Рішення адміністративного суду від 2008-11-07 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання неправомірними дій суб‘єкту владних повноважень – Севастопольської міської державної адміністрації, пов‘язаних з винесенням розпорядження № 264-р від 02.04.2007 року "Про відміну розпорядження голови Гагарінської районної державної адміністрації м. Севастополя від 06.12.2006 року № 915-р". Пізніше позов був доповнений вимогами позивача про визнання вказаного розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації незаконним та відміну його. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації № 264-р від 02.04.2007 року винесено з порушенням вимог діючого законодавства, а саме: Закону України "Про місцеві державні адміністрації", згідно з яким Севастопольська міська державна адміністрація не наділяється правом відміни розпоряджень районних міських державних адміністрацій в м. Севастополі, і винесене 02.04.2007 року розпорядження № 264-р виходить за рамки компетенції Севастопольської міської державної адміністрації, а також з порушенням Типового регламенту місцевої державної адміністрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.1999 року № 2263 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2007 року № 1270), згідно з ч. 4 п. 69 якого розпорядження голови місцевої держадміністрації, що стосуються прав та обов’язків громадян або мають загальний характер, підлягають оприлюдненню і набирають чинності з моменту їх оприлюднення, якщо самим актами не встановлено більш пізній строк набрання чинності. Крім того позивач мотивував це тим що з порушенням норм Житлового кодексу України, у зв’язку з тим, що відмінено оскаржуваним розпорядженням Севастопольської міської державної адміністрації розпорядження Гагарінської районної державної адміністрації м. Севастополя № 915-р від 06.12.2006 року стосувалось зміни договору найму житлового приміщення та наданню [PERSON] як наймачу права користування квартирою [ADDRESS] . Але згідно ст.108 ЖК України розірвання договору найму житлового приміщення в будинках державного і суспільного житлового фонду на вимогу наймодавця можливо лише на підставах, встановленим законом, і лише в судовому порядку. У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав и просив задовольнити. Представник відповідача Севастопольської міської державної адміністрації позов не підтримав, вважає, що оскаржуване розпорядження було винесено з законних підстав, порушень діючого законодавства при його винесенні не було. Він надав до суду відповідні заперечення. Потім він перестав з’являтися до суду. Представник третьої особи Гагарінської районної державної адміністрації м. Севастополя прохає розглянути цю справу на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню. Розпорядженням Севастопольської міської державної адміністрації від 02.04.2007 року за № 264-р було відмінено розпорядження голови Гагарінської районної державної адміністрації м. Севастополя від 06.12.2006 року за № 915-р "Про зміну договору найму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] як таке, що суперечить нормам ст. 106 Житлового кодексу України. Приймаючі до увазі, що розпорядження голови Гагарінської районної державної адміністрації м. Севастополя від 06.12.2006 року за № 915-р стосувалося зміни договору найму та безпосередньо зачіпало інтереси фізичної особи – [PERSON] , яка за цим договором найму мала статус наймача, і цей правовий акт мав індивідуальну дію та породжував права та обов’язки не тільки суб’єкта владних повноважень – Гагарінської районної державної адміністрації у місті Севастополі, але і іншої особи – [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України визнання незаконним правового акта індивідуальної дії, виданого органом державної влади, якщо цей акт суперечить нормам цивільного законодавства та порушує цивільні права та інтереси, визнається незаконним та відміняється тільки судом. Тобто відміна розпорядження Гагарінської районної державної адміністрації м. Севастополя від 06.12.2006 року за № 915-р як правового акта індивідуальної дії повинна була здійснюватися у судовому порядку. У зв’язку з чим, визнання незаконним та відміна вказаного розпорядження Севастопольською міською державною адміністрацією суперечить вимогам діючого законодавства. Крим того, діяльність суб’єкта владних повноважень - Севастопольської міської державної адміністрації, дії якої оскаржуються, регламентована Законом України № 586-XIV від 09.04.1999 року "Про місцеві державні адміністрації". Відповідно до ст. 1 даного закону виконавчу владу в областях, районах, районах Автономній Республіці Крим, в містах Києві і Севастополі здійснюють відповідно обласні, районні, Київська і Севастопольська міська державні адміністрації, особливості здійснення виконавчої влади в містах Києві і Севастополі визначаються окремими законами України. Приймаючі до увазі, що окремого закону, який визначає особливості здійснення виконавчої влади в місті Севастополі, до цього часу не прийнято, а Закон України "Про місцеві державні адміністрації" не визначає повноваження Севастопольської міської державної адміністрації по відношенню до районних у місті Севастополі місцевих державних адміністрацій та не розповсюджує свою дію на вказані відношення, Севастопольська міська державна адміністрація при прийнятті розпорядження відносно скасування розпорядження Гагарінської районної у місті Севастополі державної адміністрації не мала законних підстав керуватися Законом України "Про місцеві державні адміністрації". У ході судового засідання представники відповідача та третьої особи не довели до суду інших, крім ст. 43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", підстав для винесення розпорядження щодо скасування розпорядження Гагарінської районної державної адміністрації у м. Севастополі, у зв’язку з цим оскаржуване розпорядження не може бути визнано таким, що винесено згідно нормам діючого законодавства України. Посилання представників відповідача та третьої особи до п. 10 Перехідних положень Конституції України не можуть бути прийняти судом до уваги, так як згідно змісту цього пункту до прийняття законів, які визначають особливості здійснення виконавчої влади в містах Києві та Севастополі, виконавчу владу в цих містах здійснюють відповідні державні адміністрації. При цьому не конкретизується відповідними є міські або районні у місті державні адміністрації, тобто виконавчу владу здійснюють місцеві (до яких відносяться як міські, так і районні у місті) державні адміністрації відповідно до їх компетенції та повноважень. До того ж Типовим регламентом місцевої державної адміністрації, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.1999 року № 2263 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2007 року № 1270), ч. 4 п. 69 передбачено, що розпорядження голови місцевої держадміністрації, що стосуються прав та обов’язків громадян або мають загальний характер, підлягають оприлюдненню і набирають чинності з моменту їх оприлюднення, якщо самим актами не встановлено більш пізній строк набрання чинності. Відповідач не надав доказів про виконання вказаних вимог законодавства щодо оприлюднення розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації від 02.04.2007 року за № 264-р, тобто цей акт не може вважатися таким, що набрав законної чинності. Судом також встановлено, що розпорядженням Гагарінської районної державної адміністрації у м. Севастополі від 06.12.2006 року за № 915-р був змінений договір найму житла, [PERSON] була визнана наймачем житлового приміщення у квартирі [ADDRESS] . Згадане житлове приміщення знаходиться на території Гагарінського району м. Севастополя і відноситься до житлового фонду Гагарінської районної у м. Севастополі місцевої Ради. Відповідно до ст. 15 Житлового кодексу України здійснення управління житловим фондом місцевої Ради на території району, міста, району у місті і прийняття рішення про надання житлових приміщень в будинках житлового фонду місцевої Ради відноситься до компетенції відповідної державної адміністрації, тобто питання про внесення змін до договору найму та визнання наймача житлового приміщення вищезазначеної квартири відносилося до компетенції Гагарінської районного державної адміністрації у м. Севастополі та розпорядження за № 915-р від 06.12.2006 року було прийнято повноваженим та компетентним органом державної влади. На підставі викладеного, суд вважає, що розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації за № 264-р від 02.04.2007 року є таким, що суперечить закону та підлягає скасуванню. На підставі наведеного,

Результат розгляду: granted