Рішення адміністративного суду від 2008-02-11 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою та просив зобов'язати відповідача відшкодувати нестачу товарно-матеріальних цінностей в сумі 22709,13 грн. або повернути цю суму на розрахунковий рахунок відповідача, стягнути до державного бюджету штрафні санкції, визначені за нестачу товарно-матеріальних цінностей в сумі 22709,13 грн. з урахуванням індексів інфляції. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що ним було проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності відповідача, за результатами якої встановлено порушення фінансової дисципліни на загальну суму 242198,77 грн., серед яких завищення в обліку вартості активів на суму 219432,23 грн., нестача товарно-матеріальних цінностей на суму 22748,59 грн., лишки товарно-матеріальних цінностей на суму 17,99 грн. За наслідками ревізії позивачем було складено акт від 26.04.2007р. № 08-20/59 та надіслано вимогу про усунення порушень від 08.05.2007р. № 08-15/3238, згідно якої відповідача зобов'язано вжити заходи по відшкодуванню нестачі товарно-матеріальних цінностей, вжити заходи щодо сплати штрафних санкцій, вжити заходи щодо зарахування на позабалансовий рахунок нестачі товарно-матеріальних цінностей, розглянути питання щодо притягнення винних осіб до дисциплінарної та матеріальної відповідальності. До теперішнього часу, як зазначає позивач, відповідь про усунення частини вимог, а саме відшкодуванню нестачі в розмірі 22709,13 грн. та перерахування до бюджету штрафних санкцій не надано, що, на його думку, свідчить про невиконання вимог. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Позивач свого представника до суду не направив, надавши відзив на позов, згідно якого в задоволенні позовних вимог просив відмовити з тих підстав, що ним згідно вимог позивача було вжито заходи по відшкодуванню нестачі з матеріально відповідальної особи[PERSON], крім того відповідач звернувся до правоохоронних органів з заявою про порушення кримінальної справи відносно[PERSON] Стосовно стягнення з відповідача коштів на користь державного бюджету зазначив, що законодавством не передбачено про стягнення нестачі з державного підприємства, яким є відповідач, на рахунок того ж державного підприємства. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Згідно вимоги від 08.05.2007р. № 08-15/3238, направленої позивачем відповідачу останнього було зобов'язано вжити заходи по відшкодуванню з винних осіб нестачі товарно-матеріальних цінностей, що не пов'язано зі стягненням коштів безпосередньо з відповідача. З досліджених матеріалів справи встановлено, що відповідачем такі заходи було вжито, а саме : вжито заходи по стягненню з матеріально-відповідальної особи відповідача[PERSON] нестачі в сумі 22709,13 грн., крім того відповідач звернувся з листом № 221 від 11.06.2007р. до військової прокуратури Харківського гарнізону з проханням провести перевірку та порушити кримінальну справу відносно[PERSON] стосовно нестачі. За таких обставин суд вважає, що відповідач в межах своєї компетенції та можливостей вжив вичерпні заходи щодо виконання вимоги позивача чим виконано вимоги ст. 15 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» по виконанню законних вимог службових осіб державної контрольно-ревізійної служби. Щодо стягнення з відповідача коштів на його ж рахунок або, як зазначено в позовній заяві, «повернення» цієї суми на розрахунковий рахунок відповідача, суд зауважує, що і перше і друге формулювання цієї вимоги передбачає стягнення коштів з відповідача на його ж користь, хоча Порядок визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996р. № 116, на який посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, не передбачає про стягнення суми нестачі з державного підприємства на його рахунок, натомість п. 10 цього Порядку визначає, що з сум, стягнутих відповідно до цього Порядку, здійснюється відшкодування збитків, завданих підприємству, установі, організації, залишок коштів перераховується до Державного бюджету України. За таких обставин вбачається, що завдані відповідачу збитки мають відшкодовуватись з винної особи на користь відповідача, а їх залишок перераховуватись до бюджету. Вимога про відшкодування збитків з самого відповідача є необґрунтованою. Інших нормативно-правових актів, які б передбачали стягнення завданих збитків з підприємства, якому їх було завдано винною особою, представник позивача в судовому засіданні навести не зміг, хоча, відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. На підставі викладеного, Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» п.10 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996р. № 116 та

Результат розгляду: denied