Рішення адміністративного суду від 2008-05-21 00:00:00+03

Позивач - фізична особа-підприємець [PERSON] - звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом про визнання недійсними податкового повідомлення-рішення від 22.11.2007 р. №0003961742\1 частково в сумі 3018,79 грн., податкового повідомлення-рішення від 22.11.2007 №0003951742\1 на суму 1890,00 грн. в т.ч. 630,00 грн. штрафу, рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22.11.2007 р. №0003941742/1, від 22.10.2007 р. №0003931742/0 які прийняті відповідачем - Державною податковою інспекцією у м.Рівне. В судовому засіданні позивач подав клопотання, відповідно до якого відмовився від позовних вимог в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат, в тому числі витрат на оплату послуг адвоката. В обґрунтування поданого позову зазначає наступне. Державна податкова інспекція у м.Рівне у вересні-жовтні 2007 р. здійснювала планову документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства [PERSON] в період з 01.01.2005 р. по 30.06.2007 р., за результатами якої був складений акт №250 від 15.10.2007р. На підставі акту перевірки керівництвом ДПІ у м.Рівне були прийняті: податкове повідомлення-рішення від 22.11.2007 р. №0003961742/1 на суму 5548,03 грн. - донарахування податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності; податкове-повідомлення-рішення від 22.11.2007р. №0003951742/0 - донарахування ПДВ на суму 1890,00 грн.(в т.ч. 630-00 грн. штрафних санкцій); рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22.11.2007р. №0003941742\1 на суму 2172,26 грн.; рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22.10.2007 р. №0003931742/0 на суму 221066,20 грн. Позивач вважає вищевказані податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій незаконними та необґрунтованими, в зв'язку з наступним. За результатами перевірки був донарахований податок з доходів фізичних осіб за період 4 кв.2005року - 2006 рік на суму 5548,03 грн., вказаний в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні від 22.11.2007 р. №0003961742/1. Зазначене донарахування мало місце в зв'язку з тим, що із суми валових витрат за 4-ий квартал 2005 р. були безпідставно вилучені транспортні витрати в сумі 6298-33 грн.(без ПДВ), підтверджені документально, як такі, що не пов'язані з господарською діяльністю підприємця, в результаті чого на цю суму збільшився чистий дохід і було безпідставно донараховано суму 818,79 грн. податку з доходів фізичних осіб. Вказує, що жодного посилання на нормативний акт, на підставі якого ці витрати були виключені з валових витрат підприємця, та необхідності підтвердження транспортних витрат саме товарно-транспотними накладними, як єдиним документом, що підтверджує факт надання транспортних послуг в акті перевірки немає. Вважає, що всі вище перелічені транспортні витрати на суму 6298-33 грн. були безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю, підтверджені первинними документами (податковими накладними, актами виконаних робіт), і віднесені до валових витрат у відповідності зі ст.13 Декрету КМУ „Про прибутковий податок з громадян", а моїми контрагентами по наданню транспортних послуг - до валових доходів, а тому вилучені безпідставно під час перевірки із валових витрат, в результаті чого збільшився чистий дохід і було безпідставно донараховано 818,79грн. податку з доходів фізичних осіб (розрахунок: 6298,ЗЗх13%=818,79 грн.). Зазначає, що протягом 2006р. перебував на єдиному податку (свідоцтво на 2006 рік видане ДПІ в м.Рівне). Всього за 12 місяців 2006 р. було платником сплачено єдиного податку в сумі 2200,00 грн., що зазначено й у акті перевірки та підтверджено банківськими виписками. Під час перевірки було вказано, що суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа [PERSON] не мав законних підстав перебувати в 2006 р. на єдиному податку, і тому для нього було нараховано за 2006 рік 1591,03грн. податку з доходів фізичних осіб, як підприємцю, що здійснював свою діяльність на загальних умовах оподаткування (ця сума ввійшла до податкового повідомлення-рішення від 22.11.2007 р. №0003961742/1 на суму 5548,03 грн. - донарахування податку з доходів фізичних осіб). Але, при цьому, не була врахована і відмінусована з його податкового зобов'язання податку на доходи сума єдиного податку в розмірі 2200-00 грн., сплаченого протягом 2006 року. Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 22.11.2007 р №0003961742/1 повинно бути зменшене на суму 3018,79 грн. (818,79 + 2200,00). Сума вищевказаних транспортних послуг була зазначена без ПДВ. Сума нарахованого на вищевказані транспортні послуги ПДВ, що була відображена контрагентами в своїх податкових зобов'язаннях і підтверджена податковими накладними склала 1260грн. В зв'язку з безпідставним виключенням ДПІ цих транспортних послуг з моїх валових витрат, відповідно, збільшились мої податкові зобов'язання з ПДВ на вказану суму (1260 грн.), а з врахуванням нарахованих штрафних санкцій (50%) загальна сума склала 1890 грн., що знайшла своє відображення в повідомленні-рішенні від 22.11.2007 р. №0003951742/1, яке, з врахуванням вищевикладених обґрунтувань щодо неправомірності виключення транспортних витрат з валових витрат підприємця, вважаю незаконним. Також вважає безпідставними застосовані до нього адміністративно-господарські санкції за нібито здійснені ним в 2006 році порушення Законів України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" та "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", що знайшли своє відображення у рішеннях про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22.11.2007 р. №0003941742/1 на суму 2172,26грн. та від 22.10.2007 року № 0003931742/0 на суму 221066,20 грн., виходячи з того, що у відповідності із п.3.2 ст.1 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" протягом 2006р. мав право проводити торгівельні операції без придбання торгового патенту, та, відповідно до ст. 6 Указу Президента України від 03.07.1998 року - без застосування реєстраторів розрахункових операцій. Крім того, звертає увагу суду на те, що застосовані до нього фінансові санкції за оскаржуваними рішеннями, не є податковим зобов'язанням, а є адміністративно-господарською санкцією, відповідно до ст. 239 ГК України. Відтак, відповідачем строк для застосування адміністративно-господарських санкцій був втрачений, що унеможливлює вважати оскаржувані Рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій чинними. Відповідач подав заперечення на адміністративний позов, позовні вимоги заперечує. В заперечення адміністративного позову зазначає, що перевіркою встановлено відсутність документів (накладні, рахунки-фактури), які підтверджували б купівлю певної партії товару (кількість, вартість, асортимент), дату операції, а також необхідність транспортування даного товару. Також було встановлено, що підприємцем до складу валових витрат за 4 квартал 2005 року не включалася вартість будь-яких товарів, які були би придбані у ТОВ "Торговий дім "Укрінтерм" м. Біла Церква 01.12.2005р. Розбіжність в сумі 24140,09грн. виникла у зв'язку з тим, що за результатами перевірки із складу валових витрат було виключено витрати, які не були підтверджені документально. Також перевіряючим було виключено із валових доходів та валових витрат суму поворотної фінансової допомоги у розмірі 32 628,86 грн., наданої ПП [PERSON] іншими СПД в 4 кв. 2005 року, яка була повернена ним в цьому ж періоді. Дана операція на розмірі оподатковуваного доходу не вплинула. Отже, перевіркою встановлено, що оподаткований доход підприємця за 4 кв. 2005 року становить 34 312,50 грн., що на 30 438,42 грн. більше, ніж задекларовано, внаслідок чого було донараховано податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 3957,00 грн. Як свідчать обставини справи, перевіркою, проведеною ДПІ у м. Рівне (акт перевірки від 15.10.2007 року за №250) встановлено, що у 1-3 кварталі 2005 року приватний підприємець [PERSON] відповідно до поданої заяви від 07.12.2004 року №1461/х/01-16 про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. На підставі поданої підприємцем заяви від 13.12.2005 року за № 4775/х/01-16 про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності СПД [PERSON] з 01.01.2006 року знову перейшов на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності. На даній системі оподаткування платник перебував і у 1-4 кварталах 2006 року та 1-2 кварталах 2007р. Однак в письмовій заяві про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності «п.7» підприємець відобразив виручку від реалізації продукції в сумі 233 165,00 грн. Відповідно до результатів перевірки і поданого в ДПІ звіту платника єдиного податку за 1 - 3 кв. 2005р. обсяг виручки від реалізації продукції складає 724 156,11 грн. (з ПДВ). Відповідно до результатів перевірки валовий дохід за 4 кв. 2005р. складає 620 183,61 грн. (без ПДВ). У пункті 7 заяви на право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності зазначаються обсяги виручки від реалізації продукції з початку календарного року. Таким чином підприємець у заяві відобразив недостовірні дані щодо виручки отриманої ним від реалізації продукції з початку календарного року. Перевіркою встановлено, що оподаткований доход підприємця за 2006 рік становить 12 238,70 грн., а донарахована сума податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності - 1 591,03 грн. Враховуючи зазначене, за наслідками перевірки приватному підприємцю [PERSON] донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 5548,03 грн.(в т.ч. за 4кв. 2005р.-3957,00грн., за 2006р. -1591,03 грн.). В позові просить відмовити. По даній справі здійснено технічну фіксацію судового процесу на комплексі "Камертон", інвентарний номер SN125318. Для створення архівної копії фонограми надано компакт-диск, серійний номер R806011391305. Головуючий доповів про зміст позовних вимог, які представник позивача у судовому засіданні підтримав. Судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи, які подані позивачем одночасно із позовною заявою. Позивачем додатково подано копію виписки КБ "ПриватБанк" від 30.01.2008р., копію платіжного доручення №66 від 01.04.2008року, копію виписки РОФ "Райфайзен Банк Аваль" від 30.01.2008р, копію договору про надання юридичних (адвокатських послуг) від 28.01.08р., копії посвідчень про відрядження від 20.10.2005 року, від 28.10.205 року, копія договору на перевезення пасажирів від 17.10.2008 року №6. Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані ними письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково. Судом встановлено таке. Як вбачається із матеріалів справи податковим органом - державною податковою інспекцією у м.Рівне у вересні-жовтні 2007 р. здійснено планову документальну перевірку дотримання позивачем, як суб'єктом підприємницької діяльності, вимог податкового законодавства в період з 01.01.2005 р. по 30.06.2007 р. За результатами проведеної перевірки працівниками податкового органу складений акт №250 від 15.10.2007р., яким було зафіксовано, на думку податкового органу, порушення податкового законодавства, зокрема ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»; пп. 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»; п.1, п.2, абз.1 п.3 ст.3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»; п.1, п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Відповідачем - ДПІ у м.Рівне, з урахуванням процедури адміністративного оскарження, були винесені: податкове повідомлення-рішення від 22.11.2007 р. №0003961742/1 на суму 5548,03 грн. - визначено податкове зобов'язання по сплаті податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності; податкове повідомлення-рішення від 22.11.2007 р. №0003951742/0 - визначено податкове зобов'язання по сплаті ПДВ на суму 1890,00грн. (в т.ч. 630,00грн. штрафних санкцій); рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22.11.2007 р. №0003941742\1 на суму 2172,26 грн. за порушення Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»; рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22.10.2007 р. №0003931742/0 на суму 221066,20 грн. за порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Суд, з урахуванням усіх досліджених обставин, вважає, що податковим органом рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22.11.2007р. №0003941742\1 та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22.10.2007р. №0003931742/0 прийняті з порушенням вимог законодавства, а відтак підлягають визнанню нечинними. І. Підставою для винесення рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22.11.2007р. №0003941742\1, на думку працівників ДПІ у м.Рівне, стали ті обставини, що підприємець [PERSON] здійснював роздрібну торгівлю непродовольчими товарами за готівкові кошти в період з 21.03.2006р. по 30.11.2006р. без придбання торгового патенту. Матеріалами справи підтверджується, що позивач у зазначений період (на протязі 2006 року) перебував на спрощеній системі обліку відповідно до свідоцтва про сплату єдиного податку серії Г №615758, виданого податковим органом - ДПІ у м.Рівне 29.12.05р. (а.с.10). За змістом частин 1-2 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» об'єктом правового регулювання згідно з цим Законом є торговельна діяльність за готівкові кошти, а також з використанням інших форм розрахунків та кредитних карток на території України, діяльність з обміну готівкових валютних цінностей (включаючи операції з готівковими платіжними засобами, вираженими в іноземній валюті, та з кредитними картками), а також діяльність з надання послуг у сфері грального бізнесу та побутових послуг. Суб'єктами правовідносин, які підлягають регулюванню за цим Законом, є юридичні особи та суб'єкти підприємницької діяльності, що не мають статусу юридичної особи, - резиденти і нерезиденти, а також їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо), які займаються підприємницькою діяльністю, передбаченою частиною першою цієї статті. Відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини 3 статті 1 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» дія цього Закону не поширюється на торговельну діяльність та діяльність з надання побутових послуг суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб, які сплачують фіксований податок відповідно до законодавства про оподаткування доходів фізичних осіб. Матеріалами справи підтверджується сплата єдиного податку позивачем за ставкою 200грн.00коп. за період з січня 2006 року по грудень 2006 року (а.с.50-60). Свідоцтво про сплату єдиного податку серії Г №615758 податковим органом після його видачі у встановленому порядку не відкликалося, не визнавалося нечинним у судовому порядку, повернуте було платником єдиного податку по закінченню терміну дії свідоцтва податковому органу. ІІ. Підставою для винесення рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22.10.2007р. №0003931742\1, на думку працівників ДПІ у м.Рівне, стали ті обставини, що підприємець [PERSON] здійснював в період з 21.03.2006р. по 30.11.2006р. розрахункові операції в готівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) на загальну суму 44213,24 грн., без проведення даних розрахункових операції на повну суму покупки (надання послуг) через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій. В силу статті 1 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами) (далі - суб'єкти підприємницької діяльності), які здійснюють операції з розрахунків в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі-продажу іноземної валюти. За змістом пункту 6 частини 1 статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу, уповноваженого провадити державну регуляторну політику. ІІІ. В частині позовних вимог про визнання податкового повідомлення-рішення від 22.11.2007р. №0003961742/1 нечинним у сумі 3018,79грн., яким платнику податку визначено податкове зобов'язання по сплаті податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності на суму 5548,03 грн. та податкового повідомлення-рішення від 22.11.2007р. №0003951742/0, яким [PERSON] визначено податкове зобов'язання по сплаті ПДВ на суму 1890,00грн. (в т.ч. 630,00грн. штрафних санкцій) позивачу слід відмовити з таких підстав. За змістом частини 3 статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 року передбачено, що до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств». Додатком № 7 Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом ГДПІ України №12 від 21.04.1993 року, зареєстрованої в Мінюсті України 09.06.1993 року за № 64 визначено, що положення статті 5 "Валові витрати" (Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств") застосовуються в частині підтвердження первинними документами витрачених сум згідно із операціями (які відповідають переліку статті 5), за результатами або за участю яких у податковому періоді (у звітному кварталі) безпосередньо отриманий дохід (абз.3 даного додатку); до податкової декларації за звітний податковий період, включаються тільки прямі валові витрати і суми амортизаційних відрахувань, що відповідають фактичній сумі отриманого в цьому періоді валового доходу в будь-якій формі від визначеного виду діяльності та підтверджені документально (абз.5 даного додатку); виключно факт одержання доходу може бути підставою для включення до валових витрат звітного періоду не всіх підряд видатків, а тільки тієї їх частини, яка прямо цьому доходу відповідає (абз.6 даного додатку). Розбіжність в сумі 6298,33 грн. (818,79 грн. - податок з доходів фізичних осіб) виникла через те, що позивач [PERSON] включив до складу валових витрат за 4 кв. 2005р. витрати, не пов'язані із господарською діяльністю та отриманням доходу. А саме, ПП [PERSON] до складу валових витрат за 4 кв. 2005р. включив вартість послуг з транспортування вантажу, наданих йому: - ПП «Софтал» по маршруту м. Рівне - м.Сарни - м. Рівне на суму 833,33 грн. (без ПДВ) (акт виконаних робіт №б/н від 26.10.2005р.); - ТзОВ «Шендер» по маршруту м. Рівне - м. Житомир - м. Рівне на суму 978,33 грн.(без ПДВ) (акт виконаних робіт №б/н від 20.10.2005р.) та на суму 736,67 грн. (без ПДВ) (акт виконаних робіт №б/а від 28.10.2005р.); - ПП «Граніт» по маршруту м. Рівне - м. Біла Церква - м. Рівне на суму 3755,00 грн. (без ПДВ) (акт виконаних робіт №б/н від 01.12.2005р.). Підприємцем не надано документів (видаткові накладні, товаро-транспортні накладні, рахунки), що підтверджують який саме товар (асортимент та кількість) та від кого (фірма - постачальник) отримував підприємець, або кому та який товар відвантажував. У даному випадку суд погоджується із твердженням податкового органу, що відсутнє підтвердження того факту, що отримані транспортні послуги від вищевказаних фірм пов'язані з господарською діяльністю підприємця [PERSON] В позовній заяві платник зазначає, що перевіркою не взято до уваги договори на поставку продукції з ТОВ «Торговий дім «Укрінтерм» (м. Біла Церква) №012 від 02.02.2005р., та №41/3 від 17.03.2005р. Згідно умов даних договорів, ПП [PERSON] зобов'язується купувати товари у продавця окремими партіями згідно рахунків-фактур або специфікацій, які додаються до договору. Товар передається відповідно до супровідних документів. Під час здійснення оплати необхідно посилатися на номер фактури чи номер накладної, відповідно до якої було здійснено постачання товару. Перевіркою встановлено відсутність документів (накладні, рахунки-фактури), які підтверджували б купівлю певної партії товару (кількість, вартість, асортимент), дату операції, а також необхідність транспортування даного товару. Також було встановлено,що підприємцем до складу валових витрат за 4 кв. 2005 року не включалася вартість будь-яких товарів, які були би придбані у ТОВ «Торговий дім «Укрінтерм» м. Біла Церква 01.12.2005р. Таким чином позивачем не підтверджені належними документами понесені ним витрати. Податковим органом доведено у цьому випадку правомірність винесених ним рішень. З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Результат розгляду: granted