Рішення адміністративного суду від 2008-03-28 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом відповідно до якого просить визнати протиправним рішення про відмову Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної ради у м.Кіровограді в нарахуванні та виплаті разової грошової допомоги в розмірах визначених ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної ради у м.Кіровограді зробити перерахунок та виплатити разову грошову допомогу за 2004, 2005, 2006, 2007 роки відповідності до ч.5 ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». В обґрунтування позову позивач зазначив, що є ветераном Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років, нагороджений орденами та медалями, учасник бойових дій, інвалід 1-ї групи, інвалід війни. Відповідно до чинного законодавства передбачено щорічно до 5 травня допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком. Проте, відповідачем було здійснено виплату за 2004,2005, 2006,2007 роки не в повному обсязі. Про порушення права позивач дізнався після винесення рішення Конституційним судом України від 09.07.2007 року, яким визнано неконституційними положення ст.29 ЗУ «Про державний бюджет». На звернення до Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної ради у м.Кіровограді щодо здійснення перерахунку і виплаті щорічної допомоги до Дня Перемоги отримав відмову. Вважає дії відповідача неправомірними, просить зробити перерахунок та стягнути з відповідача на свою користь разову грошову допомогу згідно ч.5 ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2004 рік -305,00 грн., 2005- 2920,0грн, 2006 - 3190, грн., 2007 -3610,0 грн. Представник позивача підтримала заявлений позов в повному обсязі, просить його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної ради у м.Кіровограді здійснює виплату згідно ЗУ «Про державний бюджет на відповідний рік». Крім того представник відповідача зазначає, що в рішенні Конституційного суду України від 09.07.2007 року на яке посилається не має поширення на виплату разової грошової допомоги за 2004 рік, 2005 рік, 2006 рік. Одноразова допомога виплачується в квітні 2007 року, а рішення було прийняте 09.07.2007 року. Відповідач зазначає, що ст..71 ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинена дія ч.5 ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині призначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги. Кошти на здійснення виплат надходять у відповідності до та в розмірах встановленими ЗУ «Про Державний бюджет України» у відповідні роки, та на підставі цього були здійсненні нарахування та виплати разової щорічної допомоги за 2004, 2005, 2006, 2007 роки. Вважають позовні вимоги безпідставними та просять відмовити в задоволення позовних вимог. Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції є принцип рівних можливостей, згідно з яким кожна зі сторін під час розгляду справи повинна мати рівні можливості і жодна зі сторін не повинна мати будь-яких істотних переваг над протилежною стороною. Представник позивача під час розгляду справи позовні вимоги не змінила та просить суд розглянути справу в рамках заявлених вимог. Відповідно до статті 11 КАС України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є інвалідом 1-ї групи, та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, що підтверджено копією посвідчення [NUMBER] Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має право на отримання щорічної до 5 травня відповідного року разової грошової допомоги. Згідно ст. 17-1 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків. В період 2004-2006 роках, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не передбачалась виплата щорічної грошової допомоги, оскільки дії статей на підставі внесення до Закону змін, відповідними Законами України „Про державний бюджет України” були зупинені. Таким чином виплата щорічної грошової допомоги, як і її розмір, який підлягав виплаті позивачу, було встановлено не Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а Законами України „Про державний бюджет України” на 2005-2006 роки. Отримання позивачем щорічної разової допомоги у розмірах, встановлених Законами України «Про державний бюджет України», не заперечується представником позивача. У відповідності до ч.5 ст.13 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"( який діяв на 05 травня 2007 року) щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України. Відповідно до ч.3 ст. 22, ст. 64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк. Конституційний Суд України в рішенні від 20.03.2002 року зазначив, що оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачене чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня (стаття 48 Конституції України), який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України), то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається. Зупинення його дії можливе за умови введення відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 та пункту 19 статті 92 Конституції України надзвичайного стану (стаття 64 Конституції України). Відповідно до ч.З ст.2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоуправління, які обмежують права і пільги ветеранів війни, а також осіб прирівняних до них, передбачені цим Законом, є недійсними. Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не передбачено обмеження таких виплат наявністю певних коштів чи фінансування, а тому у відповідності до положень ч.З ст.2 Закону суд вважає, що відсутність коштів на виплату грошової допомоги не позбавляє учасника війни права на таку допомогу. Європейській соціальній хартії (переглянутій) 1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення тощо. У відповідності до рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року положення ст.29 Закону України «Про державний бюджет» на 2007 року щодо виплат щорічної разової допомоги відповідно до закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» визнано неконституційною, тому виплати за 2007 року слід проводити у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» у повному об'ємі. Кодекс адміністративного судочинства України набрав чинності з 1 вересня 2005 року. До набрання чинності зазначеного Кодексу позивач мав би звертатися до суду за правилами Глави 31-А ЦПК України (1963 р.), статтею 248-5 якого передбачено двомісячний строк звернення до суду, з моменту встановлення порушеного права. Частиною 2 ст.99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тобто, про порушення своїх прав на отримання щорічної разової грошової допомоги у розмірі, встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачі мали б дізнатися при отриманні зазначеної допомоги до 5 травня відповідного року та звернутися до суду на протязі року - до 5 травня наступного року. Позивач в позові та поясненні зазначає, що йому стало відомо про порушення його права на отримання щорічної допомоги після постановлення Конституційним судом рішення від 09.07.2007 року. В підтвердження представником позивача були надані звернення до Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної ради у м.Кіровограді про проведення перерахунку у відповідності до вимог до Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» у повному об'ємі, та після отримання відмови позивач звернувся до суду для захисту своїх прав. Суд дійшов висновку щодо поважності пропуску строку позовної давності, щодо стягнення виплатити разової грошової допомоги за 2004, 2005, 2006 роки. Суд заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача дослідивши матеріали справи в їх сукупності дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, а саме визнати протиправним рішення про відмову Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної ради у м.Кіровограді в нарахуванні та виплаті разової грошової допомоги в розмірах визначених ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної ради у м.Кіровограді зробити перерахунок та виплатити разову грошову допомогу за 2004 рік -305,00 грн., 2005- 2920,0грн, 2006 - 3190, грн., 2007 -3610,0 грн. відповідності до ч.5 ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Результат розгляду: granted