Рішення адміністративного суду від 2008-06-20 00:00:00+03

01 квітня 2008 року [PERSON] звернувся із адміністративним позовом до Державної податкової адміністрації України, третя особа Державна податкова адміністрація у Дніпропетровській області, про визнання протиправним і скасування наказу Державної податкової адміністрації України №474-о від 03.03.2008 року «Про звільнення з посад та зарахування у розпорядження органів державної податкової служби працівників податкової міліції» в частині звільнення з посади [PERSON] - першого заступника начальника МДПІ - начальника відділу податкової міліції Південної МДПІ у м. Кривому Розі Дніпропетровської області. В обґрунтування позову зазначено наступне: - оскаржуваний наказ, яким позивача звільнено з посади з мотивів організаційно-штатних змін відділів податкової міліції міжрайонних ДПІ, суперечить статті 32 КЗпП України (відсутність попереджання про звільнення на 2 місяця), без зазначення пункту і статті КЗпП України про звільнення з займаної посади; - структура відділу податкової міліції Південної МДПІ не зазнала на яких штатних та структурних змін після прийняття наказу Державної податкової адміністрації України №78 від 13.02.08 р.; - посилання на наказ №78, як на підставу звільнення є необґрунтованим. Відсутність фактичних організаційно-штатних змін податкової міліції у Південній МДПІ свідчить про відсутність підстав для звільнення посадовців Південної МДПІ на такій підставі; - у відношенні позивача відсутні підстави розірвання трудового договору, передбачені статтями 40-41 КЗпП України, у наказі про звільнення не зазначені обставини, передбачені статтею 30 Закону України «Про державну службу» як підстави припинення державної служби; - розірвання трудового договору за відсутності підстав, передбачених названими нормами не відповідає чинному законодавству; - після звільнення згідно оскаржуваного наказу, з яким позивач не був ознайомлений під розпис, він продовжував виконувати посадові обов'язки, приймав участь у нарадах, виконував вказівки щодо надання інформації, продовжував отримувати заробітну плату, що свідчить про продовження виконання посадових обов'язків, продовження трудового договору у відповідності до частини 4 статті 24 КЗпП України. Одночасно із адміністративним позовом заявлено клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу. Ухвалою від 02 квітня 2008 року у задоволенні клопотання було відмовлено, оскільки забезпечуючи адміністративний позов шляхом зупинення дії правового акта індивідуальної дії про звільнення з посади, суд фактично продовжує службові відносини між позивачем та роботодавцем (суб'єктом владних повноважень). Таким чином, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Отже, забезпеченням зазначеного адміністративного позову в такий спосіб суд виходить за межі підстав забезпечення позову, передбачених частиною першою статті 117 КАС України, що є неприпустимим. 30 травня 2008 року у попередньому судовому засіданні позивач заявив усне клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони відповідачу здійснювати звільнення з займаних посад. В обґрунтування клопотання зазначено, що у разі виходу позивача з лікарняного його одразу ж можуть звільнити, крім того зазначив що йому неодноразово повідомлялось про те, що він знаходиться у розпорядженні Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області у Дніпропетровській області. Суд клопотання задовольнив частково, заборонив Державній податковій адміністрації України вчиняти дії щодо зняття (виключення) [PERSON] з розпорядження Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області, а також вчиняти будь-які інші дії, направлені на звільнення [PERSON] з органів податкової міліції. У судовому засіданні позивач позов повністю підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача та третьої особи проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, надавши окремі письмові та усні пояснення від імені відповідача та третьої особи, у яких відзначив наступне: - Державна податкова адміністрація України діяла при видачі оскаржуваного наказу у межах повноважень та у порядку передбаченому законодавством; - згідно частині 1 статті 24 Закону України «Про державну податкову службу» від 04.12.90 р. N509-XII, частині 1 статті 18 Закону України «Про міліцію», особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, умови та порядок проходження служби і міліції регламентуються Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України; - особи начальницького складу податкової міліції проходять службу в порядку, встановленому «Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР», затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. N 114»; - згідно із пунктом 3 постанови Кабінетом Міністрів України «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» від 30 жовтня 1998 р. N 1716, Голові Державної податкової адміністрації дозволено здійснювати в разі необхідності переведення осіб начальницького складу податкової міліції на посади державних службовців інших структурних підрозділів органів державної податкової служби із залишенням їх в кадрах податкової міліції; - згідно підпункту «в» пункту 40 «Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР», затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. N 114, при здійсненні організаційно-штатних заходів особи начальницького складу можуть зараховуватися в розпорядження органу внутрішніх справ на строк не більше 15 діб. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Публічна служба визначена Кодексом адміністративного судочинства України як діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. З 26 грудня 1996 року Державною податковою адміністрацією у Дніпропетровській області [PERSON] прийнятий на службу в органи податкової міліції по переведенню з УМВС України в Дніпропетровській області, згідно наказу Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області №28к від 24.01.97 року. 26 травня 1998 року [PERSON] прийняв присягу співробітника податкової міліції України. 23 травня 2007 року наказом Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області №350-о оголошено наказ Державної податкової адміністрації України від 23 травня 2008 року №833-о «Про призначення [PERSON]», яким полковника податкової міліції [PERSON] (Р-892230) призначено на посаду першого заступника начальника МДПІ - начальника відділу податкової міліції Південної МДПІ у м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Наказом Державної податкової адміністрації України №78 від 13.02.2008 р. «Про затвердження типових структур підрозділів податкової міліції державної податкової служби України» затверджено Типову структуру відділів податкової міліції державних податкових інспекцій у районах, районах у містах, міжрайонних державних податкових інспекцій; головам ДПА в областях наказано розробити штатні розписи підрозділів податкової міліції. На підставі вищевказаного наказу Державною податковою адміністрацією України 03 березня 2008 року виданий наказ №474-о «Про звільнення з посад та зарахування у розпорядження органів державної податкової служби працівників податкової міліції», яким у зв'язку з організаційно-штатними змінами податкової міліції ДПА в АР Крим,областях, мм. Києві та Севастополі звільнено з займаних посад полковника податкової міліції [PERSON] (Р-892230) першого заступника начальника МДПІ - начальника відділу податкової міліції Південної МДПІ у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, зарахувавши його у розпорядження Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області. Наказом Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області від 05 березня 2008 року №129-о оголошено наказ Державної податкової адміністрації України від 03 березня 2008 року №474-о. 11 березня 2008 року наказом Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області №142-о оголошено наказ Державної податкової адміністрації України від 11 березня 2008 року №509-о, згідно якого з 04 березня 2008 року майора податкової міліції [PERSON] (М-103815) призначено на посаду першого заступника начальника ДПІ - начальника відділу податкової міліції Південної МДПІ у м. Кривому Розі Дніпропетровської області. 11 березня 2008 року Державна податкова адміністрація у Дніпропетровській області видала наказ №82 «Про зміни у штатних розписах підрозділів податкової міліції ДПА у Дніпропетровської області», яким, зокрема затверджено та введено в дію штатний розпис відділу податкової міліції Південної міжрайонної ДПІ у м. Кривому Розі (додаток 1.10.). Згідно вказаному штатному розпису в відділі податкової міліції Південної міжрайонної ДПІ у м. Кривому Розі передбачена 1 посада першого заступника начальника державної податкової інспекції - начальника відділу податкової міліції. Посада першого заступника начальника державної податкової інспекції - начальника відділу податкової міліції відділу податкової міліції Південної міжрайонної ДПІ у м. Кривому Розі була передбачена штатною розстановкою, затвердженою наказом ДПА у Дніпропетровській області від 16.03.07 р. №174-о (додаток 12). Згідно довідці від 14.03.08 р. №74/050-1 виданої начальником Південної МДПІ у м. Кривому Розі, [PERSON] працює у Південній МДПІ м. Кривого Рогу на посаді першого заступника начальника державної податкової інспекції - начальника відділу податкової міліції, та йому виплачена заробітна плата за першу половину березня 2008 року у розмірі 1500 грн. Телеграмою від 12.03.08 р. ДПА у Дніпропетровській області керівників ДПІ областей, у тому числі Криворізької, разом із заступниками було запрошено на засідання Оперативного штабу та робочих груп Оперативного штабу облДПА, згідно списку у якому викликаний [PERSON] як перший заступник начальника інспекції - начальник ВПМ Південної МДПІ у м. Кривому Розі. Телеграмою від 11.03.08 року начальника ВПМ ДПІ Південної міжрайонної у м. Кривому Розі [PERSON] було зобов'язано надати інформацію щодо проведеної на протязі січня-лютого 20087 року роботи та перспективи до кінця березня. За клопотанням представника відповідача у судове засідання був викликаний та допитаний як свідок старший інспектор з особливих доручень відділу роботи з особливим складом УПМ облДПА підполковник податкової міліції [PERSON], який пояснив що після затвердження штатного розпису весь штатний склад був виведений до розпорядження ДПА у Дніпропетровській області, всі особи були або переміщенні по службі, або залишені у попередніх посадах або за наявності підстав - звільнені зі служби. Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулює Закону України «Про державну службу», відповідно до статті 1 якого, державна служба в Україні це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Відповідно до статті 9 вказаного Закону, регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України. Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності визначені Законом України «Про державну податкову службу». У складі органів державної податкової служби знаходяться відповідні спеціальні підрозділи по боротьбі з податковими правопорушеннями (далі - податкова міліція). Згідно із статтями 19, 20 Закону України «Про державну податкову службу» податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. До складу податкової міліції належать: - Головне управління податкової міліції, Слідче управління податкової міліції, Управління по боротьбі з корупцією в органах державної податкової служби Державної податкової адміністрації України; - управління податкової міліції, слідчі відділи податкової міліції, відділи по боротьбі з корупцією в органах державної податкової служби відповідних державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі; - відділи податкової міліції, слідчі відділення (групи) податкової міліції відповідних державних податкових інспекцій в районах, містах, районах у містах, міжрайонних та об'єднаних державних податкових інспекцій. На службу до податкової міліції приймаються на контрактній основі громадяни України, які мають відповідну освіту, здатні за своїми особистими, діловими, моральними якостями та станом здоров'я виконувати обов'язки, покладені на податкову міліцію. Громадяни України, які вперше зараховуються на службу до податкової міліції на посади начальницького складу, складають присягу. Особа начальницького складу податкової міліції підписує текст присяги, який зберігається в його особовій справі. Відповідно до статті 24 Закону України «Про державну податкову службу», особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ. Особам, яких прийнято на службу до податкової міліції на посади начальницького складу, присвоюються такі спеціальні звання, зокрема: старший начальницький склад - полковник податкової міліції. Постановою Кабінету Міністрів України «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» від 30 жовтня 1998 р. N 1716, прийнятою відповідно до статей 24 та 27 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" установлено, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу в порядку, встановленому «Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР», затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. N 114. При цьому, пунктом 3 вказаної постанови дозволено Голові Державної податкової адміністрації здійснювати в разі необхідності переведення осіб начальницького складу податкової міліції на посади державних службовців інших структурних підрозділів органів державної податкової служби із залишенням їх в кадрах податкової міліції. Також окремо установлено, що зазначеним особам виплачуються посадові оклади за займаною посадою у таких структурних підрозділах. Виплата окладів за спеціальним званням, інших видів матеріального забезпечення здійснюється у порядку та розмірах, установлених законодавством для працівників податкової міліції. Таким чином, з системного аналізу вищенаведених норм права, виходить, що особливості проходження служби особами начальницького складу податкової міліції, до яких відноситься позивач, встановлюються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. N 114. Згідно пункту 21 вищевказаного Положення, особи начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників. «Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР», затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. N 114 (далі - Положення №114), у розділі ІV викладений порядок та умови призначення на посади, переміщення і просування по службі (пункти 39-46), у розділі VII порядок і умови звільнення зі служби (пункти 62-74). Згідно пункту 40 Положення №114, призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ УРСР відповідно до його компетенції. При цьому, зокрема, враховується таке: «в) при здійсненні організаційно-штатних заходів особи начальницького складу можуть зараховуватися в розпорядження органу внутрішніх справ на строк не більше 15 діб. У виняткових випадках, пов'язаних з особливими обставинами, перебування в розпорядженні органу внутрішніх справ понад 15 діб, але не більше двох місяців, допускається з дозволу Міністра внутрішніх справ УРСР. До цього строку не зараховуються періоди перебування в установлених цим Положенням відпустках (крім відпусток по вагітності, родах і догляду за дитиною), на лікуванні (обстеженні) у лікувальних закладах; г) переміщення по службі осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу має здійснюватися, як правило, без зарахування їх у розпорядження відповідного органу внутрішніх справ; призначення на посади осіб, які перебувають у розпорядженні відповідного органу, провадиться в найкоротший строк, але не пізніше двох місяців із дня звільнення їх з посади». Пунктом 42 Положення №114 врегульовані питання переміщення по службі осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, яке провадиться в певних випадках на вищі посади, на рівнозначні посади та на нижчі посади. Такі рішення про переміщення по службі осіб середнього, старшого або вищого начальницького складу приймаються відповідним начальником з урахуванням думки їх прямих начальників і колективу працівників. Таким чином, Положення №114 прямо передбачає можливість звільнення з посади, яке не є пов'язаним із звільненням зі служби (розділ VII Положення №114) при здійсненні організаційно-штатних заходів (підпункт «в» пункту 40) та іншому переміщенні по службі (підпункт «г» пункту 40). Призначення на посади рядового і начальницького складу при здійсненні організаційно-штатних заходів та іншому переміщенню по службі передбачає можливість зарахування у розпорядження та у такому випадку подальше переміщення по службі повинно проводитися із врахуванням вимог пункту 42 Порядку №114. З огляду на викладене, оскаржуваний позивачем наказ врегулював одну із складових частин процедури переміщення по службі. Наявність або відсутність підстав для переміщення по службі, що може бути пов'язане із звільненням з посади, належить до компетенції уповноваженого органу, який приймає рішення з урахуванням послужного списку, звітів про виконання планових завдань. З матеріалів справи виходить, що позивачем не в повній мірі виконувались поставлені завдання під час перебування на посаді, що могло були підставою для прийняття відповідного рішення. Як вбачається з матеріалів справи, підтверджується поясненнями представника відповідача та третьої особи, та не заперечується позивачем, Державна податкова адміністрація у Дніпропетровській області неодноразово приймала заходи для виклику позивача з метою вирішення питання про подальше проходження служби, на які позивач не з'являвся. Згідно пояснень позивача він тривалий період знаходився на лікарняному, що підтверджується копіями листків непрацездатності, що долучені до матеріалів справи. Питання переміщення по службі в порядку пункту 42 Положення №114 в теперішній час не вирішено. Питання звільнення зі служби взагалі не розглядались. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про прийняття оскаржуваного наказу у межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством, умови служби визначені спеціальним законодавством, дія норм Кодексу законів про працю Україні не поширюється на питання проходження позивачем служби в органах податкової міліції під час вирішення питання про звільнення з посади та при вирішенні питань про переміщення по службі. Більш того, на час розгляду справи питання про переміщення по службі остаточно не вирішено, а права позивача не порушено. Такий висновок адміністративного суду відповідає судовій практиці у розглянутій категорії справ, зокрема, рішенню Судової колегії в цивільних справах Верховного суду України від 04 жовтня 2000 року, рішенням Вищого адміністративного суду України від 15 лютого 2007 року у справі за позовом гр. К. до Державної податкової адміністрації України, третя особа Державна податкова адміністрація у Харківській області; від 08 лютого 2007 року у справі за позовом [PERSON] до управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області. Посилання позивача на необхідність застосування норм Кодексу законів про працю Україні до спірних правовідносин є необґрунтованими. Поряд з цим, підлягають скасуванню раніше прийняті судом заходи забезпечення адміністративного позову. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied