Рішення адміністративного суду від 2008-11-03 00:00:00+02

25 березня 2008 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська, в якому позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить зобов'язати відповідача перерахувати обчислену пенсію виходячи із розмірів дійсного стажу; стягнути недоплату у розмірі 4043,6 грн. за період з [INFO] року по 31.10.2008 року; стягнути пропущену вигоду у розмірі 445,23 грн.; стягнути відшкодування моральної шкоди з відповідача в сумі 2750 грн. Крім того позивачем подано заяву з проханням повернути частку надмірно сплаченого ним судового збору. В судове засідання з'явився позивач. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення якого належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він неодноразово звертався до установ Пенсійного фонду із проханням перерахувати страховий стаж у відповідності до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», проте йому постійно відмовляли у цьому на підставі того, що Пенсійним фондом страховий стаж позивачу обчислено вірно. Відповідач надав до суду письмові заперечення проти позову, згідно з якими просить позовні вимоги залишити без задоволення на підставі того, що страховий стаж позивачеві обчислено вірно у відповідності до діючого законодавства. Дослідивши чинне законодавство, матеріали справи та доводи сторін суд доходить висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач отримує пенсію як інвалід [INFO] групи від загального захворювання з [INFO]року. З [INFO] року позивач був приватним підприємцем та сплачував єдиний податок. За вказаний період його офіційний стаж склав 1 рік 8 місяців. З [INFO] року відповідно до заяви та додатково наданих документів позивачу призначена пенсія за віком згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виходячи з дійсного страхового стажу. Відповідно до п.1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Пунктом 2 цієї статті встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Згідно з абз. 1 п. 3 ст. 24 вказаного закону страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Згідно з даними персоніфікованого обліку позивач з 2004 року сплачував внески не в повному обсязі, тобто менші, ніж мінімальні страхові внески, встановлені на відповідний період. Абзац 2 п. 3 ст. 24 Закону передбачає, що якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Оскільки позивачем вищезазначених доплат не здійснено, то до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою відповідно до абз. 3 п. 3 ст. 24 цього Закону. ТП = Св : В, де: ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях; Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць; В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць. Так при розрахунку пенсії врахований стаж позивача з [INFO] рік становить [INFO]. За 10, 11, 12 місяці 2004 року, 4 - 12 місяці 2005 року та 1 - 12 місяці 2006 року сума сплачених коштів за відповідний місяць є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, тому вони зараховані не повністю, а пропорційно сплаченим внескам за вищезазначеною формулою. При обчислені розміру пенсії застосовується коефіцієнт страхового стажу, який визначається за формулою відповідно до ст. 25 Закону. Коефіцієнт заробітної плати (доходу) за кожний місяць страхового стажу визначається за формулою відповідно до ст. 40 Закону де враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. Тобто за вибором особи, яка звернулась за пенсією за період, з періоду за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, включається період до 60 календарних місяців страхового стажу підряд за умови, що зазначений період становить не більше 10 відсотків тривалості стажу, врахованого в одинарному розмірі. Так період стажу позивача з [INFO] року становить 10 відсотків тривалості страхового стажу був виключений як невигідний, тобто проведена оптимізація. В даному випадку коефіцієнт стажу за відповідний період - 493 місяці, складає 0,41083, коефіцієнт заробітної плати за періоди роботи з [INFO] року та [INFO] року після оптимізації становить - 1,43359. Таким чином суд доходить висновку, що пенсія за віком позивачеві розрахована у відповідності до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», вимоги позивача стосовно стягнення недоплати у розмірі 4043,6 грн. за період з [INFO] року по 31.10.2008 року, а також стягнення пропущеної вигоди у розмірі 445,23 грн. не підлягають задоволенню, так само як позовна вимога про відшкодування моральної шкоди. Стосовно заяви позивача з проханням повернути частку надмірно сплаченого ним судового збору у розмірі 53 грн. 40 коп. суд зазначає, що відповідно до п.п. «ж» п.1 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України № 7-93 від 21.01.1993 року із позовних заяв про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з ціною позову до 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян стягується 1 відсоток ціни позову, але не менше 1 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який у 2008 році встановлено у розмірі 17 грн. Таким чином позивач має право на відшкодування з Державного бюджету України надмірно сплачені судові витрати у розмірі 36 грн. 40 коп. за відніманням від загальної суми суму сплаченого державного мита за подачу позовної заяви в розмірі 3, 40 грн. та суму 17 грн. за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди.

Результат розгляду: denied