Рішення адміністративного суду від 2008-01-10 00:00:00+02

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить зобов”язати його виплачувати йому грошове забезпечення з розрахунку надбавок і винагород за 15-річну тривалу безперервну військову службу, посилаючись на те, що має таку вислугу, але йому безпідставно було відмовлено в нарахуванні та виплаті передбаченої законом надбавки. Представник відповідача в судове засідання не з”явився, повідомлявся належним чином та своєчасно, просить розглядати справу за його відсутністю, покладаючись на думку суду. Суд, вислухавши позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності вважає, що позов належить задовольнити з наступних підстав: Пунктом 13.1 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 5 березня 2001 року № 75, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 березня 2001 року за № 251/5442 встановлена виплата надбавки за вислугу років на військовій службі до окладів за військовим званням і основною чи тимчасово займаною посадою у таких розмірах на місяць: військовослужбовцям, що мають вислугу від 5 до 10 років виплачується надбавка 20% від посадового окладу; військовослужбовцям, що мають вислугу від 10 до 15 років виплачується надбавка 25% від посадового окладу; військовослужбовцям, що мають вислугу від 15 до 20 років виплачується надбавка 30% від посадового окладу. Пунктом 1.2 Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 26 травня 2003 року № 149, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 травня 2003 року за № 411/7732, передбачено виплату щомісячної надбавки за безперервну військову службу у відсотках грошового забезпечення залежно від стажу служби у таких розмірах: військовослужбовцям, що мають стаж безперервної військової служби до 10 років виплачується надбавка в розмірі до 10% грошового забезпечення; військовослужбовцям, що мають стаж безперервної військової служби до 15 років виплачується надбавка в розмірі до 30% грошового забезпечення; військовослужбовцям, що мають стаж безперервної військової служби до 20 років виплачується надбавка в розмірі до 50% грошового забезпечення. Частиною 1 статті 10-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням матеріального, грошового забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років, - 35 календарних днів; від 15 до 20 років, - 40 календарних днів; понад 20 календарних років, - 45 календарних днів. На підставі розпорядження командира військової частини А 2112 від 09 липня 2007 року до особової справи позивача були внести відповідні зміни, згідно до яких початком перебування на військовій службі вважається момент вступу до Львівського військового ліцею ім. Героїв Крут - 17 липня 1992 року. А, по стройовій частині військової частини А 2112 командир цієї частини видав наказ від 17 липня 2007 року № 129, відповідно до якого станом на 17 липня 2007 року вислуга років позивача, тобто загальний строк військової служби та строк безперервної військової служби становить 15 років. А тому, враховуючи норми пункту 13.1 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 5 березня 2001 року № 75, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 березня 2001 року за № 251/5442 та пункту 1.2 Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 26 травня 2003 року № 149, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 травня 2003 року за № 411/7732 починаючи з 17 липня 2007 року позивачу повинна виплачуватись надбавка за вислугу років на військовій службі до окладів за військовим званням і основною чи тимчасово займаною посадою в розмірі 30% від посадового окладу та щомісячна надбавка за безперервну військову службу в розмірі до 50% грошового забезпечення. Крім того, пунктом 35.1 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 5 березня 2001 року № 75, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 березня 2001 року за № 251/5442 встановлено, що особам офіцерського складу, прапорщикам (мічманам), солдатам (матросам), сержантам і старшинам, які проходять службу за контрактом, одноразово виплачується винагорода за 15 років тривалої безперервної військової служби в розмірі 1 окладу грошового утримання. Винагорода за тривалу безперервну військову службу виплачується за місцем штатної служби за наказом командира військової частини, а командирам військових частин (начальникам) - за наказами вищих командирів (начальників). У наказі на підставі особової справи військовослужбовця визначаються строк його безперервної календарної військової служби та розмір винагороди. Незважаючи на це позивачу не нараховано передбачену законом надбавку, про що свідчать роздавальні відомості за серпень та вересень 2007 року. Статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатись до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. В зв'язку з чим, 13 серпня 2007 року позивач звернувся до свого безпосереднього начальника - командира військової частини А 2112 з рапортом, згідно з яким просив його зобов'язати начальника фінансово - економічної частини військової частини А 2112 працівника ЗС України Міллєр С.І.: - провести перерахунок грошового забезпечення за липень місяць та виплатити мені недоплачені 13 грн. 17 коп.; - виплатити винагороду за 15 - річну тривалу безперервну військову службу в розмірі одного посадового окладу грошового утримання; - в майбутньому виплачувати мені грошове забезпечення з розрахунку надбавок за 15 років безперервної військової служби; - в протилежному випадку пояснити причину відмови у задоволенні пунктів 1 - 4 прохальної частини даного рапорту. Згідно з відповіддю командира військової частини А 2112 від 31 серпня 2007 року № 732, яке було підготовлено начальником фінансово - економічної частини військової частини А 2112 працівником ЗС України Міллєр С.І. позивачу було повідомлено про те, що відповідно до роз'яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 30 грудня 2006 року № 248/9/650 виплата вищевказаних видів надбавок у відповідних розмірах військовослужбовцям - ліцеїстам непередбачена, оскільки, згідно з даним роз'ясненням цей період навчання не може зараховуватись до вислуги років військової служби. Як вбачається з тексту цього роз'яснення позиція директору Департаменту фінансів Міністерства оборони України зводиться до того, що, на його думку, громадяни, які навчаються у ліцеях не відносяться до військовослужбовців, а тому період навчання у ліцеях не може зараховуватись їм до вислуги років військової служби. Питання зарахування позивачу у загальний строк військової служби та у строк безперервної військової служби строку його навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут не є предметом розгляду даного спору, оскільки це питання згідно з рішенням командира військової частини А 2112 від 09 липня 2007 року та його ж наказом від 17 липня 2007 року № 129 було вирішено позитивно. Наказ командира військової частини А 2112 (по стройовій частині) від 17 липня 2007 року № 129, згідно з яким станом на 17 липня 2007 року вислуга років позивача, тобто загальний строк військової служби та строк безперервної військової служби становить 15 років є чинним. Відповідно до даних його особової справи, після внесених до неї змін, початком перебування на військовій службі позивача вважається момент вступу до Львівського військового ліцею ім. Героїв Крут - 17 липня 1992 року. А тому, при нарахуванні грошового забезпечення позивачу, з врахуванням вказаних даних, співробітникам фінансово - економічної частини військової частини А 2112 необхідно керуватись не роз'ясненням Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 30 грудня 2006 року № 248/9/650, яке не є нормативно - правовим актом і яке з огляду на вищевикладене важко назвати законним, а Положенням про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 5 березня 2001 року № 75, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 березня 2001 року за № 251/5442 та Інструкцією про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 26 травня 2003 року № 149, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 травня 2003 року за № 411/7732, які на відміну від згаданого роз'яснення саме і є нормативно - правовими актами, що регулюють суспільно - правові відносини у сфері виплати грошового забезпечення військовослужбовцям. Саме тому, починаючи з 17 липня 2007 року позивачу повинна виплачуватись надбавка за вислугу років на військовій службі до окладів за військовим званням і основною чи тимчасово займаною посадою в розмірі 30% від посадового окладу та щомісячна надбавка за безперервну військову службу в розмірі до 50% грошового забезпечення. Крім того, в порядку пункту 35.1 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 5 березня 2001 року № 75, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 березня 2001 року за № 251/5442 позивачу повинна бути виплачена одноразова винагорода за 15 років тривалої безперервної військової служби в розмірі 1 окладу грошового утримання. Відповідно до статті 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права людини є невідчужуваними та непорушними. Згідно з частиною 1 статті 64 Основного Закону конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією. Норми Конституції України є нормами прямої дії (ст. 8 Конституції України). Аналогічна норма передбачена ст. 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який є спеціальним законом щодо соціального і правового захисту військовослужбовців, якою передбачено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. Статтею 68 Конституції встановлено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: granted