Рішення адміністративного суду від 2008-04-08 00:00:00+03

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що він проживаєв Овруцькому районі с.Бережість та працює з 1999 року у відповідача ДТГО «Південно-Західна залізниця. Має статус громадянина, який постійно проживає та працює у зоні гарантованого відселення 3 категорії. За період з 09.06.2003 року по 30.12.2005 року відповідачами йому не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст. ст. 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що призвело до порушення його прав. Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення (ст.39) позивач визначив в розмірі 16486,00 грн., за допомогу у зв»язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва (ст.37) - 3297,20 грн. Посилається на те, що він отримував відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача ДТГО «Південно-Західна залізниця» позовні вимоги не визнала, подала суду заперечення. Представник відповідача управління праці та соціального захисту населення Овруцької РДА у судове засідання не з'явився. Направив суду заперечення, де вказав, що позовні вимоги не визнають і просять справу розглядати без них. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думки учасників розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивач проживає в Овруцькому районі в селі Бережесть, яке віднесено до 3 зони радіаційного забруднення в наслідок аварії на ЧАЕС. З 1999 року працює в Овруцькій дистанції колії Південно-Західної залізниці. Позивач має статус громадянина, який постійно проживає і праціє у зоні гарантованого добровільного відселення 3 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням. Згідно ст. 37 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати. Позивач, проживаючи в селі Бережани Овруцького району Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, є потерпілим від аварії на ЧАЕС і повинен був отримувати вказану допомогу в зазначеному розмірі щомісяця, проте у вказаний позивачем період, вона виплачувалась частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, що вбачається із довідки № 28/1 від 23.01.2008 року, тобто, права позивача були порушені. Згідно ст.39 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати щомісяця. Проте вказана доплата виплачувалась у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі, як вбачається із довідки № 28/1 від 23.01.2008 року. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Кодекс адміністративного судочинства передбачає річний строк звернення до суду за відновленням порушених прав. Заборгованість по ст.39 Закону підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України „Про оплату праці” є складовою структури заробітної плати. З врахуванням викладеного вище та розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу, а саме: розмір мінімальної заробітної плати у спірний період становив: з 1 січня 20073року- 185 грн., з 1 грудня 2003 року -205 грн., з 1 вересня 2004 року - 237 грн., з 1 січня 2005 року - 262 грн., з 1 квітня 2005 року - 290 грн., з 1 липня 2005 року - 310 грн., з 1 вересня 2005 року - 332 грн. На користь позивача підлягає стягненню заборгованість, яка виникла на підставі ст.39 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” і становить: -- за червень (21 день)-листопад 2003 року = 2109 грн.(185 грн. х 2 х (5 міс.+21 день)), -- за грудень 2003 року-серпень 2004 року = 3280 грн.(205 грн. х 2 х 8міс.), -- за вересень-грудень 2004 року = 1896 грн.(237 грн. х 2 х 4 міс.) -- за січень-березень 2005 року = 1572 грн.(262 грн. х 2 х 3 міс.) -- за квітень-червень 2005 року = 1740 грн.(290 грн. х 2 х 3 міс.) -- за липень-серпень 2005 року = 1240 грн.(310 грн. х 2 х 2 міс.) -- за вересень-грудень 2005 року = 1328 грн.(332 грн. х 2 х 4 міс.), а всього до стягнення належить: 13165 грн. - 311,85 грн. (отриманих по ПКМ України) = 12853,15 грн. Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з нього. В позові до інших відповідачів суд відмовляє за безпідставністю, оскільки вони здійснювали відповідні виплати у спірний період часу в межах видатків, визначених розпорядником коштів.

Результат розгляду: partial