Рішення адміністративного суду від 2008-04-01 00:00:00+03

Звернувшись до суду, позивач посилається, що він є пенсіонером та перебуває на обліку у відповідача. Відповідно до ст.. 1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» являється дитиною війни та має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як часткову компенсацію за страждання у воєнні та повоєнні роки. 30.11.2007 року він письмово звертався до відповідача з заявою про те чи проводилося підвищення його пенсії та з проханням нарахувати та виплатити йому належну суму пенсії за визначений період. Своїм листом відповідач повідомив його, що з 01.01.2007 року йому проведено підвищення пенсії як дитині війни на 19,00 грн., а з 01.04.2007 року на 20,30 грн. Також відповідач повідомив його, що відсутнє визначення величини мінімальної пенсії за віком, що застосовується особам, яким встановлено статус дитина війни. Зазначає, що виходячи з розмірів прожиткового мінімуму встановлених у 2006-2007 роках він отримував підвищення пенсії у розмірах значно нижчому 30% мінімальної пенсії за віком. Просить суд стягнути з відповідача на його користь 2504,01 грн. недоотриманих сум пенсії за 2006-2007 роки. Будучи належним чином повідомленим, позивач в судове засідання не з»явився, натомість подав заяву, якою позов підтримує та просить розглянути спір за своєї відсутності та відсутності свого представника. Представник позивача за дорученням позов не визнала та пояснила, що УПФУ у своїй роботі керується чинним законодавством щодо пенсійного забезпечення. У задоволенні позову просила відмовити. Заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку у відповідача. Відповідно до ст.. 1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» являється дитиною війни. Отримує надбавку до пенсії як дитина війни в розмірі 19,00 грн. з 01.01.2007 року та в розмірі 20,30 грн. з 01.04.2007 року. Викладене підтверджується наявними у справі та оглянутими у судовому засіданні письмовими доказами, якими є: § Копія пенсійного посвідчення № 108231; § Лист відповідача № 138/8-3 від 27.12.2007 року. Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» особам пенсійного віку, що належать до категорії дітей війни, пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Таким чином вбачається, що позивач має право на отримання вказаної допомоги в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Починаючи з червня 2004 року мінімальна пенсія за віком в Україні встановлена на рівні прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність (пенсіонерів). Законом України “Про затвердження прожиткового мінімуму на 2006 рік” від 20.12.2004 року, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлювався з 01.01.2006 року - 350 грн., 01.04.2006 року - 359 грн., з 01.10.2006 року - 366 грн. Законом України “Про затвердження прожиткового мінімуму на 2007 рік”, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2007 року - 380 грн., з 01.04.2007 року - 411,06 грн., 01.10.2007 року - 415,11 грн. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов”язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частина перша статті 9 КАС України визначає, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов”язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Розмір допомоги на оздоровлення, визначений та виплачуваний відповідачем позивачу суперечить вимогам ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Враховуючи наведене суд знаходить неправомірними дії відповідача в частині відмови у нарахуванні та виплаті позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, що визначений ст..6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» та приходить до висновку, що остання має бути стягнута з відповідача на користь позивача, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що мала місце в період позовних вимог, а саме з 01.01.2006 року - 350.00 грн., з 01.04.2006 року - 359.00 грн., з 01.10.2006 року - 366.00 грн., з 01.01.2007 року - 380.00 грн., з 01.04.2007 року - 410.06 грн., з 01.10.2007 року - 415.11 грн. Всього позивачу підлягало до нарахування та виплати недоотриманих сум пенсії за 2006 рік - 1260,60 грн., за 2007 рік - 1213,41 грн. , а всього 2504,01 грн.. Суд не знаходить підстав для обговорення питання про пропущення позивачем строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України, оскільки на цьому не наполягав відповідач. На підставі ст.4 Декрету КМ “Про державне мито” позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави.

Результат розгляду: granted