Рішення адміністративного суду від 2008-01-22 00:00:00+02

У грудні 2007 року [PERSON]звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що відповідач в порушення ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в 2007 році сплатив йому як учаснику бойових дій грошову допомогу у розмірі, що не співвідноситься з мінімальною пенсією за віком, внаслідок чого в 2007 році утворилася заборгованість, яку просить стягнути в сумі 1750 грн. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в своєму письмовому клопотанні відповідач просить суд розглянути справу у відсутність його представника. В запереченнях на позов відповідач вказує, що Законом України "Про державний бюджет України на 2007 рік" розмір допомоги учасникам бойових дій встановлений в сумі 280 грн., яка і була виплачена позивачу. Встановлений законодавством мінімальний розмір пенсії за віком не може бути застосований для призначення щорічної разової допомоги до 5 травня. Вважає, що він є неналежним відповідачем у справі, оскільки він тільки виплачує, а не встановлює розмір щорічної допомоги. Вислухавши пояснення позивача, а також вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER], виданим Новомиколаївським районним військовим комісаріатом 23.04.1996 року та не оспорюється відповідачем. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. В 2007 році позивач отримав разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 280 грн. Статтею 22 Конституції України визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до вимог статті 2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними. Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-29/2007 від 09 липня 2007 року положення статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", які обмежують розмір щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також положення пункту 13 статті 71, яким зупинено на 2007 рік дію частини п'ятої статей 12, 13, 14 та 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги, визнані такими, що не відповідають Конституції України. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Таким чином, обмеження прав позивача щодо розміру одноразової грошової допомоги є протиправним, а її виплату необхідно здійснювати у розмірі, визначеному Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" без обмежень, встановлених іншими законами. Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 15.03.2007 № 749-v мінімальний розмір пенсії за віком, станом на 05.05.2007 року, встановлений у розмірі 406 грн. З вирахуванням сплачених сум позивачу як учаснику бойових дій не сплачено грошову допомогу в сумі 1750 грн., яка підлягає стягненню з суб'єкта владних повноважень. Статтею 171 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Тому належним відповідачем по справі суд вважає саме Управління праці та соціального захисту населення Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області. За таких обставин суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Результат розгляду: granted