Рішення адміністративного суду від 2008-02-22 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що він був звільнений з військової служби на пенсію наказом командира в/ч 35564 № 0186 від 24.11.83 року і виключений із списків особового складу в/ч 44073 наказом командира цієї військової частини № 10 від 13.01.84 року. Вислуга 26 років. З дня звільнення розмір його пенсії неодноразово підвищувався на підставі законодавства України, але не відповідачем не були здійснені всі необхідні перерахунки, що призвело до порушення його прав. З цього приводу позивач звертався зі скаргою до Сумського обласного військового комісаріату, але отримав відмову, в зв»язку з чим звернувся до суду і просив визнати факт його дискримінації за роком звільнення при нарахуванні пенсії та грошової допомоги при звільненні, визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати його перерахувати пенсію, поскільки ним: - з 1 вересня 1999 року по 1 січня 2003 року не нарахована надбавка в розмірі 40% посадового окладу встановлена Указом Президента України №847/99 від 14 липня 1999 року «Про додаткові заходи щодо впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та постановою Кабінету Міністрів України від 15 вересня 1999 року №1695 «Про порядок нарахування та виплату щомісячної надбавки за службу в Збройних Силах України»; - з 1 березня 2001 року по 1 січня 2005 року не нарахована надбавка в розмірі 33,3% щомісячної премії від грошового забезпечення на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року №829 «Про грошове забезпечення військовослужбовців та Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям затвердженого наказом Міністра Оборони України від 5 березня 2001 року №75 та на 40% посадового окладу; - з 1 січня 2003 року до 1 січня 2005 року не нараховувалась надбавка в розмірі 100% надбавки до грошового забезпечення на підставі Указу Президента України №173 від 23 лютого 2003 року «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» та на 33,3%; - з 1 травня 2003 року до 1 січня 2005 року не нараховувалась надбавка на 70% грошового забезпечення на підставі Указу Президента України №389 від 5 травня 2003 року «Про надбавки військовослужбовцям Збройних сил України, Міністерства Внутрішніх справ України, Адміністрації державної прикордонної служби України та управління державної охорони України за безперервну службу» на 33,3% і на 100%; - з 1 січня 2005 року по 31 грудня 2005 року не нараховано надбавку в розмірі 50% від перерахованої пенсії з обліком щомісячних надбавок 100%, 10-90% (вислуга більше 25 років) та премії 33,3% на підставі пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб». 18.09.2006 року він звернувся зі скаргою до відповідача з вимогами перерахувати раніше призначену пенсію і грошову допомогу з урахуванням усіх надбавок і премій та виплатити грошову заборгованість за минулий час, але йому було відмовлено. Тому він просить встановити факт дискримінації на отримання рівної пенсії за роком звільнення, визначити дії Сумського обласного військового комісаріату неправомірними та перерахувати йому раніше призначену пенсію та грошову допомогу. Військовослужбовці, які звільнились після 1 травня 2003 року, отримали пенсію 1013 грн. 87 коп. і грошову допомогу 14 952, 07 грн., в той час як він за однакову з ними службу отримував пенсію в розмірі 221, 84 грн. а грошову допомогу при звільненні - 490 крб. Ці факти позивач вважає дискримінацією зі сторони відповідача і просить поновити порушені його права, зобов”язавши відповідача перерахувати пенсію, яку він отримує як військовослужбовець. Крім того, він просив суд визнати неправомірними дії посадових осіб Сумського обласного військового комісаріату та зобов'язати перерахувати його пенсію: - на підставі ч. 2 ст. 51, ст. 55, ч. 3 ст. ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262 - ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2002 року № 1576 «Про заходи щодо підвищення рівня пенсії забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» та ч. 3 ст. 22 Конституції України в частині нарахування надбавки за особливі умови служби в період з 01.07.2000 року по 01.10.2003 року; - з 01.07.00 року по 01.10.2003 року і по сьогоднішній день з урахуванням індексів інфляції на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплат» від 19.10.2000 року та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159. В судовому засіданні позивач ствердив свої позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача - Сумського ОВК в судове засідання не з»явився, хоча про дату і місце судового засідання був сповіщений належним чином, в раніше наданому суду запереченні позов не визнав, мотивуючи це тим, що пенсія позивачу нарахована відповідно до вимог чинного законодавства і просив суд справу розглядати без його участі. Також він надав розрахунок коштів, здійснений згідно вимог позивача. Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області позовних вимог не визнала з тих підстав, що до повноважень органів Пенсійного фонду функції призначення та виплати пенсії військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах за Законом України від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не входили. Лише з 01.01.2007 р., відповідно до ст. 99 Закону України від 10.12.2006р., «Про державний бюджет України на 2007 рік», який набрав чинності з 01.01.2007 р., функції призначення та виплати пенсії зазначеної вище категорії пенсіонерів були віддані регіональним органам Пенсійного фонду України. Тому управління не приймало і взагалі не мало права приймати будь які рішення стосовно нарахування та виплати пенсії позивачу. Крім того, вона просила взяти до уваги лист першого заступника голови правління ПФУ від 02.10.01року, щодо відшкодування пенсіонерам шкоди, завданої діями міністерств і відомств, а в запереченнях, раніше наданих суду звернула увагу на те, що на думку відповідача позивачем пропущено строк, визначений законодавством для звернення до суду. Приймаючи до уваги, що в справі достатньо доказів про права та взаємостосунки сторін суд вважає можливим справу заслухати у відсутності представника Сумського ОВК. Зі скарг (а.с. 6, 33), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивач в 2006 році звертався до Сумського ОВК. З листа (а.с. 7), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що Сумським ОВК відмовлено в задоволенні вимог позивача. З довідки, розрахунків та заяви (а.с. 8-10, 24,29, 35-37,47, 70), досліджених в судовому засіданні вбачається, яким чином нараховувалася пенсія позивачеві, що йому не було доплачено пенсію в сумі 228 грн. 54 коп. а з урахуванням індексів інфляції на загальну суму 353 грн. 25 коп., та те, що розрахунки сторін щодо нарахування надбавки за особливі умови служби відрізняються внаслідок того, що відповідачем не взято до уваги індекси інфляції. Вислухавши позивача, представника відповідача - ГУ Пенсійного фонду України в Сумській області та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з нижчевикладених підстав. Даний спір між сторонами виник з адміністративних правовідносин, які носять публічний характер і регулюються ст. 43 Закону України „ Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб” від 09.04.1992 року з подальшими змінами. В судовому засіданні було встановлено, що наказом командира в/ч 35564 № 0186 від 24.11.83 року і виключений із списків особового складу в/ч 44073 наказом командира цієї військової частини № 10 від 13.01.84 року і йому була призначена пенсія військового службовця, враховуючи вислугу 26 років. В подальшому відповідно до змін в пенсійному законодавстві відповідач неодноразово проводив перерахунок пенсії позивача. Згідно ч. 3 ст. 43 Закону України „ Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб” пенсію особам, які мають право на неї за цим Законом, обчислюється з грошового забезпечення цих військовослужбовців. При цьому для обчислення їм пенсій враховуються відповідні оклади за посадою, військовим чи спеціальним званням, процентної надбавки за вислугу років, надбавки за вчене звання та вчену ступінь, кваліфікацію і умови служби в порядку і розмірах, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. Сам закон не встановлює будь-яких обмежень щодо розміру пенсій, а відносить це питання на вирішення Кабінету Міністрів України.. Так, п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 12992 року № 393 „ Про порядок обчислення вислуги років, призначення пенсії, грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей” пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення : окладу за останньою штатною посадою, займаної перед звільненням, окладу за військові звання, 100% надбавки за вислугу років, додаткових видів грошового забезпечення, що надаються щомісячно. Розмір додаткових видів грошового забезпечення визначається ( за вибором тих, хто звернувся) за останні 24 останні календарні місяців служби підряд протягом усієї служби перед зверненням за пенсію, незалежно від наявних перерв у службі. Отже судом встановлено, що надбавки, визначені Указами Президента України № 173 від 23.02.2003 року , № 389 від 05.04.2003 року та надбавки, передбачені ПМК України № 393 від 17.07.1992 року відносяться до додаткових видів грошового забезпечення, запроваджених після звільнення позивача з Збройних Сил і яких він за час проходження військової служби не отримував, так як був звільнений зі служби 31.10.1991 року, а тому дія вищезазначених нормативних актів на нього не поширюється. Законодавством з питань пенсійного забезпечення, яке діяло до 01.01.2005 року, не було передбачено можливості перерахунку раніше призначених пенсій у зв”язку з запровадженням після звільнення військовослужбовців та осіб, котрі мають право на пенсію згідно із Законом № 2262-Х11 нових щомісячних додаткових витрат грошового забезпечення, яких вони не отримували під час служби, а також премій. Закон № 1769-1У, який набув чинності 01.01.2005 року не має зворотної сили. Тому суд дійшов до висновку, що вимоги позивача щодо перерахунку пенсії з урахуванням запроваджених після звільнення зі служби нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за минулий час, тобто до 01.05.2005 року задоволенню не підлягають. З 01.01.2006 року набув чинності Закон України № 2255-1у „ Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців” і ним передбачено зміну в редакції ч. 3 ст. 63 ЗУ „ 2262-Х11 та запроваджено новий порядок перерахунку раніше призначених пенсій. Ним встановлено, що всі призначені відповідно до цього Закону пенсії підлягають перерахунку в зв”язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію згідно з цим законом, або у зв”язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ( надбавки, підвищень ) і премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення права на такий перерахунок та провадиться у строки, встановлені у частині 2 статті 51 цього Закону. Тому суд вважає вимоги щодо неправомірності перерахування пенсії позивачу в розмірі 50% з 01.01.2005 року також не об”єктивними і такими, що задоволенню не підлягають. Разом з тим, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 року № 829 „Про грошове забезпечення військовослужбовців” посадові оклади військовослужбовців у тому числі посадовий оклад позивача підвищилися, тому йому повинна бути збільшена надбавка за особливі умови служби з 1.07.2000 року до 1.10.2003 року. Відповідачем - Сумським ОВК своєчасного перерахунку по цих надбавках не здійснювалось і донарахованих коштів не виплачувалось чим права позивача було порушено, так як він отримував пенсію не в повному обсязі.Внаслідок несвоєчасного перерахунку відповідачем грошового забезпечення, позивач за цей період не отримав коштів в розмірі 228 грн. 54 коп. Тому на думку суду в цій частині позовні вимоги є обгрунтованими і такі, що підлягають задоволенню. Крім того, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 99 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» військовослужбовцям та іншим особам, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України „ Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб” перерахування і виплата пенсій, в тому числі і призначених до введення в дію цього Закону здійснюються органами Пенсійного фонду України, що на думку суду є підставою для покладення обов»язку нарахування та виплати позивачеві недоотриманих коштів на відповідача - ГУ ПФУ в Сумській області і не дає можливості прийняти до уваги заперечення представника цього відповідача. При цьому суд не може врахувати заперечень представника відповідача і в тій частині, що позивачем порушено строки звернення до суду, поскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивач дізнався про порушення своїх прав в 2006 році а до цього часу не мав можливості здійснити висновок щодо даної обставини. Разом з тим, суд не може погодитись з вимогами позивача про перерахунок пенсії з урахуванням індексу інфляції так як згідно Закону України «Про компенсацію громадянам, втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплат» від 19.10.00 року, п.п. 2- 4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, компенсація громадянам втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням термінів її виплати проводиться в разі затримки на один і більше календарних місяців виплати пенсії, нарахованої пенсійними органами. В даному ж разі, пенсійним органом пенсія своєчасно нараховувалась та виплачувалась відповідною установою ощадбанку без затримки, тому підстав для нарахування компенсації за весь період, протягом якого проводиться доплата не має. Тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій посадових осіб Сумського обласного військового комісаріату щодо нарахування позивачеві надбавки до пенсії за особливі умови служби в період з 01.07.00 р. по 01.10.03 року не в повному обсязі, зобов'язати ГУ ПФУ України виплатити позивачеві не донараховану пенсію в розмірі 228 грн. 54 коп. а в задоволенні вимог про порушення конституційних прав та свобод та про стягнення компенсації за несвоєчасне отримання пенсії відмовити. Також суд вважає необхідним відмовити і в задоволенні вимог щодо негайного виконання судового рішення з тих підстав, що вказані кошти підлягають не тільки стягненню а й донарахуванню співробітниками відповідача, а для цього необхідний відповідний проміжок часу. На підставі наведеного,

Результат розгляду: partial