Рішення адміністративного суду від 2008-01-18 00:00:00+02

[PERSON] звернувся з позовом до прокуратури Івано-Франківської області про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач позов в судовому засіданні підтримав і пояснив, що він працював на посаді старшого помічника прокурора Івано-Франківської міжрайонної природоохоронної прокуратури. Наказом в.о. прокурора Івано-Франківської області від 28.08.2006 року за № 563 він звільнений з роботи в органах прокуратури за ст. 40 п. 2 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, яка перешкоджає продовженню роботи. Звільнення вважає незаконним, оскільки проведення дострокової атестації зумовлене упередженим ставленням до нього природоохоронного прокурора Стефанця В.М., який неодноразово пропонував йому звільнитись з роботи та ініціював проведення атестації. Рішенням атестаційної комісії від 28.04.2006 року він визнаний таким, що не відповідає займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, яка перешкоджає продовженню роботи та запропоновано звільнити його із займаної посади, що і було зроблено в.о. прокурора Івано-Франківської області. Незаконним звільненням йому заподіяно і моральну шкоду, яку оцінює в 50000 грн. Просить позов задоволити, скасувати наказ в.о. прокурора Івано-Франківської області від 28.08.2006 року за № 563, яким він звільнений з роботи в органах прокуратури за ст. 40 п. 2 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, яка перешкоджає продовженню роботи, поновити його на роботі на посаді старшого помічника прокурора Івано-Франківської міжрайонної природоохоронної прокуратури., стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та 50000 грн. заподіяної моральної шкоди. Представники відповідача - прокуратури Івано-Франківської області позову не визнали і пояснили, що 28.04.2006 року проводилась атестація працівників прокуратури і за результатами атестації з врахуванням неналежного виконання позивачем службових обов»язків, порушенням виконавської дисципліни, було прийнято рішення про звільнення [PERSON] з посади у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, яка перешкоджає продовженню роботи. На звернення прокурора області профспілковий організатор Івано-Франківської міжрайонної природоохоронної прокуратури дав згоду на звільнення позивача з роботи. Просили в позові відмовити. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що позивач працював на посаді старшого помічника прокурора Івано-Франківської міжрайонної природоохоронної прокуратури. 28.04.2006 року проводилась атестація працівників прокуратури і за результатами атестації з врахуванням неналежного виконання [PERSON] службових обов»язків, порушенням виконавської дисципліни, було прийнято рішення про звільнення [PERSON] з посади у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, яка перешкоджає продовженню роботи. Наказом в.о. прокурора Івано-Франківської області від 28.08.2006 року за № 563 [PERSON] звільнений з роботи в органах прокуратури за ст. 40 п. 2 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, яка перешкоджає продовженню роботи. Суд вважає, що позивача звільнено з роботи з порушенням вимог ст. 40 п. 2 КЗпП України, оскільки не проходження атестації не може бути єдиною підставою для звільнення працівника з роботи внаслідок невідповідності займаній посаді. Дана підстава допустима за наявності даних про таку невідповідність внаслідок аналізу роботи та відповідної оцінки. Тоді як сама атестація є перевіркою знань та навиків працівника і своїм наслідком може мати, відповідно до ст. 9 Дисциплінарного статуту прокуратури України і інші дисциплінарні стягнення, окрім звільнення з роботи. Слід також відмітити, що питання про звільнення [PERSON] з роботи розглядалось тільки з врахуванням наслідку атестації без врахування інших обставин, зокрема попередньої роботи позивача. Однак, суд вважає, що [PERSON] пропустив строк звернення до суду, оскільки він звільнений з роботи 28.08.2006 року, а з позовом до суду звернувся 17.05.2007 року. Згідно ст.ст. 99, 100 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Відповідно до вимог ст. 233 КЗпП України передбачений 1 місячний строк звернення до суду із позовом про поновлення на роботі. Позивачем не представлено жодного доказу поважності пропуску встановленого ст. 233 КЗпП України строку звернення до суду за захистом порушеного трудового права, а підстав для його поновлення суд не вбачає, оскільки з часу звільнення до часу звернення з позовом до суду пройшло майже 9 місяців. . На підставі ст. 40 ч. 2, 233 КЗпП України,

Результат розгляду: denied