Рішення адміністративного суду від 2008-05-27 00:00:00+03

Позивач, [PERSON], в грудні 2007 року звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного Управління статистики у Харківській області, в якому прохав суд визнати протиправними дії відповідача, який видав довідку №5323/23-02 від 17.04.2002 року про колективну форму власності ОП ХНДІТМ за період з травня 1994 року по жовтень 1998 року як таку, що не відповідає дійсності, та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20000 грн. В судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги та крім іншого прохав суд стягнути з відповідача на його користь 40000 грн. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що в 2001 році він звернувся до УПФУ в Ленінському районі м.Харкова з заявою про призначення йому наукової пенсії. Пенсійні органи просили його надати довідку з Харківського обласного управління статистики про форму власності ОП ХНДІТМ за період його орендних відносин з державою з 27 серпня 1990 року по 01 квітня 1998 року. На його звернення відповідач надав йому таку довідку в якій стверджувалось, що ОП ХНДІТМ має колективну форму власності з травня 1994 року по жовтень 1998 року. На підставі цієї довідки йому та його колегам було відмовлено в призначені наукової пенсії. Також додав, що він був змушений шість років проводити значну за обсягом роботу, а саме будь-якими способами (рішеннями судів, численними листами та ін.) доводити хибність довідки відповідача. Також позивач вважав, що відповідач своїми діями та бездіяльністю спричинив йому та його сім'ї значну моральну шкоду і яку він оцінив у сорок тисяч гривень. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та прохав суд їх задовольнити, пославшись на обставини викладені в позовній заяві та на документи долучені до матеріалів справи судом. А також додав, що відповідно до ч.4 ст.99 КАС України він намагався вирішити спір в досудовому порядку і враховуючи що останній лист відповідача був від 28.11.2006 року за №1531/12-06, то ним не був пропущений строк позовної давності. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі та прохав суд у його задоволенні відмовити. Надав суду свої письмові заперечення відповідно до яких відповідач діяв в межах наданих йому повноважень і жодного порушення закону з його боку не було. Також надав суду письмове клопотання в якому прохав суд відмовити у задоволенню адміністративного позову [PERSON]відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України, так як позивачем порушено строк звернення до суду. Суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Позивач, виконуючи вимогу УПФУ в Ленінському районі м.Харкова для призначення йому наукової пенсії, отримав довідку №5323/23-02 від 17.04.2002 року Харківського обласного управління статистики про форму власності ОП ХНДІТМ за період його орендних відносин з державою з 27 серпня 1990 року по 01 квітня 1998 року. В даній довідці було зазначено, що орендне підприємство науково-дослідного інституту технології машинобудування ідент. код 14311070 числилось в Державному реєстрі підприємств і організацій України з травня 1994 року як юридична особа і мало форму власності - колективну, форму фінансування - госпрозрахунок. З жовтня 1998 року дане підприємство в Держреєстрі змінено на Державне підприємство «Харківський науково-дослідний інститут технології машинобудування» і має форму власності - державну, форму фінансування - госпрозрахунок. В своїх поясненнях позивач зазначає, що він з моменту отримання вказаної довідки вважав недостовірними дані про форму власності орендного підприємства науково-дослідний інститут технології машинобудування а також додав, що з його ініціативи керівництво інституту звернулося до власника майна - Міністерства промполітики України з проханням надати довідку про створення і підпорядкування інституту, його статус і форму власності за весь період його існування. Своєю довідкою Міністерство промислової політики №14/4-3-2-1425 від 04.07.2002 року за підписом державного секретаря Мінпромполітики України підтвердило припущення позивача, що за весь період існування інституту з серпня 1975 року по липень 2002 року (час надання довідки) характер діяльності і власність інституту не мінялися, підприємство знаходилося в Державному реєстрі наукових організацій і отримувало підтримку Держави. Фінансування проводилось за рахунок Міністерства не менш як 75-80%. Суд вважає за необхідне зауважити на тому, що вже в липні 2002 року [PERSON] мав достатні дані, що довідка Харківського обласного управління статистики має недостовірні відомості щодо форми власності ОП ХНДІТМ за період його орендних відносин з державою з 27 серпня 1990 року по 01 квітня 1998 року. Тобто вже в 2002 році позивач дізнався про порушення своїх прав, проте з позовом звернувся до суду лише в грудні 2007 року. Згідно вимог ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений строк звернення до адміністративного суду. Згідно з ч. 1 даної статті адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною 2 зазначеної норми встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України визначені наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Твердження позивача, що ним не було пропущення строку звернення до суду з посиланням на ч.4 ст.99 КАС України, відповідно до якої - якщо законом встановлена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то обчислення строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, суд вважає помилковими з наступних підстав. Позивачем не надано суду жодної його скарги з якими б він звертався для поновлення своїх прав у встановленому Законом порядку щодо протиправних дій відповідача. Листування сторін протягом чотирьох років з 2002 по 2006 роки між собою не може свідчити про досудовий порядок вирішення спору між ними, так як таке листування не передбачало можливості визнання протиправності дій відповідача при видачі ним оспорюваної довідки. З огляду на викладене та враховуючи те, що позивач не надав ніяких доказів в обґрунтуванням поважності причин такого пропуску, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Результат розгляду: denied