Рішення адміністративного суду від 2008-09-23 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Просить постановити рішення, яким визнати, що приватний підприємець [PERSON]. підлягає обов"язковій реєстрації як платник податку на додану вартість та зобов"язати останнього вчинити дії по реєстрації в якості платника податку на додану вартість шляхом подачі до Коростенської ОДПІ заяви про реєстрацію в якості платника податку на додану вартість. Посилається на те, що відповідач як суб"кт підприємницької діяльності-фізична особа є платником податків та перебуває на обліку у відповідача та зобов"язаний подавати звіт про обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за звітний квартал наростаючим підсумком з початку терміну дії свідоцтва про сплату єдиного податку в календарному році. Відповідачем за 4 квартал 2007 року було подано звіт, в якому відображено обсяг виручки від реалізації ним товарів, робіт, послуг в сумі 321260грн., що відповідно до п.п.2.3. ст.2 Закону України "Про податок на додану вартість" є підставою для обов"язкової реєстрації особи як платника податку на додану вартість. Однак [PERSON]. дій щодо реєстрації його в якості платника податку на додану вартість не вчинив, чим порушив вимоги ст.ст. 2, 9 Закону "Про податок на додану вартість". Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з"явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач - приватний підприємець [PERSON]. зареєстрований як суб"єкт підприємницької діяльності - фізична особа, рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 11.10.2000 року за реєстраційним номером [NUMBER] і як платник податків перебуває на обліку в Коростенській ОДПІ. З копії свідоцтва про сплату єдиного податку слідує, що [PERSON]. перебуває на спрощеній системі оподаткування. Відповідно до п.1 ст.6 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб"єктів малого підприємництва" суб"єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків та зборів (обов"язкових платежів), як податок на додану вартість, крім випадку, коли юридична особа обрала спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за ставкою 6 відсотків. З копії звіту суб"єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку за четвертий квартал 2007 року відповідач одержав виручку від реалізації товарів, робіт та послуг за звітний квартал наростаючим підсумком в сумі 321260 грн., що не суперечить вимогам п.1 ст.1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб"єктів малого підприємництва", яким встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для суб"єктів малого підприємництва - фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн. Проте Законом України "Про внесення змін до деяких законів України" від 03.06.2005 року №2642-ІУ у із тексту Закону України "Про податок на додану вартість" із підпункту 2.3.1 пункту 2.3 було виключено слова: "незалежно від того, який режим оподаткування використовує така особа згідно із законодавством". Листом від 07.07.2005 року №13492/7/15-2417 "Про реєстрацію платників ПДВ" Державна податкова адміністрація України роз"яснила, що суб"єкти спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності (юридичні особи, що сплачують єдиний податок за ставкою 10%, та фізичні особи ) з дати набуття чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законів України" від 03.06.2005 року №2642-ІУ незалежно від загальної суми від здійснення ними операцій з поставки товарів, робіт та послуг отримали право не реєструватись в якості платників ПДВ на підставі підпункту 2.3.1 пункту 2.3. статті 2 Закону. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги Коростенської ОДПІ є безпідставними, тому в задоволенні позову суд відмовляє. На підставі викладеного та

Результат розгляду: denied