Рішення адміністративного суду від 2008-02-27 00:00:00+02

Позивач, Статутне територіально-галузеве об'єднання Південна залізниця в особі відокремленого структурного підрозділу Харківської дирекції залізничних перевезень звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо порядку проведення планової перевірки 04.09.2007р. кафе „Південне” станції Красноград Харківської дирекції залізничних перевезень Південної залізниці та складання акту за наслідками такої перевірки Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх порушенням відповідачем норм чинного законодавства щодо порядку проведення оскаржуваної перевірки та порушень, встановлених за наслідками такої перевірки. Свої вимоги обґрунтовує з посиланням на ст.11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 року № 509-XII, ст.ст. 15, 16 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995р. № 265/95-ВР. Також, в позові позивач та його представник в судовому засіданні наполягає на тому, що при проведенні перевірки представники ДПА у Харківській області своєю поведінкою грубо порушили п.4 ст.1 Кодексу професійної етики працівника державної податкової служби України, затвердженої наказом ДПА України від 07.02.2006р. № 59. Вважають, що перевірка органом податкової служби проведена неправомірно, без законних підстав, акт перевірки складений із порушенням вимог щодо його форми і змісту, а також на припущеннях. В зв'язку з чим, просять суд задовольнити позов. Відповідач, Державна податкова інспекція у Харківській області та її представник у судовому засіданні проти позову заперечують в повному обсязі. Вважають, що при проведенні перевірки позивача працівники ДПА у Харківській області діяли в межах прав, наданих направленнями на перевірку, та в межах компетенції органів державної податкової служби, передбаченої ст.11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” та ст.15 Закону "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Вказують, що оскільки Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995р. № 265/95-ВР є спеціальним у питаннях застосування РРО та РК, то до правовідносин з приводу здійснення контролю за дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків норми інших актів законодавства, у тому числі і положення Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, слід застосовувати тільки в частині, не врегульованій Законом України від 06.07.1995р. № 265/95-ВР. Посилання позивача на положення ст.11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” вважають хибним, тому що норми вказаної статті врегульовують правовідносини з проведення планових та позапланових перевірок з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати платником податків податків та зборів (обов'язкових платежів). Щодо тверджень позивача про неправомірні дії та некоректну поведінку посадових осіб ДПА у Харківській області під час проведення перевірки зазначають що такі доводи грунтуються на хибному розумінні діючого законодавства, документально не підтверджені, зумовлені виключно бажанням уникунти передбаченої законом відповідальності після усвідомлення несприятливих наслідків вчинених дій. Крім того, вказують, що в письмових поясненнях [PERSON] підтверджує встановлені перевіркою порушення та зазначає про відсутність фізичного та морального тиску на неї з боку перевіряючих та відсутність до них претензій. Підсумовуючи викладене, просять суд в задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні в якості свідків були допитані головні державні податкові ревізори-інспектори ДПА в Харківській області [PERSON] та [PERSON], які проводили спірну перевірку та працівник вокзалу [PERSON] та начальник вокзалу [PERSON] Згідно показань свідків - перевіряючих встановлено, що перевірка кафе була розпочата о 13 год. 28 хвилин шляхом проведення розрахункової операції за замовленням пельменів за ціною 3,30 грн., пепсі 0,5 л за ціною 3,50 грн., води Софії Київської за ціною 1,80 грн. Після чого були пред'явлені посвідчення та надані продавцю направлення на перевірку. Зі свідчень [PERSON] до залу кафе під час проведення перевірки зайшла особа, яка представилась як начальник вокзалу [PERSON] і запропонували піти з нею та зателефонувати до Харківської дирекції. Він погодився, пішов з нею, був присутній при розмові [PERSON] та представника Харківської дирекції; також і сам розмовляв по телефону з цим представником. Ні [PERSON], ні [PERSON] ні представник Харківської дирекції, з яким він розмовляв не забороняли здійснювати оскаржену перевірку. До тог ж [PERSON], яка є продацем в цьому кафе, власноручно склала опис наявних купюр та монет. В акті вказала, що в неї відсутні претензій до перевіряючих, в поясненнях наданих перевіряючим зазначила про відсутність фізичного та морального тиску на неї з боку перевіряючих. Конфліктних ситуацій під час проведення перевірки не виникало. Свідок, [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти того, що нею в розділі зауваження до акта перевірки було написано, що претензій до перевіряючих та до перевірки вона не має. Також не заперечувала проти того, що представники ДПА у Харківській області надали їй направлення на перевірку та пред'явили свої посвідчення. Щодо встановлених порушень під час проведення перевірки не заперечувала. В судовому засіданні свідок - [PERSON] вказала, що при початку проведення перевірки перевіряючий її відштовхнув від прилавку, але не змогла дати суду пояснення яких причин вона написала в акті, що претензій до перевіряючих не має та в письмових поясненнях зазначила про відсутність фізичного та морального тиску на неї з боку перевіряючих. Свідок [PERSON] пояснила, що була присутня тільки деякий час при проведенні перевірки. Акт не підписувала, службових посвідчень, що посвідчують особи їй не надавались, були надані тільки направлення на перевірку. Після ознайомлення з направленнями на перевірку, [PERSON] запропонувала провести відповідну реєстрацію саме в Харківській дирекції залізничних перевезень, яка розташована за адресою : м.Харків, вул.Червоноармійська, 7, в зв'язку з тим, що в направленнях на перевірку зазначений суб'єкт перевірки (суб'єкт господарювання) - Харківська дирекція залізничних перевезень без зазначення місця проведення перевірки - станція Красноград. Але один із молодих людей почав погрожувати їй викликом міліції, на що вона відповіла згодою. Так як, на станції Красноград відсутня посада юрисконсульта, [PERSON] направилась в інше приміщення, щоб зателефонувати до начальника юридичного сектору Харківської дирекції залізничних перевезень Болотової Е.І. для отримання консультації по данному питанню. На прохання Болотової Е.І. до слухалки був запрошений один з перевіряючи, який деякий час спілкувався з Болотовою Е.І. по телефону. Після цієї розмови перевіряючи залишили приміщення кафе. Вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Матеріалами справи підтверджено, що 04.09.2007р. на підставі направлень за №№ 16789, 16789 від 03.09.2007р. мобільною групою відділу оперативного контролю ДПА у Харківській області проведена перевірка господарської одиниці позивача - кафе, що розташоване за адресою: [ADDRESS], приміщення вокзалу, що належить Харківській дирекції залізничних перевезень щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності, про що складений акт без № від 04.09.2007р. на бланку № 02131. Як зазначено в акті, в ході проведення перевірки встановлені порушення пп..9, 13 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", ч.1 ст.3, ч.1 ст.7 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”, ч.4 ст.11 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, абз.2 ч.2 ст.3 Закону України „Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби”. Перевірка проведена в присутності продавця-буфетчика [PERSON], яка по факту порушень склала письмові пояснення. Після складання матеріалів перевірки, продавець була ознайомлена з актом перевірки, але відмовилась від підписання матеріалів перевірки, про що було складено акт відмови від підписання матеріалів перевірки № 337/2310 від 04.09.2007 року. В зауваженнях до акту перевірки [PERSON]зазначила, що претензій до перевіряючих та до перевірки не має. Зі слів [PERSON] вона пропонувала підписати фахівцям ДПА у Харківській області складений нею акт від 04.09.2007 року щодо дій [PERSON] та [PERSON] під час перевірки, який потім був направлений на адресу відповідача. Під час судового засідання судом з'ясовано, що вказаний акт було складено вже після того, як перевіряючи залишили кафе „Південне”. Крім того, судом встановлено, що до правоохоронних органів ні представники позивача, ні начальник вокзалу [PERSON], ні продавець-буфетчик [PERSON], ні позивач з приводу на їх думку неправомірної поведінки та дій перевіряючих не звертались. Перевірка була проведена у відповідності до плану перевірок за здійсненням СПД розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу на вересень 2007 року, згідно направлень за №№16788, 16789 від 03.09.2007 року ДПА у Харківській області, другий примірник яких був отриманий під розписку продавцем-буфетчиком [PERSON] В ході судового засідання представник позивача наполягав на тому, що у податківців, які проводили спірну перевірку не було законних підстав для її проведення, оскільки вони не дотримались вимог положень ст.11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, яку на його думку необхідно застосувати до спірних правовідносин. З огляду на фактичні обставини справи, за результатами дослідження письмових доказів по справі та з урахуванням вимог ст. 11 Закону України „Про державну податкову службу”, ст.ст. 15,16 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг", суд не може погодитись з вищевказаним твердженням позивача виходячи з наступного. Так, приписами ст.ст. 8, 9, 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” визначені функції органів державної податкової служби, до яких належать, зокрема здійснення контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому порядку. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 11 Закону України „Про державну податкову службу” органи державної податкової служби, у випадках, в межах компетенції та порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати контроль : за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, які видали ці документи, торгових патентів. Згідно ст. 15 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг" контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. Статтею 16 вказаного закону передбачено, що контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону. Планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України. Суд зазначає, що проведена перевірка була передбачена в плані роботи ДПА в Харківській області на вересень 2007 року, отже проведена перевірка є плановою перевіркою з питань дотримання позивачем порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг". Суд не приймає посилання представника позивача на ст.11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" щодо планової перевірки, оскільки дане визначення планової перевірки стосується документальної перевірки платника податків щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків та зборів (обов'язкових платежів), що не стосується предмету спірної перевірки. Виходячи з положень Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг", який визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг і є спеціальним для такого виду операцій, суд також не приймає посилання позивача на те, що до проведення оспорюваної перевірки слід застосовувати положення Указу Президента України "Про деякі заходи для дерегулюванню підприємницької діяльності", оскільки останній може застосовуватися тільки в частині, не врегульованій Законом № 265/95-ВР. Перевіряючі фактично були допущені до проведення перевірки, що підтверджується складеним актом перевірки. Стосовно посилання позивача на те, що акт перевірки складений із порушенням вимог щодо його форми і змісту, а також на припущеннях, суд вважає за необхідне зазначити, що такий факт не може бути підставою для визнання неправомірними дій відповідача щодо порядку складання акту, без з'ясування обставин чи мали місце викладені в такому акті факти порушень законодавства. Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо неправомірності проведеної спірної перевірки. Посилання позивача на неправомірні дії та некоректну поведінку посадових осіб ДПА у Харківській області під час проведення перевірки суд не бере до уваги, оскільки такі доводи ґрунтуються на хибному розумінні діючого законодавства, документально не підтверджені та спростовуються письмовими поясненнями [PERSON], яка зазначає про відсутність фізичного та морального тиску на неї з боку перевіряючих та відсутність до них претензій. Виходячи з наведеного, суд робить висновок про те, що представники відповідача діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом з дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: denied