Рішення адміністративного суду від 2008-08-26 00:00:00+03

Позивач, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 2 групи інвалідності, звернувся до суду з позовом про визнання дій неправомірними та стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області компенсації вартості щорічних безплатних санаторно-курортних путівок за період з 2001 по 2007 роки на загальну суму 14523 грн., виходячи з розміру середньої вартості путівок в Україні. Постановою Кіровського міського суду Луганської області від 24 червня 2008 року позов [PERSON]було задоволено частково. Визнано дії неправомірними та стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області компенсацію у розмірі середньої вартості путівки в Україні у разі її невикористання за 2007 рік в розмірі 2648 грн. 10 коп. за рахунок коштів бюджету України. У стягненні грошової допомоги за 2001-2006 роки - відмовлено. Управління праці та соціального захисту населення подало апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій просить скасувати постанову Кіровського міського суду Луганської області від 24 червня 2008 року та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної постанови. Відповідач посилається на те, що позивачем порушено річний строк звернення до адміністративного суду. А також Управління зазначає, що згідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» порядок надання путівок та розмір їх середньої вартості визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2004 року № 785 затверджено Порядок виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування деяким категоріям громадян, але така категорія громадян, як особи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до даного переліку не входить. Тобто виплати зазначеній категорії осіб неможливі, тому не має підстав у задоволенні вимог позивача. Особи, які беруть участь у справі в судове засідання за викликом не з'явилися, але відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні, з наступних підстав. [PERSON]. звернувся до суду з позовом у березні 2007 року, але вимоги позивача стосуються виплати компенсації вартості санаторно-курортних путівок за 2001-2007 роки. У відповідності до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Тому пропуск такого строку є підставою для відмови в задоволені позову. Враховуючи, що відповідач наполягає на застосуванні положень ст. 100 КАС України , а позивач не зазначив суду ніяких поважних причин пропуску строку звернення до суду, колегія суддів приходить до висновку, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду без поважних причин, а тому вважає, що суд першої інстанції правильно відмовив [PERSON]. у задоволенні позову в частині визнання дій Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області неправомірними та стягнення компенсації вартості санаторно-курортних путівок за 2001 - 2006 роки. Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, як інвалід 2 групи 1 категорії, постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до п.4 ст.20 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1 надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, як позачергове безоплатне надання санаторно-курортних путівок або одержання компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування. Порядок надання путівок, розмір та порядок виплати компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування визначаються Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 13 Порядку забезпечення санаторно-курортними путівками деяких категорій громадян органами праці та соціального захисту населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 187 особам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, санаторно-курортна путівка чи путівка на відпочинок надається згідно із Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2000 року № 800. Пунктом 17 Положення про організацію оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2000 року № 800 передбачено, що у разі самостійної організації санаторно-курортного лікування громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується компенсація середньої вартості путівки у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України. У пункті 7 Порядку виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування деяких категорій громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2004 року № 785 зазначається, що середню вартість санаторно-курортної путівки визначає Міністерство праці за поданням Фонду соціального захисту інвалідів та погодженням з Міністерством фінансів щороку до 15 березня в межах обсягу бюджетних коштів, виділених відповідно до Закону України про Державний бюджет на поточний рік. Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 12 березня 2007 року № 92 було установлено середню вартість путівки для виплати грошової компенсації замість санаторно-курортного лікування в межах обсягу бюджетних коштів, виділених відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»у сумі 200 грн. Відповідно до наведених вище норм, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції задовольняючи вимоги позивача стосовно компенсації вартості санаторно-курортної путівки за 2007 рік помилково розраховує суму компенсації відповідно до Наказу Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519, який складено відповідно до ст. 14 Закону України «Про державну статистику», оскільки цей Закон не регулює правовідносини щодо соціального забезпечення осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а регулює правові відносини в галузі державної статистики. Таким чином, постанову суду першої інстанції необхідно змінити, стягнути з відповідача на користь [PERSON]. компенсацію у розмірі середньої вартості путівки замість санаторно-курортного лікування в межах обсягу бюджетних коштів, виділених відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»у сумі 200 грн. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Результат розгляду: partial