Рішення адміністративного суду від 2008-08-11 00:00:00+03

Позивач - [PERSON], звернувшись з позовом до суду вказує, що має право на соціальний захист з боку держави відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат з 2003 по 2007 роки включно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задоволити. Представник Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому позов не визнав, надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що відповідно до ст.95 Конституції України будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються виключно законом про Державний бюджет України, який згідно ст. 96 Конституції України затверджується щорічно Верховною Радою України на період з 1 січня по 31 грудня. Органи праці не можуть змінити видатки, які визначені державним бюджетом на відповідний рік, оскільки це є прямим порушенням Конституції України та Бюджетного кодексу України. Вони також не несуть відповідальності за рішення КМ України та ВР України. Крім того представник Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому наголосив на пропущенні строку звернення до суду позивачем за 2003-2006 роки. Просить відмовити в задоволенні позову. Представники Державного казначейства України, Міністерства фінансів України та Міністерства праці та соціальної політики України в судове засідання не з'явились, заяв по справі та заперечень на позов не подали, хоч належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути спір по суті на підставі наявних у справі доказів та пояснень присутніх в судовому засіданні сторін. Заслухавши учасників процесу, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з таких підстав. Пінчук М.І. є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення серія А №024966 (а.с.5) та є інвалідом ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Виплата допомоги на оздоровлення в 2003-2006 роках проводилася позивачу в розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 р. N 836, Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562. Одноразова грошова допомога на оздоровлення за період 2003-2007 років виплачена позивачу в розмірі, що є відмінним від розміру допомоги, визначеного абз. 2 частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вказані обставини підтверджені й не заперечуються сторонами. Відповідно до довідки від 26.12.2007 року № 01/9-7766, позивачу за 2007 рік виплачено допомогу на оздоровлення в розмірі 120,00 грн. (а.с.14). Відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами І та ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (в редакції станом на 09.07.2007 року). Статтею 76 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» були встановлені наступні розміри мінімальної заробітної плати на відповідні періоди 2007 року, а саме: 400 гривень - з 01 січня по 31 березня 2007 року; 420 гривень - з 01 квітня по 30 червня 2007 року; 440 гривень - з 01 липня по 30 вересня 2007 року; 460 гривень - з 01 жовтня 2007 р. Дію абзацу другого частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зупинено на 2006 рік згідно із Законом України від 20.12.2005 р. N 3235-IV). Положення Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік” в частині щодо зупинення дії абзацу другого частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неконституційним не визнавались. На 2007 рік дію абзацу другого частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зупинено в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із пунктом 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. N 6-рп/2007 положення пункту 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 р. N 836 та від 12.07.2005 року №562 є підзаконними нормативно-правовими актами. Відповідно до ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. А відтак, при визначенні розміру допомоги на оздоровлення, застосуванню підлягає положення статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи». Крім того, п. 6 ч.1 ст.92 Конституції України, передбачає, що виключно законами визначаються основи соціального захисту громадян. Відповідно до ч. 5 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення, до яких відноситься - Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому. Всупереч обумовленому - Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому здійснювало виплату позивачу допомоги на оздоровлення в розмірі, що є відмінним від розміру, визначеного абз. 2 частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Представник Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому наполягає на застосуванні наслідків, передбачених ст. 100 КАС України та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову за період 2003-2006 років у зв'язку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду. Відповідно до ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивач про порушення своїх прав щодо невиплати йому допомоги в розмірі, передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» дізнався в момент виплати такої допомоги відповідно в 2003-2006 роках (перше півріччя). Вказані обставини не заперечуються сторонами. Звернувшись до суду, позивач клопотань про поновлення строків звернення до суду не подавав. Отже, позивачем пропущено річний строк звернення до суду за позовними вимогами про зобов'язання відповідачів виплатити недоплачену суму допомоги на оздоровлення за період 2003-2006 років. За таких обставин, позивачу слід відмовити в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідачів допомоги на оздоровлення в розмірі відповідно до абз.2 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період 2003-2006 років у зв'язку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду. Крім того, до повноважень Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Міністерства праці та соціальної політики України, не входить виплата допомоги на оздоровлення потерпілим від Чорнобильської катастрофи. А відтак, в частині задоволення позову до вказаних відповідачів слід відмовити за безпідставністю. Щодо позовної вимоги до Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому за 2007 рік, то вказану частину позовних вимог слід задоволити. Позивачем не надано доказів понесення судових витрат, а відтак, у суду відсутні підстави для застосування наслідків ст. 94 КАС України.

Результат розгляду: denied