Рішення адміністративного суду від 2008-02-26 00:00:00+02

У січні 2008 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що протягом 2002-2007 років йому не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст. 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що призвело до порушення її прав.Заборгованість по доплаті до пенсії непрацюючим пенсіонерам,які проживають на територіях радіоактивного забруднення (ст.39) позивач визначив в розмірі 36970грн. Посилався на те, що отримував відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. Позивач просить справу розглядати без його участі, позов підтримує. Представник управління праці в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомленні у передбаченому законом порядку. Представник управління Пенсійного Фонду позов не визнав, надав письмові заперечення на обґрунтування своїх доводів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Встановлено , що позивач проживає вм.Овруч, Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, є потерпілою від аварії на ЧАЕС 3 категорії і перебуває на пенсії. Відповідно до ст.39 Закону, пенсія непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території гарантованого добровільного відселення , повинна була підвищуватись на дві мінімальні зарплати. Проте в спірний період часу ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою доплат в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивачки. Однак позов підлягає частковому задоволенню, оскільки дію абзацу третього частини першої статті 39 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N 3235-IV( 3235-15 ) від 20.12.2005. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом N 489-V ( 489-16 ) від 19.12.2006, і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від 09.07.2007. З врахуванням викладеного вище та розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу, а саме : Розмір мінімальної заробітної плати становив: з 2 вересня 1996 року -15 грн., з 1 січня 1998 року -45 грн., з 1 липня 1998 року -55 грн., з 1 січня 1999 року -74 грн., з 1 квітня 2000 року -90 грн., з 1 липня 2000 р.- 118 грн., з 1 січня 2002 року -140 грн., з1 липня 2002 року -165 грн., з1 січня 2003 року -185 грн., з 1 грудня 2003 року- 205 грн., з 1 вересня 2004 року 237 грн., з 1 січня 2005 року 262 грн., з 1 квітня 2005 р- 290 грн., з 1 липня 2005 р.- 310 грн., з 1 вересня 2005 року -332 грн., з 1 січня 2006 року- 350 грн., з 1 липня 2006 р.- 375 грн., з 1 грудня 2006 року 400грн, з 1квітня 2007 року -420 грн., з 1 липня 2007 року- 440 грн., з 1 жовтня 2007 року -460 грн. Заборгованість перед [PERSON] за період 2002-2005 року та з липня по грудень 2007 року становить ( по ст..39 Закону): -- за 2002 рік -2260грн. (140 грн.х2х1=280грн., 165грн.х2х6=1980грн.); -- за 2003 рік- 4480грн.(185грн.х2х11=4070 грн., 205грн.х2х1=410грн.); --за 2004 рік -5176 грн.(205грн.х2х8=3280 грн., 237грн.х2х4=1896грн.); --за 2005 рік -7208грн. (262грн.х2х3=1572грн., 290грн.х2х3=1740грн.,310грн.х2х2=1240грн.,332грн.х2х4=2656грн.); -- за липень- грудень 2007 року -5400грн. (440грнх2х3=2640грн., 460 грн.х2х3=2760 грн.); а всього 24020грн ( 24524грн. - 504грн.(отриманих згідно ПКМ України) . Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з нього, а в задоволенні позову до Управління Пенсійного Фонду України в Овруцькому районі необхідно відмовити.

Результат розгляду: partial