Рішення адміністративного суду від 2008-05-13 00:00:00+03

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління МВС України в Запорізькій області про визнання наказу про звільнення незаконним; покладання забов»язання про поновлення на роботі; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; стягнення моральної шкоди. У позові вказав, що згідно до наказу заступника начальника УМВС України в Запорізькій області Нестеренка В.В. за №570/ос від 29.10.2007 року його, майора міліції - старшого оперуповноваженого Держаної служби боротьби з економічною злочинністю Орджонікідзевського районного відділу Запорізького міського управління МВС, звільнено з органів внутрішніх справ України у відставку з 30 жовтня 2007 року. Звільнення у відставку проведено на підставі ст.65 п."а" Положення "Про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України" - за віком. Вважає звільнення з органів внутрішніх справ України незаконним, оскільки, відповідно до п."а" ст.65 Положення "Про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України" особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) за віком - при досягненні граничного віку, встановленого Законом СРСР "Про загальну військову повинність" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання. Закон СРСР "Про загальну військову повинність" не є чинним з моменту прийняття Верховною Радою України Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" №2232-ХІІ від 25.03.1992р. Діючим у теперішній час Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу" у статті 22 встановлено, що граничний термін перебування на військовій службі для військовослужбовців старшого офіцерського складу, а саме майорів, становить - до 50 років. На момент звільнення з органів МВС України його вік становив 47 років, тому звільнення його з органів МВС України у відставку проведено з порушенням вимог чинного законодавства України. Вважає, що незаконним звільненням із органів МВС йому завдано моральну шкоду. Так, після ознайомлення з наказом про звільнення з органів МВС України у нього різко погіршився стан здоров'я та психічне становище. У відносинах з оточуючими виникли труднощі на підґрунті психологічного становища, пов'язаного із незаконним звільненням. З 30.10.2007 року і до теперішнього часу він перебуває на лікуванні в 9-й міській лікарні м.Запоріжжя у відділенні загальної хірургії з діагнозом - виразка шлунку, загострення. Просив суд визнати наказ про звільнення від 29.10.2007 року незаконним; покласти забов»язання поновити його на займаній посаді; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути завдану моральну шкоду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON]- [PERSON] підтримав позов, посилаючись на обставини, викладені у позові. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача УМВС України в Запорізькій області проти позову заперечує. Суду пояснив, що [PERSON] працював старшим оперуповноваженим Державної служби боротьби з економічною злочинністю Орджонікідзевського районного відділу Запорізького міського управління УМВС. Згідно з Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України був звільнений з органів внутрішніх справ у відставку за ст. 65 п. „а" (за віком) наказом УМВС № 570 о/с від 29.10.2007 року. Відповідно до ст. 65 п. „а" вказаного положення, особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) за віком - при досягненні граничного віку, встановленого Законом України „Про військовий обов'язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання. Згідно з положенням, [PERSON] мав спеціальне звання майора міліції та відносився до старшого начальницького складу органів внутрішніх справ України. Відповідно до ст.. 7 Положення, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу залежно від присвоєних їм спеціальних звань перебувають на службі в органах внутрішніх справ до такого віку: особи середнього і старшого начальницького складу, за винятком полковників міліції та полковників внутрішньої служби 45 років. [PERSON], відповідно до військового квитка має військове звання «рядовий» та згідно зі ст.. 28 Закону України «Про військовий обов»язок і військову службу» його граничний вік перебування в запасі складає до 40 років, тому вважає, що [PERSON] було звільнено правомірно, просить позов залишити без задоволення. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, представника відповідача, суд вважає позов не підлягаючим задоволенню у зв»язку з наступним. Згідно з наказом заступника начальника УМВС України в Запорізькій області Нестеренка В.В. за №570/ос від 29.10.2007 року [PERSON] майора міліції - старшого оперуповноваженого Держаної служби боротьби з економічною злочинністю Орджонікідзевського районного відділу Запорізького міського управління МВС, звільнено з органів внутрішніх справ України у відставку з 30 жовтня 2007 року на підставі ст.65 п."а" Положення "Про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України" - за віком. Відповідно до ст. 65 п. „а" Положення особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) за віком - при досягненні граничного віку, встановленого Законом України „Про військовий обов'язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання. [PERSON], відповідно до вказаного Положення мав спеціальне звання майор міліції та відносився до старшого начальницького складу органів внутрішніх справ України. Як вбачається із ст. 7 Положення « Про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України», особи середнього, старшого і вищого начальницького складу залежно від присвоєних їм спеціальних звань перебувають на службі в органах внутрішніх справ до такого віку: особи середнього і старшого начальницького складу, за винятком полковників міліції та полковників внутрішньої служби 45 років. З вказаного вище вбачається, що [PERSON] було звільнено зі служби правомірно, відповідно до діючого законодавства, тому його позовні вимоги у частині визнання наказу про звільнення незаконним; покладання забов»язання про поновлення на роботі; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; стягнення моральної шкоди, задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied