Рішення адміністративного суду від 2008-08-07 00:00:00+03

У грудні 2007 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. Зазначав, що йому відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”щорічно до 5 травня повинна надаватися одноразова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій. Однак у 2005 -2007 роках вона виплачувалась відповідачами у неповному розмірі. Просив стягнути дану заборгованість. Позивач у судове засідання не з”явився. Просив справу розглянути без його участі. Представники відповідачів у судове засідання не з”явились тоді, як про час і місце розгляду справи повідомлені вчасно і у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомили. Письмові заперечення на позовну заяву не надали. Враховуючи викладене, Житомирський окружний адміністративний суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Спірні правовідносини регулюються Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”від 22.10.1993 року з наступними змінами та доповненнями. Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до посвідчення, позивач є інвалідом 1 групи. Згідно ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”щорічно до 5 травня інвалідам війни 1 групи виплачується разова грошова допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком. Як свідчать довідка Житомирського обласного центру по нарахуванню і здійсненню соціальних виплат, позивач отримав разову грошову допомогу до 5 травня у 2005 році у розмірі 330, 00 грн., у 2006 році -400, 00 грн., у 2007 році - 450, 00 грн., тобто відповідно до частини 5 ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”з врахуванням обмежень, встановлених Законом України “Про державний бюджет на 2006 рік”, Законом України “Про державний бюджет на 2007 рік”. Ст. 22 Конституції України закріпила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 2 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними. Відповідно до ст. 171 Закону України “Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту”щорічну виплату разової грошової допомоги до 5-го травня в розмірах, передбачених ст.ст.12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення. Разом з тим суд вважає, що стягненню підлягає допомога за 2007 рік, оскільки початок перебігу строку давності стягнення заборгованості по зазначених виплатах починається з 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги (ч. 4 ст. 171 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”). Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін. У даному випадку суд вважає можливим вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача. Заборгованість за 2007 рік: (410, 06*10)-450, 00=3650, 60 грн. На підставі викладеного і

Результат розгляду: partial