Рішення адміністративного суду від 2008-08-18 00:00:00+03

11.02.2008 ФОП [PERSON]звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсними податкові повідомлення-рішення від 12.02.2007 №0000071711/0 та №0000061711/0, винесені Лівобережною МДПІ м. Дніпропетровська відносно неї, та стягнути з відповідача на її користь всі судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON]зазначила, що виїзна перевірка працівниками МДПІ не проводилася, оскільки таку перевірку проводили безпосередньо в приміщенні податкової інспекції. З актом перевірки позивач також не погоджується, зазначивши, що під час перевірки не були взяті до уваги всі бухгалтерські документи. Таким чином і податкові рішення, які винесені на підставі такого Акту, є неправомірними. В якості доказів по справі позивачем також надано висновок спеціаліста-економіста №2109 Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз. Відповідач проти позову заперечував, зазначивши, що дії посадових осіб МДПІ є правомірними, висновки, зазначені в акті перевірки, ґрунтуються на документах, безпосередньо наданих позивачем, та відповідають вимогам податкового законодавства. Дослідивши чинне законодавство, матеріали справи та доводи сторін суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до плану-графіку проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання - фізичних осіб, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України, працівниками Лівобережної МДПІ м. Дніпропетровська було направлено на адресу позивача по справі лист-повідомлення від 24.02.2006 за №3164/6/17-0 про проведення перевірки у термін з 10 по 23 березня 2006 року. 16.03.2006 позивачем було подану заяву до Лівобережної МДПІ м. Дніпропетровська про перенесення терміну проведення перевірки на 20.04.2006 у зв'язку з хворобою, проте у строк, зазначений в заяві, позивачем документи для перевірки надані не були. 17.11.2006 відповідач направив повторне повідомлення за №23980/6/17-2-220 про необхідність надання документів для проведення планової перевірки з 27.11.2006. Як вбачається з листа, направленого позивачем на ім'я начальника Лівобережної МДПІ м. Дніпропетровська 18.01.2007, всі документи для проведення перевірки нею здані в повному обсязі, інших документів, що мають відношення до перевіряє мого періоду, немає. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що твердження позивача щодо не дослідження всіх бухгалтерських документів працівниками МДПІ є необґрунтованими та не доведені. Крім того, таке твердження спростовується документами, які надані відповідачем, та залучені до матеріалів справи. Щодо незгоди позивача з актом перевірки суд зазначає, що листом від 31.01.2007 за №1483/6/17-2 Лівобережною МДПІ м. Дніпропетровська на адресу позивача було запрошено на 01.02.2007 для ознайомлення та підписання Акту перевірки. Крім того, співробітниками Лівобережною МДПІ м. Дніпропетровська було здійснено вихід за місцем проживання позивача з метою вручення Акту перевірки останній, але позивач відмовилася отримувати зазначений Акт перевірки з посиланням на хворобу, про що складено відповідний акт №255 від 02.02.2007. При цьому суд встановив, що згідно з виписки з історії хвороби №105 від 02.03.2007, [PERSON]знаходилася на лікуванні у денному стаціонарі 12 ТМО з 09.02.2007 року. Таким чином суд доходить висновку, що зазначені в позовній заяві доводи також є необґрунтованими, не доведеними позивачем та спростованими відповідачем і матеріалами справи. Стосовно виявлених податковим органом та зафіксованих в Акті перевірки №235/17-0 від 01.02.2007 порушень суд зазначає, що в ході проведення перевірки встановлено, що в період з 01.01.2005 по 30.06.2005 позивач здійснювала підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, але фактично з 08.04.2005 обсяг виручки товару перевищив встановлену для такої системи оподаткування суму 500000 грн. Суд погоджується з висновком податкової інспекції, що дохід, отриманий понад встановлену суму 500000 грн., підлягає оподаткуванню в загальному порядку. Таким чином донарахування відповідачем податку з доходу фізичних осіб в розмірі 22995, 18 грн. є правомірним. Крім того, відповідно до ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість» об'єктом оподаткування є, зокрема, операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України, в тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу у користування лізингоотримувачу (орендарю). Згідно зі ст. 7 Закону датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається, зокрема, дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг). Проведеною перевіркою встановлено, що позивачем не визначені податкові зобов'язання з ПДВ за період з 01.07.2004 по 30.09.2006 в розмірі 165968, 00 грн. та не визначені суми податкового кредиту з ПДВ в розмірі 157631, 00 грн., таким чином відповідачем обґрунтовано визначено заниження чистої суми ПДВ, яка підлягає сплаті в бюджет в розмірі 8337, 00 грн. З урахуванням сукупності викладених обставин суд доходить висновку про недоведеність позовних вимог.

Результат розгляду: denied