Рішення адміністративного суду від 2008-01-31 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 403,62 грн., в тому числі по сплаті єдиного податку на підприємницьку діяльність з фізичних осіб в сумі 375,99 грн. та податку на додану вартість в сумі 27,63 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті єдиного податку на підприємницьку діяльність з фізичних осіб та податку на додану вартість в сумі 403,62 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неприбуття суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 30 листопада 1995 року відповідача було взято на облік платників податків у ДПІ в Рівненському районі. На підставі поданої відповідачем 16.12.2005 року до ДПІ в Рівненському районі заяви про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, 29 грудня 2005 року йому було видано свідоцтво платника єдиного податку серії [NUMBER]. Станом на 12.12.2007 року згідно даних обліку позивача за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетом по сплаті єдиного податку в сумі 375,99 грн. та по податку на додану вартість в сумі 27,63 грн. Дані обставини підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами: копією довідки про взяття відповідача на облік платників податків (а.с.6), копією заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 16.12.2005 р. (а.с.7), копією корінця про видачу свідоцтва платника єдиного податку серії [NUMBER] (а.с.8), копією довідки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.24), копією облікової картки відповідача (а.с.12-19), копіями корінців першої та другої податкових вимог з повідомленнями про їх вручення відповідачу (а.с. 21,22), копією претензії від 12.03.2007 р. (а.с.23), копією звіту платника єдиного податку за 4 квартал 2005 року (а.с.9), копією податкової декларації з податку на додану вартість за 4 квартал 2005 р. (а.с.10-11), довідкою ДПІ в Рівненському районі про подання останньої звітності відповідачем від 12.12.2007 р. (а.с.3), довідкою про стан розрахунків відповідача з бюджетом від 12.12.2007 р. (а.с.5). Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування» встановлено, що податок на додану вартість належить до загальнодержавних і справляється на всій території України. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 9 цього Закону України «Про систему оподаткування» платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни. Згідно підпункту 5.3.1. пункту 5.3 статті 5 цього ж Закону платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пп. 4.1.4 п. 4.1 ст.4 цього Закону для подання податкової декларації. Частиною 6 пункту 2 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 28.06.1999 р. № 746/99 (далі за текстом - Указ № 746/99) встановлено, що суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Однак, всупереч цьому, станом на 12.12.2007 року відповідачем не сплачено єдиного податку з підприємницької діяльності фізичних осіб та податку на додану вартість на загальну суму 403,62 грн. Відповідно до п. 3.1.1 ст. 3 Закону України «Про порядок погашення податкових зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. Пунктом 11 ст.10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» встановлено право державних податкових інспекцій подавати до суду позови до підприємств, установ, організацій та громадян про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна. За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають до задоволення повністю. Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94 КАС України з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: granted