Рішення адміністративного суду від 2008-06-05 00:00:00+03

24 квітня 2008 року [PERSON] звернувся із адміністративним позовом до Військової частини А-1314 з позовними вимогами про: - визнання протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень військової частини А-2540 у вигляді не виплати [PERSON] грошового забезпечення; - стягнення з військової частини А-2540 на користь [PERSON] матеріальних збитків за не отримане ним в повному обсязі грошове забезпечення у розмірі 10007,37 грн.; - всі витрати пов'язані із розглядом позову у суді покласти на відповідача. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача позов не визнав в повному обсязі. Позивач свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він в період часу з 01 липня 1998 року по 17 липня 2003 року та з 22 травня 2004 року по 26 грудня 2006 року проходив службу на посаді начальника обліково-операційного відділення військової частини А-2540, яка дислокується в місті Дніпропетровську, у військовому званні «капітан» та знаходився на грошовому забезпеченні в зазначеній частині. 15 липня 2003 року наказом командира військової частини А-2540 №101 [PERSON] був призначений до складу 4 окремого ремонтно-відновлювального батальйону українського миротворчого контингенту Місії ООН у Сьєрра-Леоне. 02 червня 2004 року наказом командира військової частини А-2540 №87 [PERSON] після повернення зі складу 4 окремого ремонтно-відновлювального батальйону українського миротворчого континенту Місії ООН у Сьєрра-Леоне був знов зарахований до списків особового складу військової частини А-2540. Позивач вказав на те, що з 17 липня 2003 року по 22 травня 2004 року проходив військову службу за межами України у складі 4 окремого ремонтно-відновлювального батальйону українського миротворчого контингенту Місії Організації Об'єднаних Націй у Сьєрра-Леоне (військова частина А-0555) та за період служби у військовій частині А-0555 гідний отримання премії в розмірі 33,3 % грошового утримання. Позивач зазначив, що військова частина А-2540 не у повному об'ємі розрахувалася з позивачем по грошовому забезпеченню, а саме йому, на думку позивача, в період часу з серпня 2003 року по травень включно 2004 року безпідставно не виплачувалась щомісячна премія в розмірі 33,3 %. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази по справі і оцінивши їх в судовому засіданні, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач дійсно в період часу з 01 липня 1998 року по 17 липня 2003 року та з 22 травня 2004 року по 26 грудня 2006 року проходив службу на посаді начальника обліково-операційного відділення військової частини А-2540, яка дислокується в місті Дніпропетровську, у військовому званні «капітан» та знаходився на грошовому забезпеченні в зазначеній частині. З липня 2003 року по травень 2004 року [PERSON] дійсно проходив службу у складі 4 окремого ремонтно-відновлювального батальйону українського миротворчого контингенту Місії ООН у Сьєрра-Леоне та згідно витягу з наказу № 87 від 02.06.04 р. командира військової частини А-2540 був знов зарахований до списків особового складу військової частини А-2540 на всі види забезпечення. Дійсно, статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення ( підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія). Однак, відповідно до п. 34.10 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 75 <nau://ukr/z0251-01/> від 05.03.2001р. премія не виплачується військовослужбовцям направленим за кордон для виконання обов'язків у складі миротворчих контингентів і миротворчого персоналу - за весь період перебування за кордоном, якщо інший порядок виплати не передбачений чинним законодавством України. Таким чином дії командування військової частини А-2540 ніяким чином не порушують законодавство України по виплаті премій. Щодо позовних вимог про покладення на відповідача судових витрат, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. З огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову також і в цій частині.

Результат розгляду: denied