Рішення адміністративного суду від 2008-03-06 00:00:00+02

представник позивача просить суд стягнути з управління праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради Черкаської області на користь позивачки суму недоплаченої щорічної разової допомоги, як за період 2005-2007 року в розмірі 5095 гривень 30 копійок та 300 гривень понесених по справі судових витрат по оплаті правової допомоги адвоката, посилаючись на те, що позивачка являється вдовою інваліда війни [PERSON]., вдруге не одружувалася, а тому відповідно до ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі п*яти мінімальних пенсій за віком. Станом на 04.05.2005 року мінімальна пенсія за віком становила 332 гривні, станом на 04.05.2006 року- 359 гривень, на 04.05.2007 року- 410,06 гривень. Відповідач повинен був виплатити позивачці за мінусом виплачених сум в 2005 році- 1660 гривень (332*5)-130 гривень(виплаченої допомоги)=1530 гривень, в 2006 році- 1795 гривень(359*5) -130 гривень (виплаченої допомоги)=1665 гривень, в 2007 році-2050гривень 30 коп.(410,06*5)-150 гривень( виплаченої допомоги)= 1900 гривень 30 коп., а всього за 3 роки позивачці недоплачено щорічної одноразової допомоги до 5 травня в сумі 5095 гривень 30 коп.. Відповідач в добровільному порядку не виплачує разову допомогу, а тому позивачка змушена була звернутися до суду з даним позовом. Представник позивачки вважає, що позивачка має право на щорічну допомогу на оздоровлення з 2005 по 2007 роки оскільки позовної давності не пропустила, так як до 01.09.2005 року діяв Цивільний кодекс, який передбачав трирічну позовну давність, крім того позивачці стало відомо про порушення її права 05.02.2008 року, коли отримала від управління праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради Черкаської області довідку про розмір фактично виплаченої їй щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня. Представник відповідача- управління праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради Черкаської області позовні вимоги позивачки та її представника не визнала і просить суд в позові відмовити, оскільки виплати разової грошової допомоги до 5 травня позивачці проводились на підставі Законів України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки. Саме цими законами були встановлені розміри грошової допомоги ветеранам війни та їх вдовам. Виконати вимогу Закону « Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» управління праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради не в змозі у зв*язку з відсутністю коштів. В разі виділення державою цих коштів, вони їх виплатять. Представник відповідача вважає, що [PERSON] пропустила позовну давність, але з поважних причин, оскільки не знала і не могла знати, яка сума повинна їй виплачуватися. Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають до повного задоволення. Вимоги позивачки та її представника законні, обґрунтовані і в судовому засіданні доведені, виходячи із слідуючого: В суді встановлено, що [PERSON] являється вдовою інваліда війни [PERSON]., що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] виданим управлінням праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради Черкаської області і вдруге не одружувалася. Ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551 передбачено, що щорічно до 5 травня дружинам померлих інвалідів війни, які не одружилися вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради Черкаської області №148\01-13 від 05.02.2008 року позивачці було виплачено щорічну одноразову допомогу до 5 травня відповідно до ч.5 статей 12,13,14,15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Законами України «Про Державний бюджет України » на відповідні роки і позивачка [PERSON], як дружина померлого інваліда війни, отримала щорічну одноразову грошову допомогу в таких розмірах: в 2005 році-130 гривень, в 2006 році-130 гривень, в 2007 році- 150 гривень. Відповідно до Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту позивачці підлягало до виплати: в 2005 році -мінімальна пенсія за віком -332 гривні * 5=1660 гривень-130 гривень (виплачено)= невиплачено-1530 гривень; сума невиплати в 2006 році складала мінімальна пенсія за віком -359гривень*5= 1795 гривень- 130 гривень виплачено, невиплачено 1665 гривень, в 2007 році- мінімальна пенсія за віком становила 410 гривень 06 коп. * 5 =2050 гривень 30 коп.- 150 гривень (виплачено), невиплачено 1900гривень 30 коп. , а всього за три роки їй невиплачено 5095 грн. 30 коп. Рішенням Конституційного Суду України №20 РП/2004 від 01.12.2004 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення ст.44 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», якими встановлено, що у 2004 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» здійснюється учасникам бойових дій в розмірі - 120 гривень. Вказаним рішенням Конституційного Суду України визнано неконституційним встановлені Законом України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» обмеження гарантій ветеранам війни стосовно отримання ними разової грошової допомоги до 5 травня. Ч.3 ст.22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових Законів або внесенні змін до чинних Законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Проаналізувавши вказане рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №20 РП/2004, яким визнано неконституційними положення статті 44 Закону України Про Державний бюджет України на 2004 рік , ч. 3 ст. 22 Конституції України та враховуючи те, що право на отримання разової грошової допомоги, передбаченої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” не залежить від розміру доходів отримувача чи наявності фінансування з бюджету, а має безумовний характер, а тому суд вважає за необхідне задовільнити вимоги позивачки та її представника стосовно стягнення з відповідача- управління праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради Черкаської області недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2005-2007 роки, оскільки Верховна Рада України, приймаючи Закони України: “Про Державний бюджет України на 2005 рік”, Закон України “Про Державний бюджет на 2006 рік”, Закон України “Про Державний бюджет на 2007 рік” знову обмежила соціальне право громадян, закріплене Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” на отримання разової грошової допомоги до 5 травня при наявності рішення Конституційного Суду України з аналогічного питання. Посилання представника відповідача на те, що Закон України «Про Державний бюджет України» є пріоритетним відносно чинних Законів і тому виплати проводились відносно даного Закону не ґрунтується на ч.2 ст.152 Конституції України, де зазначено, що Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, а відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, а тому суд прийшов до висновку, що в даному спорі щодо розміру разової щорічної грошової допомоги, яка повинна виплачуватись позивачці до 5 травня, як дружині померлого інваліда війни, слід керуватися не Законами про Державний бюджет України на відповідний рік, а Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки він, як Закон постійної дії має пріоритет над Законами про Державний бюджет України на 2005 - 2007 роки. Відповідно до Закону України ”Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виплата щорічної разової допомоги дружинам померлих інвалідів війни, здійснюється місцевими управліннями праці та соціального захисту населення, а тому позивачці щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня повинно виплачувати управління праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради Черкаської області. Суд не застосовує позовну давність, оскільки вважає, що позивачка її не пропустила, поскільки до 01.09. 2005 року діяв Цивільний кодекс, який передбачав трирічну позовну давність. Крім того позивачка дізналася про порушення її права 05.02.2008 року, коли вона отримала від управління праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради Черкаської області довідку про розмір фактично виплаченої їй щорічної допомоги до 5 травня. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задовільнити повністю та стягнути з управління праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради Черкаської області на користь позивачки [PERSON] суму недоплаченої щорічної разової допомоги, як дружині померлого інваліда війни до 5 травня за період часу з 2005 по 2007 роки в розмірі 5095гривень 30 копійки, 300 гривень судових витрат по оплаті правової адвоката та 51 гривню державного мита в доход держави. На підставі викладеного та

Результат розгляду: granted