Рішення адміністративного суду від 2008-07-09 00:00:00+03

Позивач звернулась до суду із позовом до Міністерства Фінансів України, Головного управління праці та соціального захисту населення Херсонської області, Головного управління державного казначейства України в Херсонській області, Міністерства праці та соціальної політики України, Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просить поновити пропущений строк для звернення до суду за період з 01.01.2006р. по 31.12.2007р., а також зобов'язати Головне управління пенсійного фонду України в Херсонській області нарахувати на її користь недоплачену як дитині війни щомісячну допомогу за 2006-2007 рр. в сумі 2733грн.30коп. Обґрунтовуючи позов тим, що відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» належить до соціальної групи «діти війни», оскільки народилась[INFO], і на час закінчення Другої світової війни, їй не виповнилося 18 років та має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії, як то передбачено ст.6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни». В судовому засіданні позивач просила замінити відповідачів на належних та вважати відповідачем по справі Управління пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона, в решті - позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснила, що пропустила строк для звернення до суду через юридичну необізнаність. Представник відповідача за довіреністю Власенко Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що визначення величини мінімальної пенсії за віком, що застосовується для підвищення пенсії особам, яким встановлено статус «діти війни» має бути вирішено у законодавчому порядку, а фактичне підвищення пенсії відбудеться після прийняття відповідного законодавчого акту. Вказав на пропущення строку звернення до суду як на підставу для відмови у позові. Окрім того - зауважив, що бюджетом Пенсійного фонду не передбачено кошти на зазначені соціальні допомоги. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що: - згідно з ст.1 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» до дітей війни належать особи, яким на момент закінчення Другої Світової війни (2 вересня 1945 р.) не виповнилося 18 років - відповідно позивач належить до зазначеної категорії осіб; - згідно ст.6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» - дітям війни пенсія підвищується на 30% мінімального розміру пенсії за віком, згідно п.1 Розділу 4 «Заключного положення» вказаного Закону останній вступає в силу з 01.01.2006 р.; - рішення про підвищення пенсії позивачу відповідачем прийнято не було, перерахунки відповідно до зазначеного закону не проведені; - відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; - Законом України «Про державний бюджет України на 2007 року» від 19.12.2006 року, який набрав чинності з 01.01.2007 року, ст. 111 було встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни; - рішенням Конституційного Суду України № 6- рп від 09.07.2007 року положення ст. 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 року» визнано неконституційним; - відповідно до ст. 152 Конституції України - закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність, таким чином зазначений закон втратив чинність 09.07.2007р.; - на час розгляду цієї справи судом розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб що втратили працездатність; - відповідно до ст. 2 ч.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком; - відповідно ч.1 ст.63 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» прожитковий мінімум на одну особу в 2006 році складає з 1 січня - 350 грн., з 1 квітня - 359 грн., з 1 жовтня - 366 грн. ; - статтею 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року, був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 387 гривень, з 1 жовтня - 395 гривень, зазначена стаття була змінена Законом України від 15 березня 2007 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та існує в новій редакції з 28 березня 2007 року, якою прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність, визначений з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень, при цьому, зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно 410 грн. 06 коп. та 415 грн. 11 коп., таким чином розмір 30% мінімального розміру пенсії рахується за формулою: 410,06 грн. х 30%, та складає 123 грн. 02 коп., а починаючи з 01.10.2007 року - 415,11 грн. х 30 %, та складає 124 грн. 53 коп.; - Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік» 323 5-IУ вiд 20.12.2005р. статтею 110 було встановлено, що пільги дітям війни, передбачені статтею 6, у 2006 році запроваджується поетапно, за результатами виконання бюджету у першому пiврiччi, у порядку, визначеному КМУ за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету; - відповідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Ч.1 ст.100 КАС України передбачає, що пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» вступив в силу 01.01.2006р. - відповідно, не отримавши соціальну допомогу, передбачену цим законом, позивач з цього часу повинна була дізнатися про порушення своїх прав. Юридична необізнаність позивача не може бути визнана поважною причиною для поновлення строку звернення до суду. Закони, інші нормативно-правові акти є доступними для ознайомлення всіма громадянами, можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання людини. Таким чином суд вважає що вимога позивача що до відновлення пропущеного строку для звернення до суду за період з 01.01.2006р. по 31.12.2006р. та зобов'язання відповідача до вчинення перерахунку за вказаний період не підлягає задоволенню. Законом України «Про державний бюджет України на 2007 року» від 19.12.2006 року, який набрав чинності 01.01.2007 року, скасовано відповідні соціальні допомоги оспорюваній категорії громадян. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 року» щодо скасування відповідної допомоги визнано неконституційним. З цього дня зазначений закон втратив чинність. Таким чином законною є вимога позивача щодо нарахування соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. Зазначеної позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, яка викладена у рішенні по справі «[PERSON]проти України» від 08.11.2005р. Крім того - відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «[PERSON]проти України» про незворотність дії у часі законів та інших нормативно - правових актів, крім випадків, коли вони пом'якшують, або скасовують відповідальність особи, відповідно до якого - реалізація особою права на отримання бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно - правових актах національного законодавства не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, судами не повинні прийматися до уваги, у випадках, коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше. До спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. Таким чином - суд вважає, що позивач має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії, а саме - за період з 09.07.2007р. по 30.09.2007 р. в розмірі 123,02 грн. на місяць, за період з 01.10.2007р. по 31.12.2007р. - 124,53 грн. на місяць.

Результат розгляду: partial