Рішення адміністративного суду від 2008-03-18 00:00:00+02

Позивач звернувся до адміністративного суду із зазначеним позовом. Просить стягнути з відповідача різницю недоплаченої щорічної одноразової грошової допомоги у розмірі 3315,30 грн. Вимоги мотивує тим, що йому, як учаснику бойових дій, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня повинна надаватися одноразова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Однак, за 2006-2007 роки вона виплачувалась Житомирським обласним центром по нарахуванню і здійсненню соціальних виплат у неповному розмірі, чим були порушені його права. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Головного управління праці і соціального захисту населення Житомирської ОДА в судове засідання не з'явився з причин суду не відомих. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заперечення суду не надав. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, встановив: спірні правовідносини регулюються Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Встановлено, що позивач, [PERSON], є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням [NUMBER] від 27.07.2005 року, видане Департаментом кадрової політики Міноборони України. Згідно ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно, до 5 травня, учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Як свідчить довідка військової частини А 2038 №858 від 04.10.07 року позивач отримав разову грошову допомогу до 9 травня у 2006 році - 250 грн., у 2007 році - 280 грн., тобто з урахуванням обмежень, встановлених Законами України «Про державний бюджет України на 2006 рік», «Про державний бюджет України на 2007 рік». У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою, визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави. Статті 21 та 22 Конституції України закріпили, що права та свободи людини є невідчужуваними та непорушними, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках передбачених Основним Законом України. Зокрема ст.64 визначено вичерпний перелік випадків щодо обмеження встановлених прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень, а саме: в умовах воєнного або надзвичайного стану. Встановлення окремими законами України певних пільг, компенсацій і гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист, а тому, відповідно до ч.6 ст.6. ч.2 ст.19, ч.1 ст.68 Конституції України, вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними. Таким чином суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідно до ст.171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення, а тому суд вважає, що недовиплачену разову грошову допомогу слід стягнути з Головного управління праці і соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації. Стягненню підлягає допомога за 2007 рік, оскільки в адміністративному судочинстві діє річний строк позовної давності, а відповідно до ч.4 ст.171Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» такі виплати передбачено проводити до 30 вересня відповідного року. З врахуванням отриманої позивачем разової грошової допомоги за 2007 рік в розмірі 280 грн., суд вважає необхідним стягнути на його користь недовиплачену разову грошову допомогу за вказаний період в розмірі 1770 грн. 30 коп. (2050грн.30коп.-280 грн.). В решті позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного і

Результат розгляду: partial