Рішення адміністративного суду від 2008-08-14 00:00:00+03

[PERSON], як колишній військовослужбовець, звернулася з позовом до суду посилаючись на те, що відповідачем було порушено її права на отримання продовольчого забезпечення за рахунок держави в період з 11 березня 2000 року по 18 червня 2004 року. Просить суд стягнути на її користь грошову компенсацію за продовольче забезпечення в сумі 13958,72 грн.. Позивачка вважає відмову військової частини у виплаті компенсації за продовольче забезпечення незаконною, такою, що суперечить нормам Конституції України , частиною 2 статті 17 якої передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які знаходяться на службі в Збройних Силах України і інших військових формуваннях, а також членів їх сімей. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги і просить стягнути з відповідача грошову компенсацію за продовольче забезпечення у розмірі 16882,37 грн. за період з 11 березня 2000 року по 18 червня 2007 року тобто по день звільнення зі служби. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав зазначених в запереченнях. Крім того, поряд із запереченнями проти позову, представник відповідача просить застосувати до даних правовідносин річний строк звернення до суду і в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволені позовних вимог необхідно відмовити із слідуючи підстав: Судом встановлено, що[PERSON] проходила військову службу у військовій частині А2038 до 18 червня 2007 року. Як видно із змісту позовної заяви та пояснень позивачка, остання просить стягнути з відповідача компенсацію за продовольче забезпечення в сумі 16882,37 грн. за період з 11.03.2000 р. по 18.06.2007 р. (по день звільнення зі служби), яке, на думку позивачки, повинна виплатити їй військова частина А2038. Частиною другою статті 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Таким чином, суд вважає, що позивачка звернулася до адміністративного суду за захистом свого порушеного права з пропуском річного строку встановленого вказаними вище нормами. У судовому засіданні представник відповідача наполягає на застосуванні до спірних правовідносин річного строку звернення до суду, що відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, є підставою для відмови у задоволенні позову. Судом не встановлено поважності причин пропуску [PERSON]. вказаного строку звернення до адміністративного суду, що було б підставою для його поновлення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Результат розгляду: denied