Рішення адміністративного суду від 2008-03-05 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати рішення (відповідь) голови Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим [PERSON] від 03.10.2007 року протиправним та незаконним. Просить визнати порушення відповідачем його прав та завдання йому моральної шкоди зазначеним незаконним рішенням (відповіддю) Також позивач просить скасувати зазначене рішення від 03.10.2007 року та зобов'язати відповідача прийняти нове рішення в формі постанови про направлення його заяви від 29.09.2007 року з додатками до нього в СБУ. Крім цього просить стягнути з відповідача 3000 грн. моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.09.2007 року він направив до Центрального районного суду м. Сімферополя заяву про порушення кримінальної справи по відношенню до певних посадових осіб. Головою Центрального райсуду м. Сімферополя листом від 03.10.2007 року ці матеріали були направлені до Прокуратури АР Крим. Проте він вважає, що про таке рішення, а саме направлення матеріалів за підсудністю, мало бути викладено у формі постанови відповідно до ст. 97 КПК України, а матеріали мали бути направлені ні в прокуратуру АР Крим, в Генеральну прокуратуру та в СБУ. Позивач вважає, що зазначеними порушеннями законності йому спричинено моральну шкоду. У судове засідання позивач не з'явився, заявою від 23.01.2008 року просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, заявою від 01.02. 2008 року просив розглядати справу за його відсутності. Ухвалою від 06.02.2008 року судом виконані вимоги ст. 16 КАС України, проте у зв'язку із відсутністю закону, якій регулює порядок призначення безплатного адвоката, Кримська колегія адвокатів відмовила у наданні адвоката задля надання правової допомоги позивачу. Судом вичерпані усі можливості щодо забезпечення правовою допомогою позивача, якого звільнено від оплати правової допомоги. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, суд вважає позов таким що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з заявою від 29.09.2007 року звернувся до Центрального райсуду м. Сімферополя, в якій просив порушити кримінальну справу відносно певних посадових осіб за ст. ст. 1-5 Закону України «Про боротьбу із корупцією» та ст. ст. 255, 256, 364-366, 375, 382 КК України. Листом від 03.10.2007 року Голова Центрального районного суду м. Сімферополя направив зазначену заяву про порушення кримінальної справи Прокурору АР Крим [PERSON], якого не має у списку осіб, щодо яких [PERSON] просив порушити кримінальну справу. Зазначені дії відповідача, а саме направлення відповідним листом від 03.10.2007 року заяви [PERSON] від 29.09.2007 року до прокурора АР Крим для вирішення питання в порядку ст. 97 КПК України, суд вважає правомірними та законними. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Законом України «Про державну службу», на порушення якого посилається позивач, зазначені основні обов'язки державних службовців. Державний службовець зокрема повинен діяти в межах своїх повноважень. Згідно із ст. 97 КПК України, по заяві чи повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган дізнання чи суддя зобов'язані не пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень: 1) порушити кримінальну справу; 2) відмовити у порушенні кримінальної справи; 3) надіслати заяву чи повідомлення за належністю. Повноваження судді щодо порушення чи відмови у порушенні кримінальної справи обмежені ст. 27 КПК України за конкретними статтями КК України, однак на ті, статті які зазначив позивач у своєї заяві від 29.09.2007 року, таке повноваження не поширюється. За таких підстав відповідач був позбавлений можливості прийняти рішення у виді постанови про порушення, чи відмову у порушенні кримінальної справи, та з огляду на зазначене заява [PERSON] була цілком законно направлена прокурору АР Крим листом від 03.10.2007 року для вирішення питання в порядку ст. 97 КПК України. Прийняття такого рішення у виді постанови не передбачено КПК України, а направлення заяви [PERSON] саме до прокуратури АР Крим, не суперечить та відповідає вимогам ст. 112 КПК України. За таких підстав вимоги позивача у повному обсязі, в тому числі і про стягнення моральної шкоди, є безпідставними і задоволенню не підлягають, оскільки дії відповідача відповідають нормам діючого законодавства, прийняті ним в межах його повноважень, а порушення чиїх-небудь прав цими діями судом не встановлено. На підставі наведеного,

Результат розгляду: denied