Рішення адміністративного суду від 2008-06-03 00:00:00+03

[PERSON]звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про визнання дій протиправними, скасування постанови від 14.04.2008 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, скасування постанови від 14.04.2008 року про стягнення з виконавчого збору. Позивач та його представник в судовому засіданні надали пояснення, які повністю співпадають з позицією, що викладена в позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечив та надав пояснення, які співпадають з позицією, що викладена в запереченнях проти позову. Судом досліджено письмові докази, що наявні в матеріалах справи та надані для огляду та дослідження безпосередньо в судовому засіданні. Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення позивача, представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити повністю. Судом встановлено, що 19 червня 2007 року між позивачем та ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” було укладено кредитний договір № 010/89-07/204, за умовами якого Заставодавець зобов'язувався повернути кредит в сумі 50000,00 грн., сплатити проценти за його користування та інші платежі в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором. Цього ж дня (19.06.2007 року) між ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” (Заставодержатель) та [PERSON] (Заставодавець) було укладено договір застави транспортного засобу на забезпечення вимог Заставодержателя, що витікають із Кредитного договору № 010/89-07/2004 від 19.06.2007 року. Предмет застави (автомобілі) був оцінений сторонами в суму 77645,00 грн. Відповідно до п. 2.16 договору застави, Заставодержатель набуває права звернення на предмет застави в разі, якщо на момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не було виконано. За рахунок заставленого майна задовольняються вимоги Заставодержателя в повному обсязі, включаючи проценти, штрафні санкції, відшкодування збитків, завданих несвоєчасним виконанням зобов'язання, необхідні витрати на реалізацію заставленого майна. 27.03.2008 року приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, відповідно до якого нотаріус пропонував звернути стягнення на рухоме майно (автомобіль вантажний - С МАЗ - 504, автомобіль бортовий - С КАМАЗ - 5320, напівпричіп [NUMBER]), що належить на праві власності [PERSON], і яке передане у заставу ВАТ “Райффайзен банк Аваль”. Вказаний виконавчий напис був пред'явлений до Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції до виконання. 03.04.2008 року головним державним виконавцем Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 46 від 27.03.2008 року приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] Строк для добровільного виконання постанови надавався позивачу [PERSON] до 10.04.2008 року. 03.04.2008 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої було накладено арешт на заставлене майно. За заявою [PERSON] було відкладено провадження виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису, поновлено боржнику [PERSON] строк для добровільного виконання (сплати боргу в сумі 55339,92 грн.) до 14.04.2008 року, про що винесено постанову від 07.04.2008 року. В судовому засіданні позивач та представник відповідача вказали, що станом на 14.04.2008 року [PERSON] добровільно не погасив борг в сумі 55339,92 грн. Відповідно до ст. 46 Закону України “Про виконавче провадження”, п. 4.16.2 Інструкції про проведення виконавчих дій (затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 р. № 74/5 та Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 р. за N 865/4158), у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю після завершення строку, наданого для добровільного виконання, та встановлення, що рішення боржником у добровільному порядку не виконано. За таких обставин, зважаючи на те, що у наданий строк борг не було погашено, головним державним виконавцем Огороднік В.П. 14.04.2008 року було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 5533,99 грн. А відтак, дії головного державного виконавця Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Огороднік В.П. не суперечили чинному законодавству. Однак, як встановлено в судовому засіданні, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 14.04.2008 року затверджена не начальником відділу ДВС, як того вимагає Закон та Інструкція, а його заступником. За таких обставин, дії Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції щодо не затвердження у встановленому порядку постанови про стягнення з боржника виконавчого збору суперечать вимогам ст. 46 КАС України та є підставою для скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 14.04.2008 року. В судовому засіданні представник відповідача вказала, що постанову про арешт усього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.04.2008 року нею було винесено з метою забезпечення стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 5533,99 грн. Відповідно до ч.1 ст. 52 Закону України “Про виконавче провадження”, п. 5.3.1 Інструкції про проведення виконавчих дій (затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 р. № 74/5 та Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 р. за N 865/4158), стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеної у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника. Оскільки постанова про стягнення з боржника виконавчого збору не затверджена відповідачем у встановленому порядку, то, як наслідок, і постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження від 14.04.2008 року, яка винесена для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає опису та реалізації на погашення боргів, у зв'язку з виконанням виконавчого документа (стягнення виконавчого збору в сумі 5533,99 грн.), підлягає до скасування. За таких обставин, адміністративний позов [PERSON] слід задоволити повністю.

Результат розгляду: granted