Рішення адміністративного суду від 2008-01-17 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом до Сакської райдержадміністрації про визнання незаконним відмови у видачі у власність земельної ділянки площею 1,0 га на полі № 6 на території Уютненської сільської ради із зобов'язанням прийняти розпорядження про передачу у власність земельної ділянки площею 0,6 га, у користування 0,4 га для ведення особистого селянського господарства, а також видати правовстановлюючі документи. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням 11 сесії 23 скликання Уютненської сільської ради від 07.04.2000 р. його батьку [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,6 га, у користування 0,4 га для ведення особистого селянського господарства на території Уютненської сільської ради. [PERSON] помер [INFO], а тому не встиг отримати правовстановлюючі документи на землю. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги, вважає, що він має право на земельну ділянку, яка надавалася його батьку. В судовому засіданні позивач і його представник позовні вимоги підтримали. Представник відповідача з позовом не погодився, оскільки [PERSON] помер [INFO], правовстановлюючі документи на землю не отримав, межі ділянки не встановив, а тому у нього право власності або користування ділянкою не виникло. Таким чином, позивач не має право на спадщину у вигляді спірної ділянки, а тому Сакська райдержадміністрація законно відмовила позивачу у передачі у власність та користування ділянок. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з рішенням 11 сесії 23 скликання Уютненської сільської ради від 07.04.2000 р. [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,6 га, у користування 0,4 га для ведення особистого селянського господарства на території Уютненської сільської ради. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його смерть від 06.02.2001 р. Правовстановлюючі документи на земельні ділянки [PERSON] не отримав. Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності та право користування на земельну ділянку виникає після одержання документа, що посвідчує право власності або користування та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі, одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації, забороняється. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування посвідчується державними актами. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено судом, право власності у [PERSON] на спірну ділянку, яка не має меж, її місцезнаходження на місцевості не встановлено, не виникло, а тому ділянка не може бути включена до складу спадщини. Посилання позивача на акт встановлення в натурі меж ділянки від 27.05.2002 р. не може бути підставою для задоволення позову, оскільки на час складання акту [PERSON] помер, акт не підписував, а його підписав позивач від імені батька, що є порушенням ст. 198 Земельного Кодексу України. Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для задоволення позову немає. Норми ст. ст. 116, 118 Земельного Кодексу України, на які посилається позивач в позові, є загальними для набуття права власності на землю і не можуть бути вирішальними при розгляді вказаного спору, оскільки позивач посилається на норми спадкового права. Те, що в матеріалах справи є декілька відповідей Сакської райдержадміністрації про відмову в задоволенні вимог позивача з різними підставами не може бути підставою для задоволення позову, оскільки по суті відмова в передачі земельної ділянки позивачу є законною. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied