Рішення адміністративного суду від 2008-05-30 00:00:00+03

У лютому 2007 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів, в якому просить визнати бездіяльність відповідачів неправомірною; зобов'язати прокуратуру м. Києва вжити заходів до усунення порушень закону, притягнути винних у тяганині до відповідальності; зобов'язати прокуратуру Шевченківського району м. Києва завершити додаткову перевірку, виконавши всі вказівки судів, і винести відповідну постанову; стягнути з відповідачів солідарно на його користь 10000 грн., посилаючись на те, що 03 жовтня 2001 р. ним було направлено на ім'я Генерального прокурора України повідомлення про злочин, вчинений трансляцією антиукраїнських телепередач "Міжнародний телемарафон "Бабин Яр. Уроки нетерплячості" 29 вересня 2001 р на телеканалі "1 + 1" та "Сім днів" 30 вересня 2001 р. на Першому національному телеканалі. Вказана заява була направлена па розгляд прокуратури Шевченківського району м. Києва. З цього часу минуло понад 5 років, і прокуратурою Шевченківського району неодноразово виносились постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, які неодноразово скасовувалися судами. З моменту винесення останньої постанови минуло два місяці, проте всупереч ст.97 КПК України додаткова перевірка досі не завершена. Крім цього, вказує що апеляційним судом м. Києва виносилася Окрема ухвала від 16.02.05р. на ім'я прокурора м. Києва з приводу ігнорування прокуратурою Шевченківського району вказівок суду при перевірці вищевказаного Повідомлення про злочин від 03.10.01р. Також зазначає, що він двічі 05.08.06р. та 28.08.06р. нагадував прокуратурі м. Києва про бездіяльність прокуратури Шевченківського району, проте жодної передбаченої законодавством реакції не послідувало, а його скарги всупереч вимогам ч.ч. З, 4 ст.7 ЗУ «Про звернення громадян» направлялися в прокуратуру Шевченківського району м. Києва. Вказує, що таким чином, прокуратура м. Києва, порушуючи ст.40 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про звернення громадян», ст.6, 12, 20, 48 ЗУ «Про прокуратуру», не вжила заходів до усунення порушень закону, не притягнула винних у тяганині до дисциплінарної відповідальності, не проконтролювали дії прокуратури Шевченківського району м. Києва, співробітники якої допустили злочинну недбалість при виконанні покладених на них обов'язків. Одночасно зазначає, що про його участь у захисті честі [PERSON] знало доволі широке коло осіб, про що свідчать надані ним довіреності на ведення справи від ряду патріотичних організацій. Бездіяльність прокуратури, не доведення справи до логічного кінця призвела до того, що він втратив довіру активістів цих організацій, що завдало значних збитків його адвокатському престижу. Бездіяльність органів прокуратури спричинилося і до особистих переживань, оскільки він є українцем і відвертим безкарним шельмуванням української нації, принижено і його національну честь та гідність та завдано моральної шкоди. Йому особливо боляче через те, що прокуратура цинічно демонструє зневагу як до нього особисто, так і до всіх українців, стимулюючи, таким чином, як напруженість у взаємовідносинах між українцями і євреями зокрема, гак і ксенофобію в суспільстві взагалі. Виходячи з тривалості переживань та втрати престижу моральну шкоду він оцінюю в 10000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просить його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. З боку прокуратури м. Києва до суду подані заперечення щодо позовних вимог, які полягають в тому, що до прокуратури м. Києва з Генеральної прокуратури України надійшло звернення [PERSON]. щодо фактів викладених 29, З0 вересня 2001 року під час трансляції телепередач «Міжнародний марафон Бабин Яр Уроки нетерплячості» (ТРК Студія «1+1»), які на думку заявника мають антиукраїнську спрямованість. Прокуратурою м. Києва 12.10.2001 для організації перевірки та прийняття рішення зазначене звернення направлено прокурору Шевченківського району м. Києва. За результатами проведеної перевірки 04.12.2001 прокуратурою Шевченківського району м. Києва винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за відсутністю складу злочину передбаченого ст.161 КК України. Зазначена постанова позивачем оскаржена в судовому порядку та скасована. Прокуратурою району проведено додаткову перевірку, за наслідками якої 11.08.2003 повторно винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. Вказана постанова скасована рішенням Шевченківського районного суду м. Киева від 30.01.2004 року. За результатами повторної перевірки прокуратурою Шевченківського району м. Киева 13.04.2005 винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, яку 09.12.2005 скасовано прокуратурою м. Києва. Заступником прокурора Шевченківського району м. Києва 16.01.2006 винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно посадових осіб ТРК «Студія «1 + 1» за відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ст. 161 КК України. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.03.2006 зазначену постанову скасовано, матеріали направлено для проведення додаткової перевірки. Постановою помічника прокурора Шевченківського району м. Києва від 28.04.2006 відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно посадових осіб ТРК «Студія «1 + 1», Національної телекомпанії України [PERSON] за відсутністю в їх діях ознак злочину, передбаченого ст. 161 КК України. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.12.2006 постанову скасовано, матеріали направлено для проведення додаткової перевірки, під час якої необхідно встановити місце знаходження автора програми «7 днів» [PERSON]. та опитати його. Під час додаткової перевірки встановлено, що телепередача «Міжнародний марафон. Бабин Яр. Уроки нетерплячості» транслювалась «Студією «1 + 1» 29.09.2001. Передача була присвячена подіям 1941 року Бабиному яру, коли було знищено велику кількість мешканців Києва єврейської національності. Передача була підготовлена групою журналістів, тому вона є результатом колективної праці. Враховуючи викладене, визначити автора кожного з сюжетів та всієї передачі неможливо. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про телебачення та радіомовлення» телерадіоорганізації належить авторське право на створені нею передачі і програми тобто авторські права на телепередачу належать, в даному випадку, ТРК «Студія «1 + 1». Програма «7 днів» була авторською програмою [PERSON], тому його виступи у цій програмі свідчать лише про його власну точку зору. Програму було знято з ефіру відповідно до наказу НТКУ №553 від 15.12.2001 за заявою автора. Чинним кримінальним кодексом України передбачена відповідальність за умисні дії, спрямовані на розпалювання національної ворожнечі та ненависті, на приниження національної честі та гідності. В ході перевірки, прокуратурою району у позивача отримано відеокасету з записом зазначених програм, оскільки на будь-яких інших носіях записи телепередач не збереглись. Відеокасету направлено до Київського НДІ судових експертиз для, надання лінгвістичного висновку. В Київському НДІ СУДОВИХ експертиз, матеріали відеозапису переглянуті експертами та здійснено текстову розшифровку яку передано на розгляд експертів-лінгвістів. За висновками спеціаліста Київського НДІ судових експертиз від 11.08.2003 №3429 тексти згаданих програм від 29.09.2001 та 30.09.2001 за об'єктивним змістом не виходять за межі публіцистичного стилю і відповідають нормам мовної поведінки в даній мовній ситуації. За висновками інституту політичних та етнонаціональних досліджень НАН України від 16.01.2006 №306/16-1-14, якими переглянуто відеокасету та проаналізовано, зміст телепрограм, ознак дій спрямованих на розпалювання національної, расової чи релігійної ворожнечі чи ненависті, приниження національної честі та гідності, образи, почуттів громадян у зв'язку з їх релігійними, переконаннями не встановлено. Враховуючи висновки експертів про відсутність у змісті телепрограм закликів до зневажання певної нації, розпалювання національної ворожнечі та ненависті, відсутня об'єктивна сторона злочину. Підстав для прийняття рішення про порушення кримінальної справи перевірками, які проводились прокуратурою Шевченківського району м. Києва, не встановлено, оскільки відповідно до висновків спеціалістів не встановлено об'єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 161 КК України. Таким чином, вважають що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Суд вислухавши пояснення учасників судового процесу, оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи із наступного. Судом встановлено, що Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.12.2006 року скасовано постанову помічника прокурора Шевченківського району м. Києва від 28.04.2006 року Аттаєвої Д.К. про відмову в порушенні кримінальної справи відносно посадових осіб телерадіокомпанії «Студія1+1» національної телекомпанії України, [PERSON] Матеріали направлені прокурору Шевченківського району м. Києва для проведення додаткової перевірки. Постановою помічника прокурора Шевченківського району м. Києва від 29.12.2006 року відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно посадових осіб ТРК «Студія «1+1», Національної телекомпанії України, [PERSON] за відсутністю в їх діях ознак злочину, передбаченого ст. 161 КК України. Предметом позовних вимог є бездіяльність яка пов'язана із порушенням строків проведення додаткової перевірки, які передбачені ст. 97 КПК України, та заподіяна в наслідок цього моральна шкода. Згідно із ч.2 ст. 236 КПК України. дії прокурора можуть бути оскарженні до суду. Підставою для визнання бездіяльності неправомірною є недотримання умов встановлених ч.3 ст. 2 КАС України. Для встановлення факту неправомірної бездіяльності з боку відповідачів під час проведення дотикової перевірки, необхідна наявність самої протиправності як характерної ознаки вказаної поведінки, що має бути підтверджена постановленням судом відповідного рішення. Тобто для того щоб визнати цю бездіяльність неправомірною, потрібна наявність підстав, які вказують на протиправність винесення постанови від 29.12.2006 року, та які встановлюються за правилами передбаченими ч.2 ст. 236 КПК України, що виключає встановленню даних обставин в порядку адміністративного судочинства. Отже враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що в діях які є предметом оскарження відповідачів, відсутній елемент неправомірності, а тому в задоволенні вимоги про визнання бездіяльності неправомірної слід відмовити. Як наслідок не підлягають задоволенню вимоги про зобов'язання прокуратуру м. Києва вжити заходів до усунення порушень закону, притягнути винних у тяганині до відповідальності; зобов'язання прокуратуру Шевченківського району м. Києва завершити додаткову перевірку, виконавши всі вказівки судів, і винести відповідну постанову. За загальним правилом немайнова шкода, завдана особі іншою особою відшкодовується винною особою, за наявності її вини. Оскільки у спірних правовідносинах вини відповідача судом не встановлено, вимога про відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягає.

Результат розгляду: denied