Рішення адміністративного суду від 2008-07-14 00:00:00+03

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вовчанської міжрайонної державної податкової інспекції у Харківській області, в якому просив суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 31.08.2007 року № 00026511701/0, від 31.08.2007 року № 0002641701/0, від 31.08.2007 року № 00026611701/0; скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.10.2007 року № 0002651701/1, від 19.10.2007 року № 0002641701/1, від 19.10.2007 року № 0002661701/1. В обґрунтування позову позивач вказав, що за договорами оренди землі, які позивач уклав з Вовчанською міською радою Харківської області, а саме: Договором оренди землі № 57 від 12.09.2005 р. на земельну ділянку загальною площею 0.1282 га за адресою: Харківська область, м. Вовчанськ, вул. Дзержинського, 1-6, який був зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП „Центр Державного земельного кадастру" 23.01.2006р. за № 04066900007; Договором оренди землі № 62 від 14.11.2005 р. на земельну ділянку загальною площею 0.1281 га за адресою: Харківська область, м. Вовчанськ, вул. Гоголя, 108-6, 108-в, який був зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП „Центр Державного земельного кадастру" 18.11.2005 року за № 0405690003 На позивача покладався обов'язок сплатити орендної плати за користування вище зазначеними земельними ділянками, що відповідає положенням Закону України «Про плату за землю» від 03.07.1992 р. № 2535-ХП (із змінами та доповненнями). На підставі положень ст. 2 Закону України «Про плату за землю» використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Частина 4 цієї статті передбачає, що за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата. Стаття 15 Закону України «Про плату за землю» передбачає, що землекористувачі повинні сплачувати орендну плату з дня виникнення права користування земельною ділянкою, а у разі припинення права користування земельною ділянкою орендна плата сплачується за фактичний період находження землі в користуванні у поточному році. Як вказав представник позивача, позивач добровільно сплачував всі необхідні платежі орендної плати за земельні ділянки, що були надані в користування за вказаними Договорами. Представник позивача вказав, що у відповідності з діючим законодавством України, позивач надавав відповідачу декларації на 2005-2007 роки, в яких декларував суми орендної плати, за користування земельними ділянками державної і комунальної власності, на рік вперед. При розрахунку суми орендної плати, вказаної у деклараціях за 2005 і 2006 роках, відповідач допустив помилки, пов'язані зі строком виникнення права користування земельними ділянками. Згідно ст. 18 Закону України „Про оренду землі" N 161-XIV від 06.10.1998р. (із змінами та доповненнями) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, тобто по Договору № 57 від 12.09.2005 р. після 23.01.2006р., а по Договору №62 від 14.11.2005 р. після 18.11.2005р. Крім цього представник позивача вказав, що позивач допустив помилку у декларації за 2006 рік у зв'язку з тим, що дія договору оренди № 62 від 14.11.2005р. була припинена у листопаді 2006 року на підставі п. 32 зазначеного договору, тому, що позивач став власником земельної ділянки, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №611250 від 29.11.2006р. Пунктом 5.1. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181 -III від 21.12.2000 р. (із змінами та доповненнями), передбачено, що „якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок. Форма уточнюючих розрахунків визначається у порядку, встановленому для податкових декларацій." Як вказав представник позивача, 18 квітня 2007 року позивач надав відповідачу уточнюючий розрахунок за 2005 рік, а за 2006 рік - 27 березня 2007 року, у вигляді уточнюючих податкових декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (надалі - уточнюючи декларації), про що свідчить відмітка відповідача. 14 серпня 2007 року, відповідачем була проведена невиїзна документальна перевірка позивача, як фізичну особу - підприємця, з питання своєчасності сплати в установлені терміни орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за період з 31.03.2006 р. по 10.05.2007 р. Висновок за результатами проведення перевірки було зроблено на підставі наданих на адресу відповідача декларацій орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності від 31.01.2006 р. № 1363 за 2006 р. та від 18.04.2007 р. № 4702 за 2007 р. Але під час проведення перевірки не були враховані надані Позивачем Відповідачу Уточнюючих декларацій. Це стало причиною невірного зазначення в Акті про результати невиїзної документальної перевірки фізичної особи - підприємця [PERSON] ([NUMBER]) з питання своєчасності сплати в установлені терміни орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за період з 31.03.2006 р. по 10.05.2007 р. від 14.08.2007р. № 743/17-[NUMBER] щодо кількості прострочених днів, і відповідно - суми прострочених платежів за зазначений період. Як вказав представник позивача, на підставі акту були прийняті податкові повідомлення - рішення від 31.08.2007 р. № 00026511701/0, від 31.08.2007 р. № 0002641701/0, від 31.08.2007 р. № 00026611701/0. За зазначеними рішеннями відповідно до Акту встановлено порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов'язання з орендної плати за землю, та, на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» за порушення строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 6 344,77 грн. на 84 календарних дня на Позивача покладено обов'язок сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 1 268, 95 грн., за порушення строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 568, 62 грн. на 112 календарних днів - у розмірі 50 % в сумі 284, 31 грн., за порушення строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 3 843,04 грн. на 26 календарних днів - у розмірі 10 % в сумі 384,30 грн. відповідно. Як вказав представник позивача на його думку невідповідність зазначених рішень вимогам чинного законодавства є очевидною, про що й було повідомлено відповідача у встановлені законом строки, подавши до Вовчанської міжрайонної державної податкової інспекції у Харківській області скаргу (вих. № 3 від 29.09.2007 р.) з обґрунтуванням того, що вище зазначені рішення суперечать діючому законодавству і підлягають скасуванню. За результатами розгляду скарги відповідачем було винесено рішення про результати розгляду первинної скарги від 19.10.2007 р. № 1115/11/25-009, яким податкові повідомлення - рішення від 31.08.2007 р. № 0002641701/0, від 31.08.2007 р. № 0002651701/0, від 31.08.2007 р. № 0002661701/0 залишені без змін, а скарга - без задоволення. Зазначене рішення було надіслане Позивачу поштою з повідомленням про вручення разом з податковими повідомленнями-рішеннями від 19.10.2007 р. №0002651701/1, від 19.10.2007 р. № 0002641701/1, від 19.10.2007 р. № 0002661701/1, зміст яких залишився незмінним і повністю співпадає з раніше винесеними і зазначеними вище податковими повідомлення - рішеннями від 31.08.2007 р. Вище зазначене Рішення містить посилання на положення Наказу ДПА України «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України» № 171 від 01.04.2006 p., якими обґрунтовується правильність розрахунків нарахувань згідно поданих уточнюючих податкових декларацій за 2005 та 2006 роки порядком роботи електронно-обчислювальної техніки та комп'ютерної обробки інформації. Це суперечить положенням Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», п.п. 4.1.1. п. 4.1. ст. 4 якого чітко передбачає, що платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, прийняття якої є обов'язком контролюючого органу (п.п. 4.1.2. п. 4.1. ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»). Підпункт 1.11 ст. 1 згаданого Закону чітко передбачає, що саме податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, що встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу). Пояснення податкового інспектора Вовчанської міжрайонної податкової інспекції у Харківській області щодо неспроможності самостійного проведення розрахунку нарахувань за поданими уточнюючими податковими деклараціями за 2005 та 2006 роки, без звертання по допомогу до електронних засобів обчислення, свідчить про некомпетентність і непрофесіоналізм працівника, що дискредитує державних службовців органів державної податкової служби України, так само як і посилання на те, що вказані у податкових повідомленнях-рішеннях суми Позивачу доведеться сплатити, тому що так визначила комп'ютерна програма, що здійснює обробку звітності, навіть якщо така підстава для застосування зазначених штрафних санкцій діючим законодавством не передбачена. Представник позивача вказав, що вважає винесені податкові повідомлення-рішення такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України і підлягають скасуванню. Представник позивача в судове засідання з'явився та виходячи з вище викладеного просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання з'явився та з позовом не погодився у повному обсязі вказавши, що оскаржені податкові повідомлення-рішення винесені у відповідності до норм чинного законодавства, а отже є законними та обґрунтованими та просили суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. Судом встановлено, що позивач уклав з Вовчанською міською радою Харківської області, договір оренди землі № 57 від 12.09.2005 р. на земельну ділянку загальною площею 0.1282 га за адресою: Харківська область, м. Вовчанськ, вул. Дзержинського, 1-6, який був зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП „Центр Державного земельного кадастру" 23.01.2006р. за № 04066900007; договір оренди землі № 62 від 14.11.2005 р. на земельну ділянку загальною площею 0.1281 га за адресою: Харківська область, м. Вовчанськ, вул. Гоголя, 108-6, 108-в, який був зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП „Центр Державного земельного кадастру" 18.11.2005 року за № 0405690003. Позивач надавав відповідачу декларації на 2005-2007 роки, в яких декларував суми орендної плати, за користування земельними ділянками державної і комунальної власності, на рік вперед. 18 квітня 2007 року позивач надав відповідачу уточнюючий розрахунок за 2005 рік, а за 2006 рік - 27 березня 2007 року, у вигляді уточнюючих податкових декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності . 14 серпня 2007 року, відповідачем була проведена невиїзна документальна перевірка позивача, з питання своєчасності сплати в установлені терміни орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за період з 31.03.2006 р. по 10.05.2007 р. за результатами якої було складено акт від 14.08.2007р. № 743/17-[NUMBER] щодо кількості прострочених днів, і відповідно - суми прострочених платежів за зазначений період, а саме порушення ст. 17 Закону України «Про плату за землю». Висновок за результатами проведення перевірки було зроблено на підставі наданих на адресу відповідача Декларацій орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності від 31.01.2006 р. № 1363 за 2006 р. та від 18.04.2007 р. № 4702 за 2007 р. На підставі Акту були прийняті податкові повідомлення - рішення від 31.08.2007 р. № 00026511701/0, від 31.08.2007 р. № 0002641701/0, від 31.08.2007 р. № 00026611701/0. За зазначеними рішеннями відповідно до Акту встановлено порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов'язання з орендної плати за землю, та, на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» за порушення строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 6 344,77 грн. на 84 календарних дня на позивача покладено обов'язок сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 1 268, 95 грн., за порушення строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 568, 62 грн. на 112 календарних днів - у розмірі 50 % в сумі 284, 31 грн., за порушення строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 3 843,04 грн. на 26 календарних днів - у розмірі 10 % в сумі 384,30 грн. відповідно. Позивач не погодився з вище зазначеною скаргою та подав до Вовчанської міжрайонної державної податкової інспекції у Харківській області скаргу (вих. № 3 від 29.09.2007 р.). За результатами розгляду скарги відповідачем було винесено рішення про результати розгляду первинної скарги від 19.10.2007 р. № 1115/11/25-009, яким податкові повідомлення - рішення від 31.08.2007 р. № 0002641701/0, від 31.08.2007 р. № 0002651701/0, від 31.08.2007 р. № 0002661701/0 залишені без змін, а скарга - без задоволення. Зазначене рішення було надіслане Позивачу поштою з повідомленням про вручення разом з податковими повідомленнями-рішеннями від 19.10.2007 р. №0002651701/1, від 19.10.2007 р. № 0002641701/1, від 19.10.2007 р. № 0002661701/1. Суд зазначає, що позивачем не оскаржуються дати сплати земельного податку. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати подати збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Ст. ст. 2,4,9 Закону України "Про систему оподаткування" передбачений обов'язок платників податків сплачувати податки і збори до бюджетів та до державних цільових фондів у порядку та умовах, що визначаються законами України про оподаткування. У відповідності до вимог ст. 15 вище зазначеного Закону власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою, тобто виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що право користування земельними ділянками у відповідності до договору оренди землі № 57 від 12.09.2005 р. на земельну ділянку загальною площею 0.1282 га за адресою: Харківська область, м. Вовчанськ, вул. Дзержинського, 1-6, виникло з дати реєстрації його у Харківській регіональній філії ДП „Центр Державного земельного кадастру", а саме з 23.01.2006р.; за договором оренди землі № 62 від 14.11.2005 р. на земельну ділянку загальною площею 0.1281 га за адресою: Харківська область, м. Вовчанськ, вул. Гоголя, 108-6, 108-в, який був зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП „Центр Державного земельного кадастру" з 18.11.2005 року. Судом встановлено, що право власності на земельну ділянкою площею 0,2181 га розташованої у м. Вовчанськ, вул.. Гоголя № 108-б виникло з 29.11.2006 року (державний акт на право власності на земельну ділянку № 611250 від 29.11.2006року) та на земельну ділянку площею 0,2181 га розташованої у м. Вовчанськ, вул.. Дзержинського № 1-б право власності виникло з 06.03.2007 року (державний акт на право власності на земельну ділянку № 045247 від 06.03.2007 року) Суд, аналізуючи вище зазначені положення, приходить до висновку, що строки сплати земельного податку повинні обраховуватись з дати реєстрації договорів оренди у Харківському регіональній філії ДП „Центр Державного земельного кадастру" з якої виникло право у ФОП [PERSON] на користування відповідними земельними ділянками та обов'язок сплачувати земельний податок. У відповідності до вимог ст. 2 вище зазначеного Закону використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом. Стаття 13 вище зазначеного Закону вказує, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки. Судом встановлено, що відповідно до договорів оренди землі від 14.11.2005 № 62 та від 12.09.2005 року № 57 ФОП [PERSON] передано в строкове платне користування земельна ділянка із земель громадського та житлової забудови населеного пункту загальною площею 0,1281 га та 0,1282 га відповідно. Відповідно до положень ст. 14 Закону України „Про оренду землі" платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. Платник податків має право подавати щомісячно нову звітну податкову декларацію, що не звільняє його від обов'язку подання податкової декларації до 1 лютого поточного року, у тому числі і за ново відведені земельні ділянки, що не звільняє від обов'язку подання податкової декларації протягом місяця з дня виникнення права на ново відведену земельну ділянку, протягом 20 календарних днів місяця наступного за звітним. Як було встановлено судом під час розгляду справи та не заперечується сторонами ФОП [PERSON] були надані до податкової інспекції податковий розрахунок земельного податку на 2005 рік та податкові декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2006 та 2007 роки. Також у зв'язку з самостійно виявленими помилками, ФОП [PERSON] були надані уточнюючи розрахунки за 2005 та 2006 роки, а саме: - податковий розрахунок земельного податку на 2005 рік (вх. № 15046 від 02.12.2005року); - податкова декларація за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2006 рік (вх. № 1363 від 31.01.2006 року.) - податкова декларація за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2007 рік (вх. № 4702 від 18.04.2007 року.) - уточненої податкової декларації за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2005 рік (вх. № 18846 від 18.04.2007 року.) - уточненої податкової декларації за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2006 рік (вх. № 14104 від 01.12.2006 року.) - уточненої податкової декларації за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2006 рік (вх. № 17735 від 28.03.2007 року.) Отже виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що суми зобов'язань по орендній платі за земельні ділянки державної і комунальної власності були узгоджені з 2005-2007 року. Відповідно до п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України від 21.12.2000 року №2181„Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (далі - Закон 2181) передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, платник податків зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: - при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу; · при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу; · при затримці, що є більшою 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі 50% погашеної суми податкового боргу. Як було встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, терміни сплати узгоджених платежів позивачем були пропущені, що також підтверджується матеріалами справи, за порушення яких було нараховані штрафні санкції. Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що оскаржені податкові повідомлення рішення винесені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Результат розгляду: denied