Рішення адміністративного суду від 2008-03-06 00:00:00+02

[PERSON]звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини А 0501 про визнання дій відповідача щодо несплати йому грошової компенсації замість речового майна неправомірними та стягнення грошової компенсації замість речового майна у сумі 2573,13 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він проходив військову службу у військової частини А 0501 у військовому званні - «старшого лейтенанта». Наказом Генерального штабу України від 13.02.2006р. № 32 був звільнений з військової служби у запас з правом носіння військової форми одягу. Наказом командира військової частини А 0501 № 65 від 22.03.2006р. виключений зі списків особового складу частини усіх видів забезпечення. В період проходження військової служби позивач знаходився на речовому забезпеченні військової частини А 0501, яким він в повному обсязі не забезпечувався. Відповідно до ст. 9 та п. 2 ст. 9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” в редакції до 28.12.2007р., військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або, за бажанням військовослужбовця , грошову компенсацію замість них”. Крім того, згідно п. 27 “Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004р. № 1444, передбачено, що військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. На день виключення позивача зі списків особового складу військової частини А 0501 сума грошової компенсації замість належного до видачі речового майна складає в сумі 2573,13 грн., про що свідчить довідка № 356 від 29.03.2006р., яка видана військовою частиною А 0501. Оскільки, на момент виключення позивача зі списків особового складу, тобто на 22.03.2006р., відповідач не розрахувався з ним стосовно належного до видачі речового майна або грошової компенсації замість нього, відповідаючи на неодноразові звернення відмовою, тому позивач вважає, що з боку останнього має місце протиправність, яка порушує його право на одержання даної грошової компенсації. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача, який є суб'єктом владних повноважень, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причину неприбуття, не надавши заяву про розгляд справи у його відсутності та заперечення проти позову, а тому суд вважає можливим розгляд справи на підставі наявних доказів в порядку ст. 128 КАСУ. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON]проходив військову службу у військовій частині А 0501у званні - «старшого лейтенанта». Наказом Генерального штабу України від 13.02.2006р. № 32 був звільнений з військової служби у запас з правом носіння військової форми одягу. Наказом командира військової частини А 0501 за № 65 від 22.03.2006р. виключений зі списків особового складу військової частини А 0501. В період проходження військової служби позивач знаходився на речовому забезпеченні військової частини А 0501, яким він в повному обсязі не забезпечувався. На день виключення позивача зі списків особового складу військової частини А 0501 сума грошової компенсації замість належного до видачі речового майна складає 2573,13 грн., про що свідчить довідка № 356 від 29.03.2006р., яка видана військовою частиною А 0501. Відповідно до ст.ст.9, 9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000р. призупинена дія п. 2 ст. 9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна ( за винятком військовослужбовців Міністерства Оборони України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців), а відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 р.” від 28.12.2007 р. № 107-YI п.2 ст. 9-1 цього закону виключено. Оскільки позивач не відноситься до категорії осіб, які використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців, а дія положення про отримання грошової компенсації замість речового майна відносно решти військовослужбовців з 11.03.2000р. зупинена була, а відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 р.” від 28.12.2007 р. № 107-YI п.2 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» виключено, то вимоги позивача в частині стягнення з відповідача грошової компенсації замість речового майна в сумі 2573,13 грн. є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Суд зазначає, що згідно ст. 11 КАСУ суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно Законами України визначаються - права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод: основні обов'язки громадянина, а також встановлюються: Державний бюджет України і бюджетна система України. Ст.95 Конституції України передбачає, що виключно законом України про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Закон про Державний бюджет України є правовим актом, зміст якого чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються органами державної влади та органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду. Такий закон затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання Державного бюджету України протягом бюджетного періоду. Виходячи з викладеного, суд вважає, що в період проходження військової служби позивач мав право на забезпечення речовим майно, а в разі звільнення на одержання цього майна в натурі. Також, враховуючи, що дію п. 2 ст. 9-1 Закону України „ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців” виключено, згідно із Законом України „Про Державний бюджет на 2008 р.” від 28.12.2007 р. № 107-VI, але діючим законодавством не передбачена заборона видачі речового майна в натурі, заборгованість по якому має місце, то позивач має право на одержання речового майна в натурі, оскільки його право в частині забезпечення речовим майном в період проходження військової служби було порушено і захист цього права можливо здійснити шляхом видачі вказаного майна в натурі. А тому маються підстави для задоволення позову в цій частині.

Результат розгляду: partial