Рішення адміністративного суду від 2008-05-07 00:00:00+03

24 грудня 2007 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення з 1999 року по 2007 рік в сумі 11880 грн. за мінусом фактично сплаченої та компенсації втрати частини доходів в зв'язку з порушенням їх виплати в сумі 498 грн. 96 коп. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача позов не визнала і просила відмовити в задоволенні, застосувавши строк позовної давності. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, позивач [PERSON] являється евакуйованою із зони відчуження та відноситься до 2 категорії аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією посвідчення ( а.с. 2 ) та перебуває на обліку в управлінні з 21.02.2000 року. Виплата щорічної допомоги на оздоровлення позивачу передбачена абз. 7 ч. 4 ст. 48 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Відповідно до ст. 95 Конституції України, будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір та їх цільове спрямування визначаються виключно Законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Пунктом 37 ст. 77 Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік” було зупинено дію на 2006 рік абзацу 7 частини 4 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” ( далі - Закон ), якими розміри допомоги на оздоровлення встановлені відповідно до мінімальної заробітної плати. Також зупинено на 2006 рік дію частину 7 ст. 48 Закону щодо визначення розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати. Крім того, ст. 109 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік”, Кабінету Міністрів України в 2006 році надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до чинного законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Також п. 30 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” зупинено дію на 2007 рік абзацу 7 частини 4 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, якими розміри допомоги на оздоровлення встановлені відповідно до мінімальної заробітної плати та дію ч. 7 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, щодо визначення розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати. Одночасно ст. 101 згаданого вище Закону, Кабінету Міністрів України в 2007 році надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до чинного законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскільки дія абзацу 7 ч. 4 ст. 48 та ч. 7 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” щодо встановлення розмірів допомоги на оздоровлення до мінімальної заробітної плати, було зупинено Законами України „Про Державний бюджет України на 2006 рік”, „Про Державний бюджет України на 2007 рік” тому з липня 2005 року застосовуються розміри щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначені постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Відповідачем на підставі розпорядження № 700253 від 16.02.2005 року виплачена допомога на оздоровлення в сумі 15 грн. 75 коп., розпорядженням № 700253 від 25.01.2006 року та № 700253 від 17.04.2007 року була виплачена щорічна допомога на оздоровлення в розмірі по 75 грн. 00 коп. щороку. Відповідно до ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Про порушення своїх прав [PERSON] знав протягом 1999 - 2007 років, під час виплати йому коштів, однак з вимогою до суду звернувся 12.12.2007 року, пропустивши річний строк, передбачений ст. 99 КАС України. Будь-яких поважних причин пропуску зазначеного строку представник позивача в судовому засіданні не навів, а тому суд не знаходить підстав для його поновлення. Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін, тому в частині позовних вимог про стягнення недоотриманої грошової допомоги за 1999 - 2006 роки слід відмовити. Оскільки, виплата відповідачу була проведена у квітні 2007 року, що підтверджується розпорядженням від 17.04.2007 року у період дії Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” та Постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, які були чинними на цей час, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову, так як вказані норми Закону були визнані не чинними Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, тобто вже після здійснення виплат позивачу. Крім того, Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року було прийнято в період бюджетного року, коли закінчився термін щорічної виплати позивачу на оздоровлення і додаткових коштів на виконання зазначеного рішення у 2007 році не виділялися, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення щорічної допомоги на оздоровлення з 1999 року по 2007 рік в сумі 11880 грн.. Разом з тим, ст. 2 Закону України „Про індексацію грошових доходів населення” та п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 визначений перелік грошових доходів громадян, які підлягають індексації. В даному переліку не значиться щорічна допомога на оздоровлення особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому не підлягає індексації. Законом України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати” передбачено проведення компенсації нарахованих громадянам доходів, але не своєчасно виплачених, однак відповідачем проведені виплати у відповідності до прийнятих розпоряджень, в зв'язку з чим не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення компенсації втрати частини доходів в зв'язку з порушенням їх виплати в сумі 498 грн. 96 коп.

Результат розгляду: denied