Рішення адміністративного суду від 2008-06-23 00:00:00+03

[PERSON]. звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що в період з 01.01.1997р. по 31.03.2003 р. та з 01.01.2006 р. по 31.12.2007 р. йому не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст.ст.37, 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що призвело до порушення його прав. Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення (ст.39) позивач визначив в розмірі 30936,50 грн., а заборгованість по грошовій допомозі у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства (ст.37) -в розмірі 3763,60 грн., а всього -34700,10 грн.. Посилається на те, що отримував відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. Позивач до суду не прибув, в заяві, адресованій суду, просить розглянути справу без його участі. Представник відповідача до суду не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивач в спірний період часу проживає та працює в с. Радчиці Овруцького району Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Згідно ст.37 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати. Згідно ст.39 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати щомісяця. Проте вказані допомога та доплата виплачувались у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою допомоги та доплат в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивача. Однак позов підлягає частковому задоволенню. В частині виплати щомісячної грошової допомоги (ст.37 Закону) за період з 01.01.1997 р. по 31.03.2003 р. задоволенню не підлягає, оскільки [PERSON] . пропущено річний строк звернення до суду, встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України і підстав для його поновлення не має. Задоволенню також не підлягає позов щодо виплати допомог та доплат (ст.ст. 37,39 ) за період з 01.01.2006 року по липень 2007 року, оскільки дію абзацу третього частини першої статті 37 та абзацу третього частини першої статті 39 зупинено на 2006 рік та 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2006 рік" N 3235-IV( 3235-15 ) від 20.12.2005 та Законом України "Про Державний бюджет на 2007 рік" N 489-V (489-16) від 19.12.2006 і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від 09.07.2007. Заборгованість по допомозі, передбаченій ст.37 Закону, підлягає задоволенню лише за період з липня по грудень 2007 року включно (рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від 09.07.2007) . Заборгованість по ст.39 Закону підлягає стягненню за період з 01.01.1997 р. по 31.03.2003 р. та з 01.07.2007 р. по 31.12.2007 р. відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України „Про оплату праці” є складовою структури заробітної плати. З врахуванням розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу, а саме : Розмір мінімальної заробітної плати становив: з 01.01.1997 р. - 15 грн., з 01.01.1998 р. - 45 грн., з 01.07.1998 р. - 55 грн., з 01.01.1999 р. - 74 грн., з 01.04.2000 р. - 90 грн., з 01.07.2000 р. - 118 грн., з 01.01.2002 р. - 140 грн., з 01.07.2002 р. - 165 грн., з 01.01.2003 р. - 185 грн., з 01.12.2003 р. - 205 грн., з 01.09.2004 р. - 237 грн., 01.01.2005 р. - 262 грн., з 01.04.2005 р. - 290 грн., з 01.07.2005 р. - 310 грн., з 01.09.2005 р. - 332 грн., з 1 січня 2006 року -350 грн., з 01.07.2006 р. - 375 грн., з 1 грудня 2006 року -400 грн., з 1 квітня 2007 року -420 грн., з 1 липня 2007 року -440 грн., з 1 жовтня 2007 року -460 грн.. Заборгованість буде становить: 1) по допомозі, передбаченій ст. 37 Закону: - з липня-вересень 2007 року - 521,70 грн.(440грн.х40%х3=528 грн. - 6.30 грн.(2.10 грн. х 3)); - за жовтень-грудень 2007року -545,70грн. (460 грн.х40%х3= 552грн. - 6.30 грн.); а всього 1067,40грн. (521,70 грн. + 545,70 грн.). 2) по доплаті, передбаченій ст.39 Закону; - з січня - грудень 1997 р. - 234 грн. (15 грн. х 2 х 12 = 360 грн. - 126грн.(10,50грн. х 12)); - з січня-червень 1998 р. - 477,00 грн.(45 грн. х 2 х 6 = 540грн. - 63 грн.(10,50грн. х 6)); - з липня - грудень 1998р. - 597,00 грн.(55грн. х 2 х 6= 660грн. - 63грн.(10,50грн. х 6)); - з січня 1999 р. - березень 2000 р. - 2062,50 грн.(74грн. х 2 х 15= 2220грн. - 157,50грн.(10,50грн. х15)); - з квітня - червень 2000р. - 508,50 грн.(90грн. х 2 х 3=540грн. - 31,50грн.(10,50грн. х 3)); - з липня 2000р. - грудень 2001р. - 4059,00 грн.(118грн. х 2 х 18=4248грн. - 189грн.(10,50грн. х 18)); - з січня - червень 2002 р. - 1617,00 грн. (140грн. х 2 х 6=1680грн. - 63 грн.(10,50 грн. х 6)); - з липня - грудень 2002 р. - 1917,00 грн. (165грн. х 2 х 6=1980грн. - 63 грн.(10,50 грн. х 6)); - з січня - березень 2003 р. - 1078,50 грн. (185грн. х 2 х 3=1110грн. - 31,50 грн.(10,50 грн. х 3)); - з липня - вересень 2007р. - 2608,50 грн. (440грн. х 2 х 3=2640грн. - 31,50 грн.(10,50 грн. х 3)); - з жовтня - грудень 2007р. - 2728,50 грн. (460грн. х 2 х 3=2760грн. - 31,50 грн.(10,50 грн. х 3)), а всього 17887,50 грн.(234,00грн. + 477,00грн. + 597,00 грн. + 2062,50грн. + 508,50грн. + 4059,00грн. + 1617,00грн. + 1917,00грн. + 1078,50грн. + 2608,50грн. + 2728,50грн.). Отже з врахуванням викладеного вище в спірний період часу розмір заборгованості перед позивачем по виплатах, передбачених ст.37 Закону становить 1067,40 грн., а по ст.39 Закону - 17887,50 грн., а всього -18954,90 грн. Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і на даний час є управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з нього.

Результат розгляду: partial