Рішення адміністративного суду від 2008-10-09 00:00:00+03

Як підтверджено матеріалами справи згідно з наказом Солом'янського районного центру зайнятості [NUMBER] від 25.09.2007 р. позивачу на підставі його заяви від 18.09.2007 р. надано статус безробітного, призначено допомогу по безробіттю. На адресу відповідача 26.11.2007 р. надійшов лист ТОВ «Килими-Унгень», де працював позивач, в якому повідомлялось, що [PERSON]. 20.11.2007 р. пред'явив до оплати в бухгалтерію лікарняний лист, по якому було розраховано і виплачено кошти в сумі 2 684,58 грн. В матеріалах справи знаходиться копія листка непрацездатності серії [NUMBER], з якого вбачається, що позивач перебував на лікарняному з 10.09.2007 р. по 14.09.2007 р. включно. Оригінал листка непрацездатності знаходиться на підприємстві. Проте, позивачем не заперечувався факт отримання коштів в сумі 2 684,58 грн. по листку непрацездатності за період з 10.09.2007 р. по 08.10.2007 р. Відповідач, зважаючи на вказані відомості видав наказ [NUMBER]/3079 від 26.11.2007 р., згідно з яким позивача знято з обліку відповідно до пп. 1 та 2 п. 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних на підставі абзацу 14 пп. 1 п. 20 Порядку (у зв'язку з виявленням факту подання недостовірних даних, що мав місце під час одержання допомоги по безробіттю) з 23.11.2007 року. Відповідно до статті 2 Закону України «Про зайнятість населення»безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. У відповідності до п. 2 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 р. № 219 (далі Порядок), незайняті громадяни, які звертаються до державної служби зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, підлягають реєстрації. Під час проведення реєстрації кожна особа самостійно або за допомогою працівника центру зайнятості заповнює із застосуванням автоматизованої системи картку особи, що звернулася до центру зайнятості (далі - картка), засвідчує особистим підписом достовірність внесених до неї даних та ознайомлюється з пам'яткою "Ваші права - Ваші обов'язки". Згідно з пп. 1 та 2 п. 20 Порядку громадяни, зареєстровані як такі, що шукають роботу, та безробітні, знімаються з обліку з дня виявлення факту подання недостовірних даних, що мав місце під час перебування особи на обліку як безробітної. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що під час перебування позивача на обліку в статусі безробітного у Солом'янському районному центрі зайнятості, позивачу було виплачено підприємством -ТОВ «Килими-Унгень»кошти в сумі 2 684,58 грн. по листку непрацездатності. Суд приймає до уваги посилання позивача відносно того, що підставою виникнення таких спірних відносин з відповідачем є факт його звільнення ТОВ «Килими-Унгень»під час перебування позивача на лікарняному і подальша виплата коштів позивачу, проте цей факт не може свідчити про неправомірність дій відповідача під час винесення наказу про зняття з обліку позивача. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відповідачем повністю доказано правомірність його дій під час винесення оспорюваного наказу. За таких обставин, позовні вимоги Костянчука П.В. задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied