Рішення адміністративного суду від 2008-05-27 00:00:00+03

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати рішення Черкаської митниці про відмову ТОВ «ЧПК» у проведенні митного оформлення частини готової продукції як розрахунку за переробку давальницької сировини, зобов'язати Черкаську митницю провести ТОВ «ЧПК» митне оформлення частини готової продукції, виробленої із давальницької сировини, як оплати за переробку давальницької сировини за договорами переробки та зобов'язати ДПІ у м. Черкаси погашати векселі, видані ТОВ «ЧПК» при ввезенні давальницької сировини на митну територію України за зовнішньоекономічними договорами переробки, на підставі копії ввізних вантажних митних декларацій на готову продукцію, отриману ТОВ «ЧПК» як плата за виконану роботу з переробки. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 січня 2008 року позовні вимоги задоволено. Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Прокурор м. Черкаси, Черкаська митниця та Державна податкова інспекція у м. Черкаси подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити у задоволенні позову. Доводи апелянтів ґрунтуються на тому, що позивач, як учасник ТОВ «ЧПК» є неналежною особою, яка має представляти інтереси товариства в суді, оскільки можливості здійснення керівництва діяльності ТОВ або представляти інтереси ТОВ учасником товариства не передбачено статутом товариства або іншими документами. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а постанова суду - скасуванню з ухваленням нового рішення у справі, з огляду на наступне. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198 та пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо встановить порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався ст. 6 Закону України «Про операції з давальницькою сировиною у зовнішньоекономічних відносинах», відповідно до якої, розрахунки за переробку, обробку, збагачення чи використання давальницької сировини можуть проводитись в грошовій формі, частиною давальницької сировини чи готової продукції, крім тієї, що заборонена до експорту, або за згодою замовника та виконавця з використанням усіх цих форм. Приймаючи рішення, суд задовольнив позовні вимоги позивача, як учасника ТОВ «ЧПК», по суті поновлюючи права юридичної особи - товариства. Але законодавством не передбачено право учасника товариства звертатись до суду за захистом прав товариства, крім випадків, коли він уповноважений на це відповідним товариством, або якщо таке право надається йому статутом товариства. У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) зазначено, що акціонер може захищати свої безпосередні права чи охоронювані законом інтереси шляхом звернення до суду у випадку їх порушення, оспорювання чи невизнання самим акціонерним товариством, учасником якого він є, органами чи іншими акціонерами цього товариства. Порядок судового захисту прав та охоронюваних законом інтересів акціонерного товариства визначається законом. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг, що [PERSON], як учасник товариства, без встановлених повноважень представляти інтереси товариства, не може звертатись до суду за захистом його прав та приходить до висновку, що відсутність такого уповноваження є підставою для відмови у задоволенні позову.

Результат розгляду: denied