Рішення адміністративного суду від 2008-09-11 00:00:00+03

Позивачка звернулася до Харківського адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд зобов'язати відповідача нарахувати на користь позивачки недоплачену державну соціальну допомогу як особі, яка має статус «дитини війни» за 2006-2007 р.р. в сумі 2733,30 грн. При цьому в обґрунтування заявленого позову позивачка вказала, що належить до категорії громадян, на яку поширюються пільги та гарантії, що передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни». Статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, однак, згідно положень Закону України «Про державний бюджету України на 2007 рік» дію зазначеної статті на 2007 рік призупинено. Оскільки рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. по справі № 6-рп/207 було визнано такими, що не відповідають Конституції України окремі положення Закону України «Про Державний бюджету України на 2007 рік», в тому числі щодо виплати пенсій дітям війни, позивачка вважає що починаючи з 09.07.2007р. відповідач мав здійснити перерахунок належної їй пенсії та виплатити доплату у передбаченому законом розмірі. Таку бездіяльність позивачка вважає незаконною та необґрунтованою, такою, що порушує її права та законні інтереси. Також позивачка просила суд відновити пропущений строк для звернення з даним позовом до суду з тих підстав, що про рішення Конституційного Суду України, яке впливає на її права та законні інтереси вона дізналася із засобів масової інформації через більше ніж півтора роки після його прийняття. Позивачка в судове засідання не прибула, подавши заяву про розгляд даної справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач проти позову заперечував та згідно наданого заперечення на позовну заяву пояснив, що розмір мінімальної пенсії за віком встановлено ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої за наявності достатнього страхового стажу мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Проте, відповідно до ч. 3 наведеної статті мінімальний розмір пенсій за віком, встановлений частиною першою, застосовується виключно для призначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Нормативно-правовими актами, що діють на території України для окремих категорій населення України встановлено різні величини показника мінімальної пенсії. Таким чином відповідач вважає, що на теперішній час питання надання пільг категорії громадян «діти війни» , які передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», законодавчо не врегульовано і може бути вирішено лише після внесення відповідних змін до законодавства, оскільки офіційних роз'яснень від керівних органів щодо розв'язання цього питання відповідач не отримав. Також зазначив, що виплати, про здійснення яких просить позивач не передбачені бюджетом відповідача, отже сплата цих коштів призведе до перерозподілу грошових коштів відповідача та порушенню прав інших пенсіонерів. Також наполягав на застосуванні до позову наслідків пропущення строків позовної давності згідно ст., ст. 99,100 КАС України. Відповідач просив розглядати дану справу за відсутності свого представника. Враховуючи, що від обох сторін у справі надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає справу в порядку письмового провадження на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність задоволення позовних вимог, виходячи при цьому з наступного. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було призупинено, однак відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі № 6-рп 2007, справа № 1-29/2007 за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян) визнано таким, що не відповідає Конституції України (неконституційним) пункт 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням статті 111 цього Закону. Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Крім того, відповідно до ст., ст. 61,69 Закону України «Про Конституційний Суд України» Конституційний Суд України може визнати неконституційним правовий акт повністю або в окремій його частині. У разі якщо в процесі розгляду справи за конституційним поданням чи конституційним зверненням виявлено невідповідність Конституції України інших правових актів (їх окремих положень), крім тих, щодо яких відкрито провадження у справі, і які впливають на прийняття рішення чи дачу висновку у справі, Конституційний Суд України визнає такі правові акти (їх окремі положення) неконституційними. Рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання. Таким чином наведене рішення Конституційного Суду України має виконуватися відповідачем. Щодо позиції відповідача про неврегульованість питання обчислення розміру пенсії дітям війни чинним законодавством, суд зазначає, що в ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» чітко визначено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. З огляду на це суд вважає дане питання цілком врегульованим чинним законодавством України та зазначає додатково, що, незважаючи на компетенцію деяких органів влади по наданню обов'язкових роз'яснень щодо виконання вимог законодавства, наявність чи відсутність будь-яких відомчих чи міжвідомчих роз'яснень, інструкцій та розпоряджень щодо механізму виконання норм Закону України не може бути підставою для невиконання цих норм, якщо це тягне за собою порушення прав та законних інтересів громадян України. Так само не може бути підставою для порушення прав позивача необхідність перерахунку або перерозподілу коштів бюджету відповідача. Суд з позовної заяви також вбачає, що позивачка фактично вважає протиправною бездіяльність відповідача, отже задовольняючи її позовні вимоги, беручи до уваги, що позивачка просила розглядати дану справу без своєї участі та не може особисто уточнити свої позовні вимоги, суд вважає за необхідне визнати таку бездіяльність відповідача незаконною. Також суд вважає поважними підстави пропуску строків позовної давності позивачем, який подав позовну заяву, обчислюючи строк позовної давності з моменту, коли йому стало відомо про порушення його прав та законних інтересів. При цьому суд зауважує, що позивач мешкає у невеликому районному центрі, є особою похилого віку тому цілком імовірним є те, що про порушення своїх прав, а також рішення Конституційного Суду України йому стало відомо протягом тривалого часу з моменту його прийняття. На підставі викладеного, ст. 124 Конституції України, Закону України «Про соціальний захист дітей війни», рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. по справі № 6-рп/207, Закону України «Про конституційний Суд України» та

Результат розгляду: granted