Рішення адміністративного суду від 2008-03-13 00:00:00+02

Позивачка звернувся до суду з вказаним позовом,посилаючись на те, що він є постраждалим від наслідків аварії на Чорнобильської АЕС 1 категорії,інвалід від наслідків аварії на ЧАЕС, і має право згідно ст..48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” на щорічну допомогу на оздоровлення в сумі п”яти розмірів мінімальної заробітної плати.Проте йому виплачували в 2001-2007 роках вказану допомогу в менших розмірах. Таким чином недоплатили по 9513 грн.20 коп.,і таку суму просив стягнути з відповідача на її користь. Позивач підтримав позовні вимоги за останні два роки- 2006-2007 р.р. Представник відповідача в судовому засіданні не визнала позовних вимог. Згідно пояснень відповідача позивачу,як постраждалому від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, виплачувалась щорічна допомога на оздоровлення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року та Постанови КМУ від 12.07.2005 р.№ 562 в 2003-2004 роках по 26,70 грн.,за 2005-2007 роки - 120 грн. Управління праці та соціального захисту населення є головним розпорядником бюджетних коштів в межах району і здійснює фінансування заходів щодо соціального захисту громадян в обсягах,передбачених затверджених кошторисами і не має права направляти кошти державного бюджету на цілі,не передбачені кошторисами. Вислухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази,суд вважає вимоги позивача обґрунтованими,оскільки встановлено,що позивач-є на підставі відповідного посвідчення постраждалою від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії,інвалід 2 групи,,яким відповідно до ст..48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” повинна виплачуватись щорічна допомога на оздоровлення в розмірі п”яти мінімальних заробітних плат .При цьому,розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (абзац 7 частини 4 ст.48 Закону № 796-Х11). Згідно Закону України № 1344-1У від 27.11.2003 року розмір мінімальної заробітної плати з 1.09.2004 року становив 237 грн.,згідно Закону України № 2285 - 1У від 23.12.2004 року розмір мінімальної заробітної плати з 1.04.2005 рік по 30.06.2005 рік становив 290 грн., з 1.07.2005 року по 31.08.2005 року-310 грн.,з 1.09.2005 по 31.12.2005 року становив 332 грн.,з 1.01.2006 року-по 30.06.2006 року-350 грн. (Закон № 3235-1У від 20.12.2005р.),з 1.12.2006 року по 30.06.2007 року-400 грн.,з 1.04.2007 р.по 30.06.2007 р.-420 грн.-Закон від 15.03.2007 р. Згідно роз”яснення та довідок відповідача вбачається, що щорічна допомога на оздоровлення виплачувалась такій категорії громадян відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року,та Постанови КМУ від 12.07.2005 року № 562 за 2003 р.- в сумі 26,70 грн., за 2004 рік - в сумі 26,70 грн.,за 2005 -2007 роки - в сумі 120 грн . Таким чином,за 2005 - 2006 р.р. (період перебування на обліку у відповідача)загальний розмір недоплат позивачу становить 1896 грн. Тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст..22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. У відповідності до ст..8 ч.1 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права,відповідно до якого права та свободи людини визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. У відповідності до ст..9 ч.2,ч.4 КАС України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України,у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України,закону України суд застосовує акт,який має вищу юридичну силу. У відповідності до ст..99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав ,свобод та інтересів особи встановлюється річний строк,який обчислюється з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав,свобод чи інтересів. З пояснень позивача вбачається, що він дізнався про порушення свого права лише в минулому році.Коли отримував одноразову грошову допомогу,то думав,що її розмір відповідає вимогам закону.Можливості дізнатись про порушення свого права вчасно не мав. Тому суд вважає,що позивач звернувся до суду в межах строку звернення до адміністративного суду. На підставі наведеного та

Результат розгляду: granted