Рішення адміністративного суду від 2008-04-08 00:00:00+03

14 грудня 2007 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління праці і соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації про визнання дій незаконними та покладення обов'язку виплатити недоплачену йому за 2004-2007 роки суми щорічної разової грошової допомоги у розмірі 6082,73 грн. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 08 січня 2008 року до участі у справі залучено як других відповідачів Міністерство Фінансів України, Державне казначейство України, Міністерство праці та соціальної політики України. Під час розгляду справи позивач [PERSON] та його представник - [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю. [PERSON] пояснив, що він, як учасник бойових дій та інвалід ІІ групи має право на пільги, передбачені ч.5 ст.12 та ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, а саме на отримання щорічної разової грошової допомоги у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком за період з 2004 по 2006 роки, та 8 мінімальних пенсій за віком - за 2007 рік. Однак, Головним управлінням праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації йому було виплачено дану допомогу в розмірі 240,00 грн. за 2004 рік; по 250,00 грн. за 2005 та 2006 роки, та 360,00 грн. - за 2007 рік. Представник відповідача - Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку (а.с.75), про причини неприбуття представника відповідача суд не повідомлено. Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації надіслало до суду листа, в якому позовні вимоги не визнало в повному обсязі, пояснивши, що позивач безпідставно посилався на розмір мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”. Розмір щорічної грошової допомоги, належної до виплати позивачу, повинний розраховуватись виходячи з розміру 19,91 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2002 року, у зв'язку з чим розмір такої допомоги міг становити 99,55 грн., а фактично виплачено у більших розмірах. Встановлення розміру щорічної разової грошової допомоги та виділення додаткових коштів для відшкодування коштів щорічної разової допомоги за рішенням судів не входить до компетенції Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації (а.с.20, 221-23). Представник відповідача - Державного казначейства України в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку (а.с.78), про причини неприбуття представника відповідача суд не повідомлено. Представник Державного казначейства України за довіреністю Отрощенко Д.П. надіслав до суду заперечення на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просить слухати справу за відсутності представника Державного казначейства України, пояснивши, що Державне казначейство України при виконанні бюджету за видатками здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників бюджетних коштів, діє в межах своїх повноважень, законних прав та інтересів позивача не порушувало, а тому правові підстави для вирішення питання про правовідносини між позивачем та Державним казначейством України відсутні (а.с.40-44). Представник відповідача - Міністерства фінансів України в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку (а.с.77), про причини неприбуття суд не повідомив. Представник Міністерства фінансів України за довіреністю Мурзановська О.А. надіслала до суду заперечення на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала у повному обсязі та просить слухати справу за відсутності представника Міністерства Фінансів України, пояснивши, що головним розпорядником коштів для виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, є Міністерство праці та соціальної політики України, Мінфін України не здійснює виплат щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. Міністерство фінансів України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України і основним його завданням є розроблення і проведення єдиної державної фінансової, бюджетної, податкової політики та розроблення проекту Державного бюджету України; просить застосувати до вимог позивача строк позовної давності відповідно до ч.2 ст.99 КАС України (а.с. 45-49). Представник відповідача - Міністерства праці та соціальної політики України в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку (а.с.77), про причини неприбуття представника відповідача суд не повідомлено. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Державного казначейства України у Полтавській області, в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку (а.с.79), про причини неприбуття представника третьої особи суд не повідомлено. Головне управління Державного казначейства України у Полтавській області у надісланих до суду письмових поясненнях по суті позову зазначило, що управління, виконуючи свої функції і завдання з позивачем ні в які правовідносини не вступало та не порушувало його прав, тому не може нести відповідальність за дії, які виникають із правовідносин позивача з органами праці та соціального захисту населення. Одночасно просить застосувати до позовних вимог строки позовної давності, та розглянути справу без участі представника управління (а.с.18). Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням [NUMBER], виданим Котелевським обласним військом комісаріатом 23 лютого 1996 року, та є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується свідоцтвом [NUMBER], виданим Котелевським обласним військом комісаріатом 15 березня 2007 року (а.с.5,6). Відповідно до ч.5 ст.12, ч.5 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня позивач мав право на отримання разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком за період з 2004 по 20006 роки, та у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком у 2007 році. Статтею 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що виплату щорічної разової грошової допомоги до 05 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Мінімальний розмір пенсій за віком протягом 2004-2007 років становив: у 2004 році - 92,45 грн.; у 2005 році - 332,00 грн.; у 2006 році - 359,00 грн.; у 2007 році (на час виплати щорічної грошової допомоги) - 406,00 грн. При встановленні мінімального розміру пенсії за віком не було встановлено обмеження щодо можливості застосування мінімального розміру пенсії. Змін до ст.12 та ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині зменшення розміру одноразової допомоги не вносилось. Рішенням Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року у справі №20-рп/2004 за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 44, 47, 78, 80 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік” та конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч.2, 3, 4 ст.78 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік”, визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) ст.44 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік”. Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року у справі №1-29/2007, №6-рп/2007 за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) стаття 29 ЗУ "Про державний бюджет України на 2007 рік", за якою у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 280 грн. Відповідачі та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача будь-яких заперечень щодо розміру виплаченої позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за період з 2004 р. по 2007 р., ним зазначеної у позовній заяві, не надали. Відповідно до письмового повідомлення Головного управлінням праці і соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації зазначається, що позивач [PERSON] отримав щорічну разову грошову допомогу, виплата якої передбачена ст.12 та ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту: як учасник бойових дій у 2004 році у розмірі 240 грн.; у 2005-2006 роках - по 250 грн., та як інвалід ІІ групи - у 2007 році у розмірі 360 грн. (а.с.59-60). Зазначений розмір отриманої грошової допомоги позивачем не заперечується. Отриманий позивачем розмір щорічної разової грошової допомоги є меншими, ніж встановлений ч.5 ст.12 (за період з 2004 по 2006 роки) та ч.5 ст. 13 (за 2007 рік) Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Відповідно до ст.22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ст.ст. 99, 100 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Позивач питання про поновлення пропущеного строку не ставить, фактичний розмір отриманої ним допомоги у 2004-2006 роках став відомий йому кожного разу при отриманні вказаних вище сум допомоги. Враховуючи вище викладене, клопотання представників відповідачів та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача про застосуваня до позовних вимог [PERSON] строків позовної давності підлягає задоволенню за період виплат позивачеві грошової допомоги з 2004 по 2006 роки. Отриманий [PERSON] розмір щорічної разової грошової допомоги є меншим, ніж встановлений ч.5 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до положень якої позивач повинен був отримати разову грошову допомогу до 5 травня у 2007 році у розмірі 3248,00 грн. (406 х 8 = 3248,00 грн.). Недоплата грошової допомоги складає 2888,00 грн. (3248,00 - 360 = 2888,00грн.). Позивач [PERSON] у 2007 році мав право на отримання коштів згідно з ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, і не може бути поставлений у залежність від бюджетних асигнувань. Однак, виплата грошової допомоги для учасників бойових дій потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України. Асигнування для головних розпорядників коштів щорічно затверджується законом про Державний бюджет України. Згідно п.2 Указу Президента України "Про заходи щодо забезпечення наповнення Державного бюджету та посилення фінансово-бюджетної дисципліни від 28.02.1997 року №187 витрачення коштів органами виконавчої влади, їх структурними підрозділами, іншими організаціями, які фінансуються за рахунок Державного бюджету України, змінюється на підставі їх кошторисів доходів і видатків, які затверджуються у встановленому порядку. Згідно з Порядком касового видання державного бюджету за видатками, затвердженим наказом Державного казначейства України від 22.01.2001 року №3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.02.2001 року за №104/5295 Порядком обслуговування державного бюджету за видатками, затвердженим наказом Державного казначейства України від 25.04.2004 року №89, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.06.2004 року за №716/9315, виділення коштів з державного бюджету здійснюється шляхом перерахування органами Державного казначейства на основі затверджених для цього кошторисів видатків бюджетних установ. Асигнування, що передбачаються кошторисами, надаються головним розпорядником бюджетних коштів, які здійснюють безпосередній розподіл коштів між відповідними установами. Головним розпорядником виділених коштів для виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” є Міністерство праці та соціальної політики України. Тобто, захистити порушене право позивача можливо лише через виділення з державного бюджету України органам Міністерства праці та соціальної політики України коштів для передачі позивачу. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язати Міністерство фінансів України виділити та перерахувати через Міністерство праці та соціальної політики України Головному управлінню праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації для виплати [PERSON] недоплаченої разової грошової допомоги за 2007 роки в розмірі 2888,00 грн., а Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації - виплатити позивачу належні йому кошти.

Результат розгляду: partial