Рішення адміністративного суду від 2008-09-05 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він являється учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням. Відповідно до ст. 12 ч.5 Закону України “ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” йому до 5 травня повинна виплачуватись щорічна одноразова грошова допомога в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком . Але всупереч діючому законодавству виплата була проведена в нижчому розмірі. Фактично йому було недооплачено за 2007 рік 2030грн. ( 406 х 5) -280 грн. Дану суму позивач просить зобов'язати донарахувати та виплатити відповідача, одночасно визнавши дії відповідача щодо відмови такого недорахування неправомірними. Представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав позовні вимоги, уточнив просив задоволити, пославшись на наведені вище обставини. Визнати дії відповідача неправомірними щодо відмови сплати одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік, стягнути з відповідача таку допомогу у вказаному позивачем розмірі. А також щорічну одноразову допомогу до 5 травня за 2004-2007 роки. Загальна сума щорічної одноразової допомоги до 5 травня, яку просив стягнути представник позивача дорівнює 5067.55 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про причини неявки до суду не повідомляв. Надав заперечення, якими позов не визнав. В запереченнях вказав, що відповідач діяв у відповідності до вимог ст. 29 Закону України “ Про Державний бюджет на 2007 рік”. Виплата позивачу була проведена в сумі 280 грн. платіжним дорученням № 962 від 26 квітня 2007 року Рішення Конституційного суду зворотньої сили в часі не має. Суд, юридично оцінивши докази, вважає за необхідне позов задоволити . Виходячи з того, що зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Конституцією України-ст. 64 в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк, а також того, що у випадку колізії в діючому законодавстві між Законом та нормами підзаконного нормативного акту, застосуванню підлягають норми закону , суд вважає за доцільне при вирішенні даного спору застосувати норми Закону “ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та норми Конституції України, яка має найвищу юридичну силу і норми якої є нормами прямої дії. . Таким чином позивачу мали бути проведені виплати в розмірі 8 мінімальних заробітних плат , тому суд стягує з розрахунку 410.06х 5 -280 = 1770.30грн. В той же час суд знаходить за необхідне застосувати ст. 99 КАСУ , яка визначає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied