asevoimien, tuomioistuinten, vankiloiden, tullin ja valtiovarainhallinnon toiminta).
Informasjon om utgifter på andre områder (f.eks. administrasjon, samordning, kartlegging og internasjonalt samarbeid) var enda sjeldnere (syv land). Det samme gjaldt informasjon om regionale og kommunale budsjetter (seks land).
Tiedot menoista muilla alueilla (esim. hallinto, koordinointi, seuranta ja kansainvälinen yhteistyö) olivat vieläkin niukempia (seitsemän maata), samoin kuin tiedot alueellisista ja kunnallisista määrärahoista (kuusi maata).
Selv om nesten alle medlemsstatene i EU samt Norge nå har formelle samordningsmekanismer på narkotikafeltet, er det store variasjoner i systemene, og variasjonene gjenspeiler ulikhetene i de politiske strukturene i landene.
Lähes kaikissa EU:n jäsenvaltioissa ja Norjassa on nykyisin virallisia huumepolitiikan koordinointimekanismeja, mutta näissä järjestelmissä on huomattavia eroja maiden poliittisten rakenteiden erojen vuoksi.
Det finnes likevel en del fellestrekk.
Joitakin yleisiä piirteitä voidaan kuitenkin ottaa esille.
De fleste land har både nasjonale og regionale eller lokale samordningsmekanismer.
Kuusi maata antoi yksityiskohtaisia tietoja huumeongelman torjuntaan liittyvistä menoista (taulukko 1).
På nasjonalt plan vil det ofte være snakk om en interdepartemental narkotikakomité, gjerne supplert av et nasjonalt narkotika-samordningsorgan og/eller en nasjonal narkotikakoordinator som er ansvarlig for den daglige samordningen. På regionalt eller lokalt plan har
Näissä maissa huumausaineisiin liittyvien julkisten menojen osuus oli 0,11–0,96 prosenttia julkisyhteisöjen vuotuisista kokonaismenoista (mediaani 0,32 %) tai
Her utgjorde narkotikarelaterte offentlige utgifter mellom 0,11 % og 0,96 % av de totale offentlige utgiftene i året (middelverdi 0,32 %); eller mellom 0,05 % og 0,46 % av bruttonasjonalprodukt (BNP) (middelverdi 0,15 %).
Useimmissa maissa on huumepolitiikan koordinointimekanismeja sekä kansallisella että alue- tai paikallistasolla.
Aktiviteter som klassifiseres som ”rettshåndhevelse”,
Kansallisella tasolla on yleensä
Tall for narkotikarelaterte offentlige utgifter i 2005 i medlemsstatene i EU samt Norge er oppgitt av de nasjonale kontaktpunktene.
Kansalliset yhteyspisteet ilmoittivat kokonaisluvut, jotka koskivat huumausaineisiin liittyviä julkisia menoja vuonna 2005 EU:n jäsenvaltioissa ja Norjassa.
Kostnadene ved narkotikabruk i ressursprioriteringen ved å identifisere eventuelle ineffektive områder hvor penger kan spares.
Huumeidenkäytön kustannukset painopisteet osoittamalla alueet, joilla esiintyy tehottomuutta ja joilla voidaan toteuttaa säästöjä.
Studier av kostnadene ved narkotikabruk kan være en viktig kilde til informasjon i forbindelse med utviklingen og gjennomføringen av narkotikapolitikken.
Huumeidenkäytön kustannuksia koskevat tutkimukset voivat olla huumepolitiikan kehittämisen ja hallinnan kannalta tärkeä tiedonlähde.
Begrepet “offentlige utgifter” viser til verdien av varer og tjenester det offentlige (dvs. sentralt, regionalt og lokalt) kjøper for å ivareta sine funksjoner (dvs. helsevern, domstoler, politi, utdanning og sosiale tjenester).
”Julkisilla menoilla” tarkoitetaan niiden valtionhallinnon (keskus-, alue- ja paikallishallinnon) hankkimien tavaroiden ja palvelujen arvoa, joilla se huolehtii sille kuuluvista tehtävistä (terveydenhuolto, oikeuslaitos, yleinen järjestys, koulutus, sosiaalipalvelut).
Analysen av en stats offentlige utgifter gir nyttig informasjon om hvorvidt regjeringen bruker sine midler på en effektiv måte.
Valtion julkisia menoja analysoimalla saadaan hyödyllistä tietoa siitä, miten tehokkaasti hallinnossa pystytään käyttämään varoja.
Narkotikarelaterte kostnader kan deles inn i to hovedkategorier: indirekte og direkte kostnader.
Huumeisiin liittyvät kustannukset voidaan jakaa kahteen pääryhmään: välittömiin ja välillisiin kustannuksiin.
Direkte kostnader er kostnader knyttet til utbetalinger og omfatter typisk utgifter til forebygging, behandling, skadereduksjon og rettshåndhevelse.
Välittömät kustannukset ovat maksujen muodossa, ja niihin kuuluvat yleensä ehkäisystä, hoidosta, haittojen vähentämisestä ja lainvalvonnasta aiheutuneet menot.
Indirekte kostnader er verdien av produktive tjenester som ikke blir levert på grunn av narkotikabruk. De omfatter typisk tapt produksjon grunnet narkotikarelatert sykelighet og dødelighet.
Välillisillä kustannuksilla tarkoitetaan sellaisten tuottavien palvelujen arvoa, jotka jäävät huumeidenkäytön takia suorittamatta, ja niihin luetaan yleensä huumeisiin liittyvän sairastuvuuden ja kuolleisuuden aiheuttama tuottavuuden menetys.
Narkotikarelaterte kostnader kan også omfatte de immaterielle kostnadene som lidelse medfører, vanligvis i form av tiltak for økt livskvalitet, men denne kostnadskategorien utelates ofte fordi den vanskelig lar seg tallfeste.
Huumeisiin liittyvät kustannukset voivat sisältää myös kivusta ja kärsimyksestä aiheutuneita aineettomia kustannuksia yleensä elämänlaatuun liittyvinä, mutta tämä kustannusryhmä jätetään usein pois siksi, että sitä on vaikea mitata täsmällisesti rahassa.
En kostnadsstudie kan gjennomføres fra flere ulike perspektiver, som hver kan omfatte ulike kostnader, for eksempel kostnader for samfunnet som helhet, for staten, helsevesenet og tredjeparter i tillegg til narkotikabrukerne selv og deres familier.
Kustannuksia voidaan tutkia monesta eri näkökulmasta, joista kuhunkin voi sisältyä erilaisia kustannuksia, esimerkiksi koko yhteiskunnalle, hallinnolle, terveydenhuoltojärjestelmälle, ulkopuolisille maksajille sekä huumeidenkäyttäjille ja heidän perheilleen aiheutuvat kustannukset.
Å beregne narkotikarelaterte offentlige utgifter er ikke det samme som å beregne sosiale kostnader.
Huumeisiin liittyvät julkiset menot arvioidaan eri tavalla kuin sosiaaliset kustannukset.
Offentlige utgifter utgjør bare en del av de sosiale kostnadene, hovedsakelig i form av direkte kostnader. Indirekte kostnader holdes utenfor, da dette er kostnader private må bære (f.eks. private helseforsikringsselskaper).
Julkiset menot muodostavat vain osan sosiaalisista kustannuksista, lähinnä välittömien kustannusten muodossa; välilliset kustannukset jäävät pois, sillä kustannuksia syntyy myös yksityisellä sektorilla (esim. yksityiset sairausvakuutusyhtiöt).
Direkte offentlige utgifter som eksplisitt betegnes som “narkotikarelaterte”, kan beregnes ved å foreta en grundig gjennomgang av offentlige regnskapsdokumenter (f.eks. budsjetter eller årsrapporter).
Nimenomaisesti ”huumeisiin liittyviksi” luokitellut välittömät julkiset menot saadaan alustavasti selville pelkästään tutkimalla virallisia tilinpäätösasiakirjoja (esim. talousarviot tai vuosikertomukset).
Det kompliserer beregningen at narkotikarelatere utgifter ikke alltid er merket, men integrert i programmer med bredere målsettinger (f.eks. hele driftsbudsjettet til politiet).
Laskelmien tekeminen vaikeutuu silloin, kun huumeisiin liittyviä menoja ei ole luokiteltu suoraan, vaan ne sisältyvät laaja-alaisiin ohjelmiin (esim. poliisitoimen kokonaistalousarvio).
I dette tilfellet må direkte, ikke-spesifiserte narkotikarelaterte utgifter beregnes med modelleringsmetoder.
Tässä tapauksessa välittömät luokittelemattomat huumeisiin liittyvät menot on laskettava mallinnuksen avulla.
Narkotikarelaterte sosiale kostnader er alle kostnadene som bruken av narkotika direkte og indirekte påfører samfunnet.
Huumeisiin liittyvät sosiaaliset kustannukset ovat kaikkien huumeidenkäytöstä yhteiskunnalle aiheutuvien välittömien ja välillisten kustannusten summa.
Resultatet uttrykkes i penger og gir et anslag over hvor mye bruken av narkotika til sammen koster samfunnet (Single et al., 2001).
Rahamääräisesti arvioitu lopputulos on arvio huumeidenkäytön yhteiskunnalle aiheuttamasta kokonaistaakasta (Single et al., 2001).
Å fastslå omfanget av de samfunnsmessige kostnadene ved narkotikabruk har flere fordeler.
Huumeidenkäytön sosiaalisten kustannusten määrittämisestä on monenlaista hyötyä.
Først og fremst avslører det hvor mye samfunnet bruker på narkotikarelaterte spørsmål og indirekte hvor mye samfunnet ville spart dersom narkotikabruk ble fullstendig avskaffet.
Ensiksikin se paljastaa, miten paljon yhteiskunta käyttää varoja huumeisiin liittyviin asioihin, ja epäsuorasti se osoittaa, miten paljon rahaa säästyisi, jos huumeidenkäyttö loppuisi kokonaan.
For det andre identifiserer det de ulike kostnadskomponentene og størrelsen på bidraget fra hver samfunnssektor.
Toiseksi siitä saadaan selville erilaiset kustannustekijät ja kunkin yhteiskuntasektorin osuus.
Denne typen informasjon kan være nyttig
Tällaisten tietojen avulla voidaan määrätä rahoituksen
Hovedformålet med å beregne sosiale kostnader er å vurdere byrden narkotikaproblemene representerer for samfunnet, opp mot det det koster samfunnet å ta tak i disse problemene (herunder mulige indirekte effekter).
Sosiaalisia kustannuksia koskevien laskelmien päätavoitteena on verrata huumeongelmien yhteiskunnalle aiheuttamaa taakkaa niihin kustannuksiin, joita yhteiskunnalle aiheutuu näiden ongelmien ratkaisemisesta (mukaan luettuina mahdolliset välilliset vaikutukset).
Dette fører uavlatelig til spørsmålet om effektivitet: Bruker regjeringene pengene på de rette problemene?
Kyse on loppujen lopuksi vaikuttavuudesta ja tehokkuudesta: käytetäänkö valtion varat järkevästi todellisten ongelmien ratkaisemiseen?
Enkelte forfattere (Reuter, 2006) mener imidlertid at for politikkformål er offentlige utgifter mer relevante enn sosiale kostnader.
Jotkut tutkijat (Reuter, 2006) ovat kuitenkin arvioineet, että politiikan kannalta julkiset menot ovat tärkeämpiä kuin sosiaaliset kustannukset.
Narkotikabudsjettet bidrar til å beskrive hvilken politikk en regjering fører for å redusere narkotikabruk og relaterte problemer, og det er det første skrittet mot å avgjøre hvorvidt nivået og innholdet i politikken er adekvat.
Huumemäärärahojen avulla voidaan kuvata, millaista politiikkaa valtiossa harjoitetaan huumeidenkäytön ja siihen liittyvien ongelmien vähentämiseksi, jolloin on mahdollista selvittää, onko tällainen politiikka tasoltaan ja sisällöltään riittävää.
utgjorde 24–77 % av de totale utgiftene, mens resten ble brukt på ”helse og sosial”.
Lainvalvonnan osuus kokonaismenoista oli 24–77 prosenttia, ja loppuosa käytettiin terveys- ja sosiaalipalveluihin.
Gitt den høye graden av underrapportering viser dette tallet sannsynligvis likevel ikke det reelle omfanget av det offentliges narkotikarelaterte utgifter.
Tämä luku ei todennäköisesti sisällä kaikkia huumausaineisiin liittyviä julkisia menoja, sillä paljon tietoja jätettiin ilmoittamatta.
De seks landene i tabell 1 står for 76 % av de totale offentlige utgiftene rapportert av EU-medlemsstatene og Norge.
Taulukon 1 kuuden maan osuus EU:n jäsenvaltioiden ja Norjan ilmoittamista julkisista kokonaismenoista on 76 prosenttia.
I budsjettperioden 2007–13 vil Europakommisjonen bidra med betydelige midler til kampen mot narkotika i EU.
EU-tasolla Euroopan komissio antaa huomattavasti rahoitusta huumeongelman ratkaisemiseen uudessa vuosien 2007–2013 talousarviossa.
Det forhandles for tiden om en ny finansieringsordning for narkotikaforebygging og narkotikainformasjon på EUR 12 millioner, som kan bli vedtatt i slutten av 2007, og skjer dét, betyr det EUR 3 millioner til tverrnasjonale prosjekter allerede i år.
Parhaillaan neuvotellaan uudesta 21 miljoonan euron rahoitusvälineestä huumeiden torjuntaan ja huumetiedotukseen.
Andre nye finansieringsordninger, som Forebygging og bekjempelse av kriminalitet, Folkehelseprogrammet 2007–13 og EUs 7. rammeprogram for FoU 2007–13, tilbyr også støtte til organisasjoner som arbeider på ulike områder innen narkotikafeltet. I tillegg har EF og medlemsstatene pr.
Rahoitusväline hyväksytään ehkä vuoden 2007 loppuun mennessä, jolloin valtioiden
Av de seks landene framla fire (Ungarn, Nederland, Finland og Sverige) detaljerte modellerte tilnærminger av tallmaterialet.
Kuudesta maasta neljä (Unkari, Alankomaat, Suomi ja Ruotsi) esitti yksityiskohtaisesti mallinnettuja lukuja.
Tabell 1: Sammenligning av utvalgte land med komplette data og ytterligere opplysninger om fordelingen av narkotikarelaterte offentlige utgifter
Taulukko 1: Tiettyjen täydelliset tiedot toimittaneiden maiden vertailu ja lisätietoja niiden huumausaineisiin liittyvien julkisten menojen koostumuksesta
Totale rapporterte utgifter
Ilmoitetut kokonaismenot
3) (%) håndhevelse (4) (%) utgifter (
) terveydenhuolto (
Sverige (2002)
Ruotsi (2002)
Totale statlige utgifter for året (kilde: Eurostat).
Julkisyhteisöjen vuotuiset kokonaismenot (lähde: Eurostat).
Bruttonasjonalprodukt (kilde: Eurostat).
Vuotuinen bruttokansantuote (lähde: Eurostat).
Helse- og sosialutgifter omfatter behandling, skadereduksjon, helseforskning, utdanning, forebygging og sosiale aktiviteter.
Sosiaali- ja terveydenhuoltomenoihin sisältyvät hoito, haittojen vähentäminen, terveysalan tutkimus sekä valistus-, ehkäisy- ja sosiaaliset toimet.
I tillegg til ”forebygging av rusmiddelmisbruk” omfatter beløpet for Finland også materielle skader, kartlegging og forskning.
Suomen osalta luku sisältää ”päihteiden väärinkäytön ehkäisyn” lisäksi omaisuusvahingot, seurannan ja tutkimuksen.
Utgifter til rettshåndhevelse omfatter utgifter til politi, militære, domstoler, kriminalomsorg, tollvesen og økokrim.
Lainvalvontamenoihin sisältyvät poliisin, asevoimien, tuomioistuinten, vankiloiden, tullin ja valtiovarainhallinnon menot.
I Belgia gikk 3 % av totale rapporterte utgifter til ”policystyrings-aktiviteter”.
Belgia käytti lisäksi 3 prosenttia ilmoitetuista kokonaismenoista ”politiikan hallinnointiin”.
Kilder: Nasjonale kontaktpunkter og Eurostat.
Lähteet: Kansalliset yhteyspisteet ja Eurostat.
for en strukturert dialog: et sivilsamfunnsforum om narkotika som en plattform for jevnlige uformelle samråd, eller en tematisk sammenkopling av eksisterende nettverk.
toimintasuunnitelman vaikutusten lopullista arviointia, jonka Euroopan komissio esittää vuonna 2008.
Som svar på EUs narkotika-handlingsplan 2005–08 arbeider EONN for tiden med å utvikle en metodikk som vil gjøre det mulig for medlemsstatene, søkerlandene og Norge å sammenstille standardiserte data om narkotikarelaterte utgifter.
Huumeongelman eri osa-alueilla työskentelevät organisaatiot voivat saada rahoitusta myös muista uusista rahoitusvälineistä, kuten rikosten ehkäisemistä ja torjuntaa koskevasta ohjelmasta, kansanterveysohjelmasta vuosiksi 2007–2013 ja seitsemännestä TTK-puiteohjelmasta vuosiksi 2007–2013.
Dette vil hjelpe EONN til å beregne både de totale offentlige narkotikarelaterte utgiftene og hvordan de fordeler seg mellom ulike aktiviteter.
Lisäksi komissio ja jäsenvaltiot ovat vuodesta 2005 alkaen osarahoittaneet huumeisiin liittyviä avustushankkeita kolmansissa maissa yli 750 miljoonalla eurolla.
Det å involvere det sivile samfunn i narkotikapolitikken i EU er også en av de viktigste målsettingene i det spesifikke programmet for narkotikaforebygging og narkotikainformasjon 2007–13 (7), som er foreslått av Europakommisjonen innenfor det overordnede programmet for grunnleggende rettigheter og rettferdighet.
Euroopan komissio julkisti kesäkuussa 2006 vihreän kirjan kansalaisyhteiskunnan roolista Euroopan unionin huumepolitiikassa (6), sellaisena kuin se määritellään huumausaineita koskevassa toimintasuunnitelmassa.
De generelle målsettingene i narkotikaprogrammet er å bidra til å gjøre Europa til et fritt, sikkert og rettferdig område gjennom å forbedre informasjonen om konsekvensene av narkotikabruk og ved å forebygge og redusere narkotikabruk, narkotikaavhengighet og narkotikarelatert
Vihreän kirjan tavoitteena on selvittää, miten voitaisiin parhaiten järjestää jatkuva vuoropuhelu huumeongelman parissa toimivien kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden kanssa. Sidosryhmiä kehotettiin kommentoimaan kahta vuoropuhelun vaihtoehtoa: huumausaineita käsittelevää kansalaisyhteiskunnan foorumia, joka tarjoaisi puitteet säännöllisesti toteutettaville epävirallisille kuulemisille, tai nykyisten verkostojen linkittämistä aihepiireittäin.
Rapporter om sosiale kostnader ved narkotikabruk
Tiedot huumeidenkäytön sosiaalisista kustannuksista