Рішення адміністративного суду від 2008-09-15 00:00:00+03

В листопаді 2007 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської РДА у м. Києві про стягнення недоотриманої суми одноразової щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2005-2006 роки, передбаченій Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він являється евакуйованим у 1986 році із зони відчуження, а тому відповідно до ст. 48 Закону № 796-ХІІ має право на щорічну виплату допомоги на оздоровлення у розмірі 3-х мінімальних заробітних плат. Однак, відповідач за 2005-2006 роки виплат в зазначених розмірах не проводив, в зв‘язку з чим йому недоплачено грошову допомогу на оздоровлення за вказаний період в розмірі 2 046 грн. В судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги, просив суд зобов‘язати Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації здійснити перерахунок одноразової допомоги на оздоровлення за 2005-2007 роки та зобов‘язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат виплатити перераховану суму одноразової допомоги на оздоровлення за 2005-2007 роки. Представник Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської РДА у м. Києві Клюйко Т.М. позов не визнала, свої заперечення обґрунтувала тим, що відповідно до Постанови КМ України від 20.09.2005 року № 936, виплата компенсацій та допомоги, передбачених Законом України № 796-ХІІ проводиться Центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог. Конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій визначаються КМ України. В 2006 році [PERSON] була виплачена допомога на оздоровлення в розмірі 120 грн. 00 коп. Зазначений розмір щорічної допомоги були виплачені відповідно до Постанов КМ України № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постанови КМ України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає, що щорічна допомога була призначена ними позивачу правильно і, відповідно до їх розпорядження, провадилась Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Представник Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в судове засідання не з‘явився, надіславши до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність та заперечення на позовну заяву [PERSON] в якому позов не визнав, посилаючись на те, що порядок застосування Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначається КМ України. Ст. 48 цього Закону доповнено ч. 7 в якій зазначено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Однак, з відсутністю внесення змін до Законів, у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальна заробітна плата, всі виплати розраховані на основі мінімальної заробітної плати у розмірах, які діяли станом на 01.02.1996 року. Допомога на оздоровлення виплачувалась в розмірах, визначених КМ України, виходячи з реальних можливостей видаткової частини державного бюджету України на поточні роки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та евакуйованим у 1986 році із зони відчуження (а.с 6). Згідно ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС евакуйованим в 1986 році із зони відчуження виплачується щорічна допомога на оздоровлення у розмір 3-х мінімальних заробітних плат, при цьому розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати, (ч. 4 ст. 48 Закону України № 796-ХІІ). Як вбачається з наданої представником Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської РДА у м. Києві виписки з особового рахунку, [PERSON] було виплачено в червні 2005 року - 26 грн. 70 коп., в червні 2006 року - 120 грн., в серпні 2007 року [PERSON] було виплачено 120 грн. 00 коп. допомоги на оздоровлення. В листопаді 2007 року розмір мінімальної заробітної плати складав 440 грн. (ст. 76 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік). Зі змісту статей Законів України про встановлення мінімальної заробітної плати, як на 2005, 2006 так і на 2007 рік не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст. 48 Закону України № 796-ХІІ.В той же час, встановлений ще в 1996 році Постановою КМ України № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру встановленому іншими Законами України. Зокрема, розмір мінімальної заробітної плита зростав кожен наступний рік. Оскільки, ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України будь-яких рішень з цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону України № 796-ХІІ, а не Постанова КМ України № 836. За таких обставин та з урахуванням вимог в ст. 48 Закону України № 796-ХІІ Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської РДА повинно було видати розпорядження про виплату [PERSON] допомоги на оздоровлення за 2007 рік в розмірі 2 080 грн. Згідно ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк. Отже, виходячи з норм зазначеного Закону позовні вимоги Чалого І.О. слід задовольнити частково, стягнувши на його користь одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2007 рік в розмірі 2 080 грн. (440*5=2 200-120=2 080). Зазначений розмір суд визначив з урахуванням отриманої Чалим І.О. в 2007 році допомоги на оздоровлення в розмірі 120 грн.

Результат розгляду: partial