Рішення адміністративного суду від 2008-06-19 00:00:00+03

[PERSON] отримує пенсію призначену у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (№ 2262-XII від 09.04.1992р.). Постановою Кабінету Міністрів України від 2 листопада 2006 р. N 1522 затверджено Порядок передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян. Зазначений порядок визначає механізм передачі органам Пенсійного фонду України від Міноборони, МВС, МНС, СБУ, Державної податкової адміністрації, Державного департаменту з питань виконання покарань та інших органів, що здійснюють призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", функцій з призначення і виплати пенсій. Передача функцій з призначення і виплати пенсій здійснюється у визначеній послідовності, яка, зокрема, включає передачу за формою, що затверджується Пенсійним фондом України: інформаційно-довідкової бази даних, систематизованої бази даних законодавчих, інших нормативно-правових актів та документацію, необхідні для забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій, закриті виплатні документи та відомості на виплату пенсії за останніх три роки, архівні пенсійні справи, закриті протягом трьох останніх років, бланки документів, необхідних для призначення і виплати пенсій, зокрема документів суворої звітності. У відповідності до пункту 2 вказаного порядку органи Пенсійного фонду України приймають згідно із затвердженими графіками від органів, що здійснюють призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пенсійні справи, виплатні та інші документи, необхідні для виконання функцій з призначення і виплати пенсій. Окрім того, статтею 99 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (№ 489-V, від 19.12.2007р.) визначено, що військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", пенсії призначаються (перераховуються) органами Пенсійного фонду України. Відповідно до статті 99 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 р. N 3-1). Аналізуючи вищезазначене, суд вважає, що починаючи з 1 січня 2007 року усі питання пенсійного забезпечення (як основної пенсії так і надбавок/підвищень), військовослужбовців вирішуються виключно Пенсійним фондом України та його структурними підрозділами. При цьому зазначені функції Пенсійним фондом України виконуються не в силу правонаступництва, а в силу передачі відповідних функцій від одного суб'єкта до іншого. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що Пенсійний фонд України отримавши в силу постанови Кабінету Міністрів України та Закону (№ 489-V, від 19.12.2007р.) відповідні функції з призначення (перерахунку) пенсій здійснює їх незалежно від часу отримання та не залежно від часового проміжку, за який виникає спір щодо призначення (перерахунку пенсії). У відповідності до кінцевої редакції позовних вимог позивача згідно з заявою поданою під час судового засідання від 22.05.2008 року позивач просить суд зобов'язати Київський міський військовий комісаріат зробити перерахунок додаткової пенсії як інваліду війни 3 групи з 01.01.2002 по 31.12.2005 року, а Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити недоплачену додаткову пенсію. Отже, з позовних вимог випливає, що вимоги за публічно-правовим спором щодо перерахунку підвищення адресовані неналежному відповідачеві -Київському міському військовому комісаріату. Адже функції з нарахування та перерахунку пенсій військовослужбовців з 2007 року виконуються Пенсійним фондом України. Київській міський військовий комісаріат функцій з призначення та перерахунку пенсій військовослужбовців не здійснює. З огляду на це, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача до Київського міського військового комісаріату щодо перерахунку додаткової пенсії як інваліду війни 3 групи з 01.01.2002 по 31.12.2005 року є необґрунтованими та безпідставними. Позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати недоплаченої суми пенсії є безпідставними, з огляду на те, що остання не може бути вирішена без вирішення питання про наявність правових підстав та їх обґрунтованість щодо перерахунку пенсії. Адже вимога щодо виплати недооплачених сум стосуються не тих сум, що вже нараховані позивачу, а до тих які є предметом публічно-правового спору. Вимоги щодо перерахунку пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві позивачем в суді не заявлялися. Суд вважає, що позивачем обрано помилковий спосіб захисту своїх прав, який проявився у тому, що вимоги про перерахунок пенсії адресовані неналежному відповідачу -Київському міському військовому комісаріату, який на час подання позову і розгляду справи функцій з призначення та перерахунку пенсії військовослужбовців не здійснює. Таким чином, враховуючи те, що позовні вимоги з приводу виплати недоплаченої суми пенсії є похідними від вимог адресованих Київському міському військовому комісаріату, а для задоволення останніх немає відповідних правових підстав, суд вважає, що позовні вимоги позивача в цілому, з урахуванням вищезазначеного, задоволенню не підлягають. У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України (№254к/96-ВР від 28.06.1996р.) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд також бере до уваги, що згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied