Рішення адміністративного суду від 2008-04-10 00:00:00+03

27 грудня 2007 року [PERSON] звернувся до суду із адміністративним позовом до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області про визнання нечинними окремих положень рішення Царичанської селищної ради та відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 29 січня 2008 року позовні вимоги [PERSON] до Царичанської селищної ради в частині стягнення моральної шкоди, спричиненої неправомірною бездіяльністю Царичанського селищного голови ненаданням відповіді на звернення [PERSON] від 16 травня 2005 року виділено в окреме провадження. У позовній заяві позивач на обґрунтування своїх позовних вимог про стягнення моральної шкоди посилався на наступні обставини: - 16 травня 2005 року він звернувся із заявою до Царичанського селищного голови про надання йому інформації щодо його ([PERSON]) перебування на обліку осіб, які потребують покращення житлових умов; - вказана його заява була отримана Царичанською селищною радою 19 травня 2005 року; - оскільки відповіді на свою заяву він не отримав, то звернувся до суду зі скаргою на неправомірну бездіяльність селищного голови; - рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2005 року бездіяльність селищного голови щодо ненадання відповіді на заяву визнана неправомірною і селищний голова зобов'язаний був надати відповідь на заяву [PERSON]; - вказаною вище неправомірною бездіяльністю йому, [PERSON], було завдано моральну шкоду, яка виразилася в тому, що було порушено його звичний життєвий уклад (він вимушений був звертатися до суду за захистом своїх прав), було принижено його гідність; - на відшкодування завданої моральної шкоди [PERSON] просив у позовній заяві стягнути із Царичанської селищної ради 10000 гр. У судовому засіданні заявлені позовні вимоги позивач підтримав у повному обсязі. Представник відповідача заявлених позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що позивачем не надано жодних доказів того, що йому було завдано моральної шкоди. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до норм п. 4 ч. 3 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди завданої його незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю. Згідно з нормами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановле6них статтею 72 того ж Кодексу. Нормами ч. 1 ст. 72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В даному випадку рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2005 року встановлено, що дії Царичанського селищного голови [PERSON] по ненаданню належним чином відповіді на заяву [PERSON] від 16 травня 2005 року є неправомірними, тому відповідно до норм ч. 1 ст. 72 КАС України ця обставина доказування не підлягає. Позивач посилається на норми ч. 2 ст. 71 КАС України, згідно з якими в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а тому, на його (позивача) думку, він не зобов'язаний доводити будь-що в даній адміністративній справі. Суд вважає, що нормами ч. 2 ст. 71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень лише в справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, як це зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС України. В даному випадку заявлені позовні вимоги не про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень (рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2005 року це питання вже вирішене і у даному судовому засіданні ця обставина не потребує доказування). За викладених обставин суд вважає, що відповідно до норм ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України, які містяться в Постанові N 4 від 31 березня 1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з наступними змінами та доповненнями) обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивачем в даній справі будь-яких доказів щодо наявності моральної шкоди, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні не надано, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. На думку суду, необхідно звернути увагу на ту обставину, що нормами ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено річний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи. В даному випадку бездіяльність селищного голови щодо ненадання відповіді на заяву [PERSON] визнана неправомірною рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2005 року, а з даною позовною заявою [PERSON] звернувся лише 27 грудня 2007 року, тобто більше, ніж через два з половиною роки. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied