Рішення адміністративного суду від 2008-03-24 00:00:00+02

Позивачка в позовній заяві просив суд стягнути з відповідача на її користь 7591, 60 грн., у вигляді недоотриманих сум на оздоровлення за 2003 - 2007 роки посилаючись на те, що вона є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалідом II групи загального захворювання довічно від наслідків аварії на ЧАЕС, і має право отримувати щорічно по п'ять мінімальних заробітних плат на оздоровлення, але у 2003 - 2007 роках їй відповідач проводив виплати не відповідно до вимог ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а значно нижче, ніж це передбачено цим Законом, чим були порушені її права на отримання допомоги на оздоровлення. Управління праці та соціального захисту населення відмовило їй в перерахунку одноразової допомоги листом №598 від 21.02.2008 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги і просила суд стягнути з відповідача на її користь недовиплачені суми одноразової допомоги на оздоровлення за 2003 - 2007 роки в розмірі 7591,60 грн. Представник відповідача Штефієнко Г.М. позовні вимоги позивача не визнала, і просила відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що виплати позивачці проводилися відповідно до вимог чинного законодавства в межах бюджетних асигнувань на ці цілі. Крім того, представник відповідача просила суд застосувати до вимог за 2003 - 2006 роки положення ст.ст.99, 100 КАС України і просила відмовити в позовних вимогах за пропуском строків звернення до адміністративного суду за ці роки. Суд, вислухавши пояснення позивачки [PERSON]., представника відповідача Штефієнко Г.М., дослідивши письмові докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, в межах 2007 року з таких підстав: Позивачка [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER], виданим 15.03.2007 року та інвалідом II групи загального захворювання довічно від наслідків аварії на ЧАЕС. Позивачці, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 2003, 2004 роках було виплачено на оздоровлення по 26,70 гривень, а в 2004 - 2007 роках по 100 грн. щорічно, що підтверджується листом відповідача від 21.02.2008 року № 598, а також підтверджується показами самої позивачки. Суд вважає, що розміри зазначених вище виплат на оздоровлення позивача не відповідали вимогам ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому що в цьому Законі, який діяв до 31.12.2007 року було зазначено, що виплати на оздоровлення учаснику ліквідації Чорнобильської катастрофи 1 категорії виплачуються в розмірі 5 мінімальних заробітних плат на час виплати. Посилання представника відповідача на те, що Управління праці та соціального захисту населення нарахування та виплати проводило відповідно до чинного законодавства та бюджетних асигнувань на ці цілі, є недоречними, так як розміри виплат були передбачені ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", по п'ять мінімальних заробітних плат, а тому нарахування та виплати на оздоровлення позивачці відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України за №836 від 26.07.1996 року та №562 від 12.07.2005 р. суперечать ст.48 вищезазначеного Закону, який діяв до 31.12.2007 року. Оскільки, Управління праці та соціального захисту населення Богуславської РДА при нарахуванні та виплатах керувалося підзаконними актами, а саме: Постановами Кабінету Міністрів України за №836 від 26.07.1996 року та №562 від 12.07.2005 р., то суд вважає, що Постанови КМУ суперечать ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому, враховуючи пріоритетність Законів України над Урядовими постановами суд вважає, що право [PERSON] на отримання допомог на оздоровлення за 2003 - 2007 роки було дійсно порушене, тому що замість п'яти мінімальних розмірів заробітних плат, визначених в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивачка отримувала допомогу на оздоровлення в 2003, 2004 роках по 26,70 грн., а в 2005 -2007 роках - по 100 грн. Враховуючи, що представник відповідача Штефієнко Г.М. заявила клопотання про застосування положень ст.ст.99, 100 КАС України щодо вимог за 2003 - 2006 років, і просила відмовити в задоволенні позовних вимог за наслідками пропущення строків звернення до адміністративного суду, суд вважає за необхідне задовольнити це клопотання і застосувати до вимог в частині стягнення за 2003 - 2006 років положення ст.ст.99, 100 КАС України і відмовити у задоволенні вимог за ці роки з таких підстав: Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України "для звернення до адміністративного суду за захистом прав та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав чи інтересів." Згідно частини 1 статті 100 КАС України, "пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін". Представник відповідача наполягає на застосуванні цих вимог. Що стосується нарахування та виплати одноразової допомоги на оздоровлення позивачці за 2007 рік, то воно проведено також всупереч вимогам ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в значно нижчому розмірі, ніж передбачено зазначеним вище законом, і строк звернення до адміністративного суду позивачкою не пропущений, оскільки виплата була проведена 21.07.2007 року, що стверджується листом відповідача від 21.02.2008 року №598. На час виплати одноразової допомоги на оздоровлення позивачці 21.07.2007 року мінімальна заробітна плата відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" становила 440 грн. Таким чином, виплата 21.07.2007 року одноразової допомоги на оздоровлення [PERSON]. повинна була становити 2200 грн. Оскільки, позивачка отримала за цей рік лише 100 грн., що підтверджується довідкою відповідача і позивачкою в судовому засіданні, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки [PERSON] недовиплачену допомогу на оздоровлення в розмірі 2100 грн. В задоволенні вимог за 2003 - 2006 роки необхідно відмовити, за пропуском строків звернення до адміністративного суду. На підставі вищевикладеного та

Результат розгляду: partial