Рішення адміністративного суду від 2008-02-28 00:00:00+02

Відповідач є платником вн есків до фонду загальнообов язкового державного соціаль ного страхування на випадок безробіття на загальнообов язкове державне пенсійне стр ахування відповідно до Закон у України «Про загальнообов' язкове державне соціальне ст рахування на випадок безробі ття»від 2 березня 2000 року N 1533-III. За результатами перевірки , проведеної 23.08.2007 р. Святошинсь ким районним центром зайнято сті Київського міського цент ру зайнятості, \~складено акт № 323 від 23.08.2007р., згідно з яким виявл ено недоїмку зі сплати страх ових внесків на виплачену заробітну плату з грудня 2005 р. п о червень 2007 р. не перераховані внески в сумі 4\~974,18 грн. За несвоєчасне перерахува ння страхових внесків відпов ідачу нарахова пеня в розмір і 1\~033,30 грн. 20.09.2007 р. відповідачем було спл ачено пеню в розмірі 1\~033,30 грн. т а частину недоїмки в розмірі 1\~100,00 грн. 22.01.2008 р. відповідачем сплаче но частину недоїмки у розмір і 500,00 грн. Таким чином, на день розгляд у справи недоїмка до Фонду за гальнообовязкового держа вного соціального страхуван ня України на випадок безроб іття становить 2\~874,18 грн. Закон України «Про загальн ообов'язкове державне соціал ьне страхування на випадок б езробіття»визначає правові , фінансові та організаційні засади загальнообов'язковог о державного соціального стр ахування на випадок безробіт тя. Статтею 8 Закону України «Пр о загальнообов'язкове держав не соціальне страхування на випадок безробіття»встанов лено, що Фонд загальнообов'яз кового державного соціально го страхування України на ви падок безробіття (далі - Фонд) створюється для управління с трахуванням на випадок безро біття, провадження збору та а кумуляції страхових внесків , контролю за використанням к оштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг , здійснення інших функцій зг ідно із цим Законом і статуто м Фонду. Фонд є цільовим централізо ваним страховим фондом, неко мерційною самоврядною орган ізацією. Держава є гарантом з абезпечення застрахованих о сіб та надання їм відповідни х соціальних послуг Фондом. Діяльність Фонду регулюєт ься Основами законодавства У країни про загальнообов'язко ве державне соціальне страху вання, Законом України "Про за йнятість населення", цим Зако ном та статутом Фонду, який за тверджується правлінням Фон ду. Усі застраховані особи є чл енами Фонду. Положеннями статті 35 Закону України «Про загальнообов'я зкове державне соціальне стр ахування на випадок безробіт тя»визначено, що роботодавец ь зобов'язаний: своєчасно та в повному розмірі сплачувати страхові внески; надавати ви конавчій дирекції Фонду відо мості в установленому порядк у про: прийняття на роботу пра цівників; заробітну плату пр ацівників, використання робо чого часу тощо; сплату страхо вих внесків, у тому числі заст рахованими особами. Достовірність зазначених у документах даних перевіряє ться виконавчою дирекцією Фо нду. У разі їх недостовірност і роботодавець добровільно ч и на підставі рішення суду по винен відшкодувати страхови ку заподіяну шкоду. Роботодавець несе відпові дальність відповідно до зако нодавства за шкоду, заподіян у застрахованим особам внасл ідок невиконання або неналеж ного виконання обов'язків, ви значених частиною другою ціє ї статті. Роботодавцеві забороняєть ся вчиняти будь-які дії, що мож уть призвести до прийняття н им разом із застрахованою ос обою спільного рішення, яке м оже в подальшому зашкодити ц ій особі або членам її сім'ї ре алізувати своє право на забе зпечення та отримання соціал ьних послуг відповідно до ць ого Закону. Із роботодавця утримуютьс я: сума виплаченого забезпеч ення та вартості наданих соц іальних послуг безробітному у разі поновлення його на роб оті за рішенням суду; незакон но виплачена безробітному су ма забезпечення у разі непов ідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отриман а сума допомоги по частковом у безробіттю. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про зайнятість насе лення" ці кошти спрямовуютьс я до Державного Фонду сприян ня зайнятості населення. Відповідно до п.2 ст.121 Консти туції України, ст.36-1 Закону Укр аїни "Про прокуратуру" на орга ни прокуратури покладено пре дставництво інтересів грома дян чи держави в суді у випадк ах, визначених законом. Згідно із ст.60 Кодексу адмін істративного судочинства Ук раїни у випадках, встановлен их законом, прокурор може зве ртатися до адміністративног о суду із адміністративними позовами про захист прав, сво бод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах. Відповідно до ст. 36-1 Закону У країни „Про прокуратуру" пре дставництво прокуратурою ін тересів громадянина або держ ави в суді полягає у здійснен ні прокурорами від імені дер жави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у с уді інтересів громадянина аб о держави у випадках, передба чених законом. Формами цього представництва є: звернення до суду з позовами або заявам и про захист прав і свобод інш ої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, кол и порушуються інтереси держа ви, або про визнання незаконн ими правових актів, дій чи ріш ень органів і посадових осіб . Статтею 56 Закону України „П ро прокуратуру" передбачено, що під поняттям "прокурор" у с татті 8, частині четвертій ста тті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині перш ій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, част инах першій, четвертій і шост ій статті 46, частині першій ст атті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п'ятій статті 52 і статті 55 цього Закон у слід розуміти: Генеральний прокурор України та його зас тупники, підпорядковані прок урори та їх заступники, старш і помічники і помічники прок урора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, ста рші прокурори і прокурори уп равлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції. Відповідно ч. 1 ст.18 Закону Ук раїни "Про зайнятість населе ння", для реалізації державно ї політики зайнятості населе ння, професійної орієнтації, підготовки і перепідготовки , працевлаштування та соціал ьної підтримки тимчасово не працюючих громадян у порядку , що визначається Кабінетом М іністрів України (вищим орга ном виконавчої влади), створю ється державна служба зайнят ості, діяльність якої здійсн юється під керівництвом Міні стерства праці та соціальної політики України, місцевих д ержавних адміністрацій та ор ганів місцевого самоврядува ння. Крім того, у відповідності д о ч.2 ст.18 Закону України "Про за йнятість населення", Постано ви Кабінету Міністрів "Про за твердження положень щодо зас тосуванння Закону УРСР "Про з айнятість населення" № 47 від 24.0 6.1991р. державна служба зайнятос ті складається з: державного центру зайнятості Міністерс тва праці та соціальної полі тики України, центру зайнято сті Автономної Республіки Кр им, обласних, Київського та Севастопольського м іських, районних, міськрайон них, міських і районних у міст ах центрів зайнятості тощо. Відповідно до Положення пр о Київський міський центр за йнятості, затвердженого Дире ктором Державного центру зай нятості Міністерства праці т а соціальної політики Україн и від 03.12.1997 р., Київський міський центр зайнятості є місцевим органом державної виконавчо ї влади та місцевим органом д ержавної служби зайнятості і підпорядковується Державно му центру зайнятості Міністе рства праці та соціальної по літики України та Київській міській держадміністрації. За таких підстав, органом, у повноваженим державою здійс нювати відповідні функції у даних спірних відносинах є К иївський міський центр зайня тості, який входить до складу державної служби зайнятості . Вивчивши матеріали справи , суд встановив, що на день роз гляду справи розмір недоїмки зі сплати страхових внесків \~складає \~2 874,18 грн. Відповідно до ст. 67 Конститу ції України кожен зобов'язан ий сплачувати податки \~і \~збо ри \~в порядку і розмірах, вста новлених законом. Беручи до уваги те, що недої мку до Київського міського ц ентру зайнятості у розмірі 2 87 4,18 грн. відповідач у встановле ні законодавством строки не сплатив, доказів погашення в ідповідачем зазначеної суми станом на день розгляду цьог о спору не надано, суд приходи ть до висновку про обґрунтов аність позовних вимог та вва жає їх такими, що підлягають з адоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодекс у адміністративного судочин ства України кожна сторона п овинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимог и та заперечення, крім випадк ів, встановлених статтею 72 цьо го Кодексу. Доказів, які б спростовувал и доводи позивача, відповіда ч суду не надав. Оскільки спір вирішено на к ористь субєкта владних пов новажень, звільненого від сп лати судового збору, а також з а відсутності витрат позивач а - суб'єкта владних повноваже нь, пов'язаних із залученням с відків та проведенням судови х експертиз, судові витрати (с удовий збір) стягненню з відп овідача не підлягають.

Результат розгляду: granted