Рішення адміністративного суду від 2008-06-12 00:00:00+03

У вересні 2007 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання нечинним та скасування наказу відповідача № 69 від 20.08.2007 року, яким за результатами перевірки дотримання Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» анульовано видану йому 31.10.2006 року ліцензію на право провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів). У своїй позовній заяві посилався на те, що проведена Житомирським обласним сектором з питань банкрутства Державного департаменту з питань банкрутства Міністерства економіки України позапланова перевірка була незаконною, а відповідно і наказ прийнятий за результатами проведеної перевірки є неправомірним. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 січня 2008 року заявлений позов задоволено. Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Державний департамент з питань банкрутства подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що при винесенні наказу № 69 від 20.08.2007 року діяв у відповідності до абзацу 3 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та в межах своїх повноважень, закріплених законодавством України. При цьому також вказує, що судом першої інстанції в оскаржуваній постанові не наведено жодних положень закону, які б обґрунтовували правомірність висновку суду першої інстанції про поважність причин, що виправдовують бездіяльність [PERSON] у період судового розгляду справи про банкрутство ВАТ «Норинський щебеневий завод». Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню з ухваленням нового рішення у справі з таких підстав. Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. Суд першої інстанції дійшов висновку, що невизначеність статусу ВАТ «Норинський щебеневий завод», а також і статусу самого [PERSON] (керуючий санацією чи ліквідатор), є поважною причиною, що виправдовує його бездіяльність у період розгляду в судах справи про банкрутство товариства та свідчить про необґрунтованість рішення щодо позбавлення позивача ліцензії. Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне. Колегією суддів встановлено, що за результатами проведення планової перевірки арбітражного керуючого [PERSON] було складено Акт від 11.09.2006 року № 16 про додержання ліцензійних умов, яким, зокрема, виявлено, що у справі про банкрутство ВАТ «Норинський щебеневий завод» арбітражним керуючим [PERSON] порушено вимоги п. 7 статті 18 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». На підставі скарги про порушення арбітражним керуючим [PERSON] ліцензійних умов було призначено проведення позапланової перевірки виконання ним вищезазначеного Закону відповідно до п. 1.3 Порядку контролю за додержанням ліцензійних умов провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого спільним наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва і Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 13.02.2002 року № 22/35. За результатами перевірки комісією складений Акт позапланової перевірки від 14.08.2007 року № 11, згідно з яким комісією встановлено, що арбітражний керуючий при здійсненні повноважень керуючого санацією на ВАТ «Норинський щебеневий завод» порушив вимоги п. 7 ст. 18 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а саме: протягом першого півріччя 2007 року керуючий санацією [PERSON] щоквартально не звітував перед комітетом кредиторів щодо стану виконання плану санації ВАТ «Норинський щебеневий завод». На підставі повторно встановлених порушень комісією був складений Акт про повторне порушення ліцензіатом ліцензійних умов від 14.08.2007 року. Наказом від 20.08.2007 року № 69 Державним департаментом з питань банкрутства було анульовано ліцензію [NUMBER] на право провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), видану [PERSON] 31.10.2006 року. Судова колегія вважає, що відповідач діяв у відповідності до вимог, встановлених чинним законодавством, та обґрунтовано анулював ліцензію, видану [PERSON] Так, у відповідності до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» підставою для анулювання ліцензії є акт про повторне порушення ліцензіатом ліцензійних умов. Орган ліцензування приймає рішення про анулювання ліцензії протягом десяти робочих днів з дати встановлення підстав для анулювання ліцензії, яке вручається (надсилається) ліцензіату із зазначенням підстав анулювання не пізніше трьох робочих днів з дати його прийняття. Таким чином, законодавець чітко пов'язує наявність акту про повторне порушення ліцензіатом ліцензійних умов з такими правовими наслідками як анулювання ліцензії, а тому взагалі недоречними є посилання суду першої інстанції на те, що наслідки перевірки не давали підстав для позбавлення [PERSON] ліцензії. Визначальним є акт, складений за результатами перевірки, який є юридичним фактом, що породжує відповідні правовідносини. Що ж стосується доводів суду першої інстанції про невизначеність статусу позивача, то слід зазначити наступне. Постановою Господарського суду Житомирської області від 19.12.2006 року ВАТ «Норинський щебеневий завод» було визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура, призначено ліквідатором [PERSON] Зазначена постанова була скасовано постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 29.03.2007 року. У свою чергу, постановою Вищого господарського суду України від 01.08.2007 року скасовано постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 29.03.2007 року та залишено без змін постанову Господарського суду Житомирської області від 19.12.2006 року. Вказані обставини не можуть обґрунтовувати висновок суду першої інстанції про невизначеність статусу товариства та [PERSON] у період з 15 грудня 2006 року по 01 серпня 2007 року, оскільки процесуальним законом (ст.ст. 85, 105, 111-1 ГПК України) встановлені відповідні строки набрання законної сили судовими рішеннями, з врахуванням яких і мав визначатися правовий статус ВАТ «Норинський щебеневий завод» та [PERSON] Отже, враховуючи, що керуючий санацією [PERSON] щоквартально не звітував перед комітетом кредиторів щодо стану виконання плану санації ВАТ «Норинський щебеневий завод», чим повторно порушив вимоги п. 7 ст. 18 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що оформлено відповідним актом від 14.08.2007 року, судова колегія вважає правомірним та законним наказ відповідача № 69 від 20.08.2007 року про анулювання ліцензії позивача на право провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів). Відповідно, постанова Житомирського окружного адміністративного суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення у справі про відмову у задоволенні позову.

Результат розгляду: denied