Рішення адміністративного суду від 2008-06-20 00:00:00+03

13 лютого 2008 року позивач [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради, в якій вказав, що [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно з висновком МСЕК від 17.09.1999 року [PERSON] була встановлена 3 група інвалідності, а з 11.06.2007 року - 2 група інвалідності. Вважає, що [PERSON] набув право на одержання щорічної компенсації на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Незважаючи на вимоги Закону, відповідач виплачує йому щорічну компенсацію значно меншому розмірі, в результаті чого за період 2000-2005 роки недоплата складає 5072,50 грн. Просить суд визнати дії відповідача незаконними та стягнути на користь [PERSON] недоотриману суму на оздоровлення у розмірі 5072, 50 грн., крім того моральну шкоду у сумі 1000 грн. та 200 грн. за надання правової допомоги. 06 травня 2008 року позивач [PERSON] надав заяву про часткову відмову від позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у сумі 1000 грн., а також надав суду додаткову позовну заяву, в якій зазначив, що у зв'язку з тим, що 11.06.2007 року згідно висновку МСЕК [PERSON] було встановлено замість 3 групи 2 група інвалідності [PERSON] відповідач повинен сплатити різницю в компенсаціях за ушкодження здоров'ю у розмірі 15 мінімальних заробітних плат діючих на час встановлення інвалідності, що складає 420х15=6300 грн. Фактично відповідач 01.04.2008 року сплатив йому 94 грн. 80 коп. Просить суд також додатково стягнути з відповідача заборгованість по несплаті компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю у сумі 6205 грн. 20 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просить суд визнати дії стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради щодо відмови у виплаті недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення та заборгованості по несплаті різниці у компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю незаконними та стягнути недоотриману суму на оздоровлення за період з 2000 по 2005 рік у розмірі 5072 грн. 50коп., несплачену компенсацію за шкоду заподіяну здоров'ю у сумі 6205 грн. 20 коп., а також витрати на правову допомогу у розмірі 200 грн. Представник відповідача Полякова О.В. позовні вимоги не визнала та пояснила, що виплати на оздоровлення Дружківським управлінням праці та соціального захисту населення проводились в порядку передбаченому постановою Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року № 836 та постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Більш того, позивачем пропущений строк для звернення до адміністративного суду передбаченого ст.99 КАС України. Просить суд у задоволенні позову [PERSON] в інтересах [PERSON] відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в інтересах [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] належить (віднесений) до першої категорії як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням [NUMBER] (а.с. 7). Згідно довідки начальника УПСЗН Дружківської міської ради від 18.06.2008 року №06/2848 (а.с.43),[PERSON] як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи відносився: - з 07.09.1999 року по 31.09.2002 року - до 1 категорії (3-тя група інвалідності); - з 01.10.2002 року по 04.07.2004 року - до 3 категорії; - з 05.07.2004 року до 10.06.2007 року - до 1 категорії (3-тя група інвалідності). Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціального захисту потерпілого населення, визначені Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, оскільки відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Абзацом 3 частини 4 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення інвалідам третьої групи виплачується в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Абзацом 5 частини 4 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії виплачується в розмірі трьох мінімальних заробітних плат. Згідно частини 7 статті 48 вищенаведеного Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Зазначені норми закону протягом 2000-2005 років були чинні і підлягають застосуванню. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не уповноважено Кабінет Міністрів України зменшувати конкретні суми виплат. Встановлений у 1996 році постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме стаття 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та законодавство щодо розміру мінімальної заробітної плати на 2000-2005 роки, а не постанова Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року № 836. За таких обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” Дружківське управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської ради повинно виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за період з 2000 по 2005 рік, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати. Відповідно до Закону України „Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2002 рік”, Закону України „Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003 рік” від 26.12.2002р., Закону України „Про державний бюджет України на 2004 рік” зі змінами від 17.06.2004 року, Закону України „Про державний бюджет України на 2005 рік” з наступними змінами, розмір мінімальної заробітної плати становить: з 1 січня 2002 року встановлено розмір мінімальної заробітної плати 140 грн., з 1 липня 2002 року - 165 грн., з 01.01.2003року у розмірі 185 грн. на місяць, а з 01 грудня 2003 року по 31 серпня 2004 року - 205 грн., с 01 вересня 2004 року - 237 грн., з 01 квітня 2005 року - 290 грн., з 01 липня 2005 року - 310 грн. на місяць, з 01 вересня 2005 року - 332 грн. Статтею 81 Закону України «Про державний бюджет України на 2006рік» від 20.12.2005 р. № 3235-15 встановлено з 1 січня 2006 року розмір мінімальної заробітної плати 350 грн. на місяць, з 1 липня 2006 року - 375 грн., з 1 грудня 2006 року - 400 грн. Згідно листа начальника Дружківського управління праці та соціального захисту населення № 2757 від 09.08.2008 року (а.с.9) [PERSON] була виплачена щорічна допомога на оздоровлення: - за 2000р. - 21,50 грн. - 29.05.2002р. - за 2001 - 2002р.р.- по 21,50 грн. - 31.08.2004р. за кожний рік; - за 2003р. - 15,70 грн. - 31.08.2004р. - за 2004р. - 21,50грн. - 25.06.2005р. - за 2005р. - 90 грн. - 17.07.2006р. З урахуванням отриманої [PERSON] суми 191 грн.70 коп. (29.05.2002р. - 21,50 грн., 31.08.2004р. - 21,50х2 + 15.70 = 58,70 грн., 25.06.2005р. - 21,50 грн., 17.07.2006 - 90 грн.) та розміру заробітної плати, встановленої на момент виплати, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню: за 2000 рік: в сумі 538,50 грн. (140х4-21,50) за 2001 рік: в сумі 798,50 грн. (205х4-21.50) за 2002 рік: в сумі 798,50 грн. (205х4-21.50) за 2003 рік: в сумі 599,30 грн. (205х3-15,70) за 2004 рік: в сумі 1138,50 грн. (290х4-21,50) за 2005 рік: в сумі 1410 грн. (375х4 -90) Всього: 538,50+798,50+798,50+599,30+1138,50+1410 = 5283 грн. 30 коп. недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2000, 2001, 2002, 2003, 2004,2005 роки. Позивач [PERSON] просить суд стягнути на користь [PERSON] недоотриману суму на оздоровлення за період з 2000 по 2005 рік у розмірі 5072 грн. 50 коп. Враховуючи, що суд при розгляді справи не може вийти за межі позовних вимог, то стягненню підлягає 5072 грн. 50 коп. недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення за період з 2000 по 2005 рік. Стосовно посилання відповідача в своїх запереченнях на пропущення позивачем процесуального строку для звернення з позовом до суду, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду. Відповідно до абзацу 1 пункту 1 ст.13 Закону України „«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 268 Цивільного Кодексу України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення на користь [PERSON] недоплачену суму різниці у компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю як інваліду 2 групи, суд виходить з наступного. Згідно витягу із акту огляду МСЕК Серії ДОН-04 № 056312 від 05.07.2004 року [PERSON] була встановлена третя група інвалідності, яка пов'язана в виконанням обов'язків військовослужбовця по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на строк до 01.08.2007 року. Згідно довідки МСЕК Серії ДОН-05 № 006575 від 11.06.2007 року [PERSON] була встановлена друга група інвалідності, яка пов'язана в виконанням обов'язків військовослужбовця по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безстроково (а.с.8). Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціального захисту потерпілого населення, визначені Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, оскільки відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Абзацом 4 частини 1 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується одноразова компенсація у розмірі 30 мінімальних заробітних плат. Абзацом 3 частини 1 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується одноразова компенсація у розмірі 45 мінімальних заробітних плат. Згідно частини 3 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” у разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не уповноважено Кабінет Міністрів України зменшувати конкретні суми виплат. Встановлений у 1996 році постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме стаття 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та законодавство щодо розміру мінімальної заробітної плати на 2007 рік, а не постанова Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року № 836. Рішенням Конституційного суду №6-рп від 09 липня 2007року положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007рік» від 19.12.2006 р. N 489-V в частині призупинення дії ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані неконституційними. Враховуючи викладене, суд вважає, що дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради щодо відмови [PERSON] у виплаті різниці у компенсації у зв'язку з встановленням позивачу вищої групи інвалідності з урахуванням положень ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» є незаконними. За таких обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” Управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської ради повинно виплатити [PERSON] різницю у компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 15 мінімальних заробітних плат виходячи із суми мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення позивачу вищої групи інвалідності. Статтею 76 Закону України ««Про державний бюджет України на 2007рік» від 19.12.2006р. № 489-V встановлено з 1 січня 2007 року розмір мінімальної заробітної плати 400 грн. на місяць, з 1 квітня 2007 року - 420 грн., з 1 липня 2007 року - 440 грн., з 01 жовтня 2007р. - 460 грн. Враховуючи, що на момент встановлення позивачу 2 групи інвалідності 11.06.2007 року мінімальна заробітна плата складала 420 грн., сума різниці у компенсації з відрахуванням отриманої 31.07.2007 року суми 94,80 грн. (а.с.43), складає: 420 х 15- 94,80 = 6205 грн. 20 коп. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення на користь [PERSON] заборгованості по несплаті різниці у компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю, підлягають задоволенню. Рішення прийнято на користь позивача, тому на підставі ст.94 КАС України вважає необхідним стягнути з місцевого бюджету міста Дружківки Донецької області на користь [PERSON] документально підтверджені витрати пов'язані з оплатою допомоги адвоката (а.с.5) у сумі 200 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України судові витрати відносяться за рахунок держави, оскільки сторони звільнені від їх сплати. На підставі викладеного, ст.ст. 6-12, 71, 86, 94, 158-163, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

Результат розгляду: granted