Рішення адміністративного суду від 2008-07-23 00:00:00+03

16 квітня 2008 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати Постанову Сумського територіального управління Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів № 224-СУ від 11 грудня 2007 року, винесену у відношенні Сумської філії Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» та витрати по справі покласти на відповідача. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд позов задовольнити. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що під час розгляду справи уповноваженими особами Комісії не було дотримано вимог Правил розгляду справ про порушення вимог законодавства на ринку цінних паперів та застосування санкцій, затвердженого наказом Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку №2 від 09.01.1997 року, в результаті чого уповноваженою особою Сумського територіального управління Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку не були належним чином з'ясовано всі обставини справи та фактично не проаналізовано надані пояснення реєстратора ЗАТ КБ «ПриватБанк». Відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні повністю, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте в межах повноважень та в порядку, визначеному Законом України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" <nau://ukr/448/96-ВР>. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 21.11.2007 року начальником Сумського територіального управління Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку по відношенню до Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» винесено Постанову про накладення санкцій за правопорушення на ринку цінних паперів № 224-СУ у вигляді письмового попередження. З наведеної постанови вбачається, що за наслідками операцій 17.08.2007 року щодо переходу прав власності на акції ЗАТ «Завод будівельних розчинів «Гарант», Філією Реєстратора 17.08.2007 року було оформлено сертифікат серії [NUMBER] (реквізити виробника бланку - серія [NUMBER]) на загальну кількість 2431 штук акцій, на нового власника [PERSON], підписаний [PERSON], який не був посадовою особою підприємства на дату оформлення сертифікату та згідно відповіді Філії реєстратора від 31.10.2007 року вих. [NUMBER] Товариству, в порушення вимог чинного законодавства, надано копії первинних документів, а саме: копію договору дарування - 1 шт., копії договорів купівлі-продажу - 13 шт., копії передавальних розпоряджень - 14 шт. Таке правопорушення було кваліфіковано, як порушення законодавства про цінні папери, за що передбачена відповідальність у відповідності до ст. 8 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" <nau://ukr/448/96-ВР|st8>. Відповідно до п. 5 ст. 8 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" <nau://ukr/448/96-ВР|st8> Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право у разі порушення законодавства про цінні папери, нормативних актів Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку виносити попередження, а згідно п. 18.5 Правил розгляду справ про порушення вимог законодавства на ринку цінних паперів та застосування санкцій, затверджених наказом ДКЦПФР від 09.01.1997р. № 2, встановлено, що до учасників ринку цінних паперів за порушення законодавства про цінні папери передбачено застосування такої санкції, як попередження. Закон України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" <nau://ukr/448/96-ВР>(№ 448/96-ВР від 30.101.1996р.) визначає правові засади здійснення державного регулювання ринку цінних паперів та державного контролю за випуском і обігом цінних паперів та їх похідних в Україні. Статтею 1 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" <nau://ukr/448/96-ВР> визначено, що державне регулювання ринку цінних паперів являє собою здійснення державою комплексних заходів щодо упорядкування, контролю, нагляду за ринком цінних паперів та їх похідних та запобігання зловживанням і порушенням у цій сфері. Статтею 3 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" <nau://ukr/448/96-ВР>визначено форми державного регулювання ринку цінних паперів, зокрема: прийняття актів законодавства з питань діяльності учасників ринку цінних паперів; видача ліцензій на здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів та забезпечення контролю за такою діяльністю; встановлення правил і стандартів здійснення операцій на ринку цінних паперів та контролю за їх дотриманням; проведення інших заходів щодо державного регулювання і контролю за випуском та обігом цінних паперів. Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" <nau://ukr/448/96-ВР|st5>державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку. Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку розробляє і затверджує з питань, що належать до її компетенції, акти законодавства, обов'язкові для виконання центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, учасниками ринку цінних паперів, їх об'єднаннями, контролює їх виконання. Відповідно до положень статті 7 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" <nau://ukr/448/96-ВР|st7> основними завданнями Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку є: формування та забезпечення реалізації єдиної державної політики щодо розвитку та функціонування ринку цінних паперів та їх похідних в Україні, сприяння адаптації національного ринку цінних паперів до міжнародних стандартів; сприяння розвитку ринку цінних паперів. ЗАТ «Завод будівельних розчинів «Гарант», згідно Акту приймання-передачі від 24.05.2001 року надано Філії Реєстратора 50 штук бланків сертифікатів акцій серії [NUMBER] до [NUMBER] для заповнення та надання акціонерам Товариства. Всі бланки було підписано головою правління [PERSON] та посвідчено печаткою Товариства. За результатами первинного розміщення акцій Товариства сертифікати акцій було заповнено та видано акціонерам 21.07.2004 року. Залишок чистих бланків сертифікатів акцій, які визначають реквізит «Голова правління [PERSON]» складав 14 штук. ЗАТ «Завод будівельних розчинів «Гарант», в зв'язку зі зміною посадових осіб, надано до Філії Реєстратора 07.08.2007 року за вих.№27 (вих.№66 від 07.08.2007 року) анкету емітента, де зазначено уповноважену особу - голову правління [PERSON]. Таким чином Філія Реєстратора була повідомлена про зміну керівництва Товариства. За наслідками операцій 17.08.2007 року щодо переходу прав власності на акції ЗАТ «Завод будівельних розчинів «Гарант» Філією Реєстратора 17.08.2007 року було оформлено сертифікат серії [NUMBER] (реквізити виробника бланку - серія [NUMBER]) на загальну кількість 2431 штук акцій, на нового власника [PERSON], підписаний [PERSON], який не був посадовою особою на дату оформлення сертифікату, про що Філії Реєстратора було відомо. Крім того, на запит Товариства до Філії Реєстратора від 20.08.2007 року щодо складання реєстру станом на 23.08.2007 року, Філією Реєстратора 23.08.2007 року (вих.N259) виконавчому директору Товариства [PERSON] (Доручення серія [NUMBER] від 23.08.2007 року) надано реєстр акціонерів Товариства, де за п. 5 значиться акціонер [PERSON], внесені дані по якому свідчать про видачу йому сертифікату акцій [NUMBER] - 17.08.2007 року. Ст. 92 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Ст. 65 Господарського кодексу України передбачено, що для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає керівника підприємства. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства та представляє його інтереси. Відповідно до п. 11 Інструкції про порядок видачі, обліку, зберігання та знищення бланків сертифікатів іменних цінних паперів, затвердженої Рішенням ДКЦПФР від 30.07.1999 року №156, керівники та головні бухгалтери емітентів, реєстраторів та зберігачів несуть персональну відповідальність за організацію зберігання, обліку та видачі сертифікатів. Таким чином оформлений та виданий Філією Реєстратора, сертифікат серії [NUMBER] (реквізити виробника бланку - серія [NUMBER]) на загальну кількість 2431 штук акцій, на нового власника [PERSON], був засвідчений підписом особи, яка на момент видачі сертифікату не була посадовою особою емітента, про що було відомо позивачу. Крім того, до функцій реєстроутримувача відповідно до п. 1 розділу ІІ «Положення про порядок ведення реєстрів» відноситься в тому числі і оформлення, видача і погашення сертифікатів іменних цінних паперів. Філія Реєстратора після отримання інформації від ЗАТ «Завод будівельних розчинів «Гарант» про зміни в керівництві Товариства, повинна була погасити залишок бланків сертифікатів, підписаних Головою правління [PERSON], як зіпсованих, та повідомити про це емітента, відповідно до Інструкції про порядок видачі, обліку, зберігання та знищення бланків сертифікатів іменних цінних паперів, затвердженого рішенням ДКЦПФР від 30.07.1999 року №156. Щодо порушення Сумською філією ЗАТ КБ «ПриватБанк» Розділу ХІІ «Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів», затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 17.10.2006 року №1000, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2007 року за [NUMBER] (зі змінами та доповненнями) щодо доступу до системи реєстру осіб, в т.ч. емітента, шляхом отримання інформації із системи реєстру, то згідно відповіді Філії Реєстратора від 31.10.2007 року вих.[NUMBER] Товариству надано копії первинних документів, а саме: копію договору дарування - 1 шт., копії договорів купівлі-продажу - 13 шт., копії передавальних розпоряджень - 14 шт. У відповідності до п. 1 розділу ХІІ «Положення про порядок ведення реєстрів» доступ до системи реєстру обмежується колом осіб, які мають право отримувати цю інформацію. Такими особами є, в тому числі і емітент. Пунктом 2 цього ж розділу передбачено, що інформація надається лише уповноваженим особам емітента за письмовим зверненням. Письмове звернення повинно бути засвідчене підписом керівника, підпис якого засвідчується печаткою емітента, та містити інформацію про уповноважену особу (посада, прізвище, ім'я, по батькові) та обсяг інформації, яка вимагається. Суд вважає, що посилання позивача на аналогію закону в частині застосування п. 18 розділу VІІІ «Положення про порядок ведення реєстрів» щодо обов'язку реєстроутримувача, який здійснював ведення реєстру, протягом п'яти років від дати передачі реєстру забезпечити пред'явлення первинних документів, які були підставою для внесення змін до системи реєстру, уповноваженим особам емітента та нового реєстроутримувача, а також особам, які були зареєстровані в реєстрі до дати передачі реєстру, та представникам органів державної влади, у межах їх повноважень, не відноситься до надання інформації емітенту у випадку надходження письмового звернення про надання інформації, а стосується процедури порядку передачі реєстру. П. 4 розділу ХІІ «Положення про порядок ведення реєстрів» встановлено, що Реєстроутримувач зобов'язаний надати інформацію та копії документів системи реєстру, витяг із журналу обліку записів у системі реєстру, витяг з журналу запитів, витяг із журналу виданих, погашених, утрачених сертифікатів та свідоцтв про знерухомлення, документів, які є підставою для складання реєстру, тільки відповідно до письмового запиту Державної комісії з цінних паперів та Фондового ринку або її територіальних органів, підписаного керівником та засвідченого печаткою, у строк не більше ніж п'ять робочих днів, якщо інший строк не встановлений у запиті. Розглядаючи вищевказані вимоги «Положення про порядок ведення реєстрів» суд доходить до висновку, що поняття інформація та копії документів у даному Положенні не є тотожніми, так як окремо перераховуються у пункті 4 розділу Х11 і, відповідно, надання інформації з системи реєстру не передбачає надання копій первинних документів. Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України <nau://ukr/2747-15|st71/> в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність прийнятого ним оскаржуваного рішення - постанови № 224-СУ від 11 грудня 2007 року. Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог позивача про покладення на відповідача судових витрат, то суд вважає, що вони також не підлягають задоволенню, так як згідно ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Результат розгляду: denied