Рішення адміністративного суду від 2008-06-11 00:00:00+03

Позивач,[PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом в якому вказав, що він є інвалідом війни (2-ої) групи, в зв`язку з участю в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та має статус інваліда війни. Відповідно до ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ йому, як інваліду війни, щорічно до 5 травня має виплачуватися грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком склав: в 2003р.-50 грн.; 2004р. - 92,45 грн., 2005р.-332 грн.; 2006р.-359грн.; 2007р.- 410 грн. Фактично управління праці та соціального захисту населення м.Красноармійська йому сплатило: 2003р.-160грн; 2004р.-160грн.; 2005р.-330грн; 2006р.-330грн.; 2007р.-360грн. всього було сплачено за період 2003р.- 2007р.- 1340 грн., але Управління праці та соціального захисту населення м. Красноармійська Донецької області, згідно ст.13 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ” повинно сплатити грошову допомогу, як інвалід війни 2 групи у розмірі 2003р.-400 грн.; 2004р.-738,60грн.; 2005р.-2656 грн.; 2006р.-2872 грн.; 2007р.-3280грн., а всього 9946,60 грн. Просить, суд, стягнути з УПСЗН м.Красноармійська суми, які були йому недоплачені, а саме разової щорічні грошові допомоги, як інваліду війни у розмірі 8606,60 грн. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача позов не визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Позивач[PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом в якому вказав, що він є інвалідом війни (2-ої) групи і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни- інвалідів війни та знаходиться на обліку в УПСЗН м. Красноармійська Донецької області. Відповідно до ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ йому, як учаснику бойових дій, щорічно до 5 травня має виплачуватися грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком склав: в 2003р.-50 грн.; 2004р. - 92,45 грн., 2005р.-332 грн.; 2006р.-359грн.; 2007р.- 410 грн. Фактично управління праці та соціального захисту населення м.Красноармійська йому сплатило: 2003р.-160грн; 2004р.-160грн.; 2005р.-330грн; 2006р.-330грн.; 2007р.-360 грн. всього було сплачено за період 2003р.- 2007р.- 1340 грн., але Управління праці та соціального захисту населення м. Красноармійськ Донецької області, згідно ст.13 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ” повинно сплатити грошову допомогу у розмірі 2003р.-400 грн.; 2004р.-738,60 грн.; 2005р.-2656,00 грн.; 2006р.-2872,00 грн.; 2007р.-3280,00грн., а всього 9946,60 грн. Відповідно до ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Суд, задовольняючи частково позовні вимоги, звертає увагу на обмеження встановлене процесуальним та спеціальним законом. Так, ч.2 ст. 99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Поновити строк позивачу [PERSON] на звернення з вимогами за 2003 рік, 2004 рік, 2005 рік, 2006 рік суд, вважає не обґрунтованими. Оскільки зі слів позивача, за період з 2003р. по 2007р. йому було виплачено 1070 грн., згідно ст.13 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ він мав право звернутися за нею та отримати іі до відповідного року, в якому здійснювалась виплата допомоги. Відтак з цього моменту він повинен був дізнатися про порушення свого права. Правила набрання чинності законами визначені ч.5 ст.94 Конституції України, а тому посилання заявника на ту обставину, що йому раніше не були невідомими положення Закону України ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ”, які гарантують виплати у більших розмірах, не можуть бути взятими до уваги, оскільки даний нормативний акт був доведений до відома громадян шляхом його публікації у засобах масової інформації. Дійсно, п.30 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" з метою приведення окремих норм законів у відповідність. Поряд з цим, 09.07.2007 року Конституційним Судом України у справі № 1-29/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) ухвалено Рішення № 6-рп/2007, відповідно до якого, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема, п.30 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік". Конституційний Суд України відзначив, що положеннями Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" не можуть скасовуватися чи змінюватися обсяги прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій громадян, передбачених іншими законами України, не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дії відповідача щодо виплати компенсації на оздоровлення позивачу за 2003, 2004, 2005, 2006 роки у розмірах менших від чотирьох мінімальних заробітних плат є протиправними. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача грошових сум згідно наступного розрахунку: Щорічна допомога на оздоровлення за 2003 р в сумі 160 грн. була виплачена позивачу. Щорічна допомога на оздоровлення за 2004р. в сумі 160 грн. була виплачена позивачу. Щорічна допомога на оздоровлення за 2005р. в сумі 330 грн. була виплачена позивачу. Щорічна допомога на оздоровлення за 2006р. в сумі 330 грн. була виплачена позивачу. Щорічна допомога на оздоровлення за 2007 рік в сумі 360 грн. була виплачена позивачу. Але розмір мінімальної заробітної плати на час виплати допомоги перевищував розмір виплаченої допомоги, а повинен складати 3280,00 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2920 грн. Оскільки відповідач є державною бюджетною установою, суд вважає можливим у відповідності до ст.88 КАС України звільнити його від сплати судових витрат на користь держави. На підставі Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.1993 р. № 3551-ХІІ , Закону України "Про Державний бюджет”,

Результат розгляду: partial