Рішення адміністративного суду від 2008-08-21 00:00:00+03

[PERSON] звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що в період з вересня 1996 року по травень 2003 року йому не було проведено у повному обсязі виплату, передбачену ст.39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що призвело до порушення його прав. Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення (ст.39) позивач визначив в розмірі 12849,23 грн. Посилався на те, що отримував відповідну доплату у розмірі, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначений інший, значно більший, її розмір, кратний мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. У судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомленні у передбаченому законом порядку. Відповідач подав письмові заперечення проти позову. Посилався на те, що позивач отримував кошти у визначеному чинним законодавством розмірі та просив розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено , що позивач в спірний період часу проживав та працював в селі Можари Овруцького району Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Згідно ст.39 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата у зоні гарантованого добровільного відселення дві мінімальні заробітні плати щомісяця. Проте вказана доплата виплачувалась у розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою доплати в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивача. Заборгованість по ст.39 Закону підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України „Про оплату праці” є складовою структури заробітної плати. З врахуванням викладеного вище та розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу розмір заборгованості перед позивачем по виплаті, передбаченій ст.39 Закону становить -12849,23 грн. Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з нього.

Результат розгляду: granted