Рішення адміністративного суду від 2008-05-21 00:00:00+03

Позивач [PERSON], звернувшись до суду із даним позовом, просить визнати нечинним та скасувати окреме положення рішення другої сесії двадцять другого скликання Москаленківської сільської ради від 23 грудня 1994 року щодо передачі земельної ділянки розміром 0.10 га, яка розташована по [ADDRESS] громадянці [PERSON] для будівництва дачі. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в липні 2007 року під час розгляду цивільної справи про поділ будинку [PERSON] безпосередньо в судовому засіданні надала суду архівний витяг за №44 від 26.07.2007 року, з якого йому стало відомо про те, що другою сесією двадцять другого скликання Москаленківської сільської Ради народних депутатів від 23.12.1994 року "Про надання земельних ділянок" було розглянуто заяву [PERSON] про вилучення з її земельної ділянки 0,10 га землі і заяву [PERSON] про надання цієї земельної ділянки для дачного будівництва, та було вирішено згідно ст. 67 Земельного кодексу України передати цю земельну ділянку жительці м. Богуслава [PERSON] для будівництва дачі. Він вважає, що зазначене рішення органу місцевого самоврядування в частині передачі земельної ділянки розміром 0,10 га [PERSON] для будівництва дачі є нечинним і повинно бути скасоване судом, оскільки він маючи на меті побудувати новий будинок, в грудні 1994 року відповідно до вимог ст.ст. 2,3,6,9,17,19,67 Земельного кодексу України в редакції від 18.12.1990 року звернувся до Москаленківської сільської Ради з письмовою заявою про надання йому у приватну власність чи в користування для індивідуального будівництва земельну ділянку розміром 0,10 га, яка на даний час розташована по [ADDRESS]. Однак, його заяву не було розглянуто на сесії Москаленківської сільської Ради в кінці 1994 року, і рішення про надання чи відмову у наданні у приватну власність або в користування земельної ділянки він не отримував. Лише посадова особа Москаленківської сільської Ради в усному порядку повідомила його про те, що земельна ділянка, яку він просив виділити для індивідуального будівництва надана йому бути не може, оскільки в нього на той час вже був житловий будинок у власності і відповідна земельна ділянка біля нього. Тобто, при наданні [PERSON] земельної ділянки розміром 0,10 га, яка розташована на даний час по [ADDRESS], Москаленківською сільською Радою фактично було проігноровано його заяву, яка була подана до відповідача про надання йому цієї ж земельної ділянки, як жителю територіальної громади с. Москаленки, що було грубим порушенням ст. 125 Конституції Української РСР від 20.04.1978 року та ст.18 Закону України "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування" від 07.12.1990 року, які передбачали, що Ради народних депутатів у межах своєї компетенції самостійно вирішують питання місцевого значення, виходячи з інтересів громадян, які проживають на їх території, та державних інтересів, забезпечують виконання Конституції та законів України, комплексний соціально-економічний розвиток на своїй території, здійснюють керівництво підприємствами, організаціями і установами, які є їх комунальною власністю. Окрім того, при вирішенні питання про передачу земельної ділянки [PERSON] для будівництва дачі, Москаленківською сільською Радою було грубо порушено ст. 67 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, яка чітко передбачала, що громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Як вбачається зі змісту самого рішення від 23.12.1994 року, прийнятого другою сесією двадцять другого скликання Москаленківської сільської Ради, в ньому відсутня мета (ціль) передачі вищезазначеної земельної ділянки [PERSON], а також в цьому ж рішенні не зазначено повністю ім'я та по-батькові особу, якій передали цю земельну ділянку, що в сукупності на його думку має наслідком недійсності рішення в цій частині. Виходячи з вищезазначеного, він як житель с. Москаленки Богуславського району Київської області, вважає, що при вирішення питання по винесенню оскаржуваного рішення було грубо порушено його право на отримання цієї ж земельної ділянки у приватну власність чи в користування, що передбачено ст.17 та ст.31 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року. Що стосується строків позовної давності (відповідно до ст.99 КАСУ) він вважає, що ним не пропущено строк для звернення до суду в порядку адміністративного судочинства з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів, оскільки про порушення своїх прав він дізнався в липні 2007 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, обґрунтувавши свої вимоги вищенаведеними фактами. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він на час прийняття оскаржуваного рішення не працював сільським головою с. Москаленки і тому не може дати належну оцінку прийнятого на сесії Москаленківської сільської ради 23.12.1994 року рішення щодо надання земельної ділянки [PERSON] для будівництва дачі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з тих підстав, що позивач в своїй позовній заяві не надав судові доказів, якими обґрунтовує позовні вимоги, а саме не надав копії письмової заяви до Москаленківської сільської ради, датованої груднем 1994 року, в якій він просив нібито сільську раду про надання йому в приватну власність земельної ділянки для будівництва будинку; не витребував із сільської ради та не надав судові копії відповідної книги, в якій здійснювалася реєстрація таких заяв; не витребував та не надав судові копії рішень сесії Москаленківської сільської ради, на якій розглядалися земельні питання в грудні 1994 року. Також позивач не повідомив суд про те, що з жовтня 1994 року по жовтень 2005 року він проживав з нею однією сім'єю і достовірно знав, що [PERSON], жителька с. Москаленки, в грудні 1994 року відмовилася від земельної ділянки площею в 0,10 га на її ([PERSON]) користь і про це надала Москаленківській сільській раді свою заяву, а вона в цей же день падала свою заяву про виділення їй цієї земельної ділянки, а тому і було прийняте рішення, яке ніяким чином не порушувало законних прав та інтересів позивача. Також в своїй позовній заяві позивач зазначає, що при вирішенні питання про передачу земельної ділянки [PERSON] для будівництва дачі Москаленківською сільською радою було грубо порушено ст. 67 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, що в рішенні відсутня мета (ціль) передачі вищезазначеної земельної ділянки та не зазначено повністю ім'я та по батькові особи, якій передали цю земельну ділянку. В цьому випадку позивач проявляє некоректність, тому що в цьому рішенні якраз зазначено прізвище, ім'я та по батькові особи, якій надана земельна ділянка, а також зазначено про те, що спірна земельна ділянка надається для будівництва дачі та про те, що [PERSON] є жителькою м. Богуслава. Тому за таких обставин Москаленківською сільською радою норми ст.67 Земельного кодексу від 18.12.1990 року ніяким чином не були порушені. Суд, заслухавши позивача і його представника, представника відповідача, третю особу і її представника, свідків та дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов залишити без задоволення, виходячи із наступних підстав. Із архівного витягу №44 виданого архівним відділом Богуславської районної державної адміністрації 26.07.2007 року, вбачається, що другою сесією двадцять другого скликання Москаленківської сільської Ради народних депутатів від 23.12.1994 року "Про надання земельних ділянок" було розглянуто заяву [PERSON] про вилучення з її земельної ділянки 0,10 га землі і заяву [PERSON] про надання цієї земельної ділянки для дачного будівництва, та було вирішено згідно ст. 67 Земельного кодексу України передати цю земельну ділянку жительці м. Богуслава [PERSON] для будівництва дачі. Перевіряючи законність зазначеного рішення Москаленківської сільської ради суд приходить до висновку, що орган місцевого самоврядування постановив дане рішення у відповідності до діючого на той час земельного законодавства України та відповідно до волевиявлення громадян [PERSON] і [PERSON]. Зокрема, це було підтверджено в судовому засіданні показами свідка [PERSON], який на час прийняття оскаржуваного рішення працював сільським головою с. Москаленки, та показами свідка [PERSON], яка працювала секретарем Москаленківської сільської ради. Вказані свідки пояснили суду, що дійсно [PERSON] звернулася до сільської ради в грудні 1994 року з проханням вилучити із її земельної ділянки 0,10 га землі та передати цю земельну ділянку [PERSON], а остання звернулася із заявою про надання їй цієї земельної ділянки для будівництва дачі. На сесії сільської ради заяви вказаних громадян були задоволені. Про надходження заяви від [PERSON] про надання йому цієї земельної ділянки їм нічого невідомо. Також свідки пояснили, що позивач і третя особа з 1994 року почали проживати разом і на отриманій земельній ділянці було побудовано будинок. Позивач [PERSON] в судовому засіданні не надав суду доказів про те, що він звертався в грудні 1994 року до Москаленківської сільської ради із заявою про надання йому земельної ділянки для індивідуального будівництва, а за даними Москаленківської сільської ради книги реєстрації заяв громадян за 1994 рік не збереглися, а тому з урахуванням показів вищевказаних свідків, пояснень третьої особи, суд приходить до висновку про те, що Москаленківська сільська рада при прийнятті рішення про надання земельної ділянки [PERSON] для дачного будівництва не порушувала прав [PERSON] на отримання цієї ж ділянки для індивідуального будівництва, оскільки відсутні відомості, що він бажав отримати спірну земельну ділянку та звертався із відповідною заявою. Щодо обґрунтування вимог позивача в тій частині, де він стверджує, що при вирішенні питання про передачу земельної ділянки [PERSON] для будівництва дачі Москаленківською сільською радою було грубо порушено ст. 67 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, та що в рішенні відсутня мета (ціль) передачі вищезазначеної земельної ділянки та не зазначено повністю ім'я та по батькові особи, якій передали цю земельну ділянку, то такі вимоги позивача на обґрунтування позову є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Як вбачається із архівного витягу №44 від 26.07.2007 року у рішенні другої сесії двадцять другого скликання Москаленківської сільської Ради народних депутатів від 23.12.1994 року "Про надання земельних ділянок" зазначено прізвище, ім'я та по батькові особи, у якої вилучається земельна ділянка та якій надана земельна ділянка площею 0,10 га, а також зазначено про те, що ця земельна ділянка надається для будівництва дачі жительці м. Богуслав [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 6 Земельного Кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року громадяни України мали право на одержання у власність земельних ділянок для дачного будівництва, а відповідно до частини четвертої цієї статті громадяни мали право отримати безоплатно у власність земельні ділянки для дачного будівництва у межах граничного розміру, визначеного ст. 67 цього кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 67 ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року розмір земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва не повинен був перевищувати 0,10 га. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 9 ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року до відання сільських рад у галузі регулювання земельних відносин на їх території належала передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування. Відповідно до ч.1 ст. 28 ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року припинення права власності на землю або права користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови власника землі або землекористувача провадилось за його заявою на підставі рішення відповідної ради народних депутатів. Таким чином, виходячи із вказаних норм діючого на час постановлення оскаржуваного рішення земельного законодавства, Москаленківська сільська рада діяла правомірно і ніяким чином не порушила права позивача [PERSON], який не звертався до відповідача з проханням про надання йому земельної ділянки. Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що на час постановлення рішення сесією Москаленківської сільської ради 23.12.1994 року у позивача на території Москаленківської сільської ради був у власності житловий будинок та була в користуванні земельна ділянка, що підтверджується витягами із погосподарської книги за 1983-1985 р.р. і за 1996 - 2000 р.р. і тому він не міг безоплатно отримати іншу земельну ділянку для індивідуального будівництва. В той же час слід зазначити, що в оскаржуваному рішенні не вказано, чи надається земельна ділянка [PERSON] для дачного будівництва у власність чи в користування, а за змістом ст.ст. 6,7 ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року громадяни України мали право отримати земельну ділянку для дачного будівництва у приватну власність, а не в користування. Тому виходячи з викладеного слід вважати, що земельна ділянка [PERSON] могла бути надана їй для дачного будівництва лише у власність. Відсутність в оскаржуваному рішенні вказівки про це, не тягне за собою незаконність прийнятого Москаленківською сільською радою рішення і такий недолік може бути усунутий в разі звернення [PERSON] до сесії сільської ради із заявою про отримання спірної земельної ділянки у власність та отримання документа, що підтверджує право власності.

Результат розгляду: denied