Рішення адміністративного суду від 2008-06-11 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Дружківського управління праці та соціального захисту населення, в якій вказав, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії. Згідно Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” він набув право на одержання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі трьох мінімальних заробітних плат. Незважаючи на вимоги Закону, відповідач виплачує йому щорічну допомогу на оздоровлення значно в меншому розмірі, в результаті чого за 2005 - 2007 роки недоплата складає 3870грн. Таким чином, позивач вважає дії відповідача незаконними, так як при нарахуванні щорічної допомоги на оздоровлення відповідач користувався не законами, а лише підзаконними нормативно-правовими актами, і тому ці виплати були нараховані в набагато меншому розмірі аніж це передбачено законодавством. Позивач просить суд визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради щодо перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення незаконними. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради на його користь недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 - 2007 роки у сумі 3870грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги і просить суд визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради щодо перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення незаконними. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради на його користь недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 - 2007 роки у сумі 3870грн. Представник відповідача у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовою повістку, яку отримав, про що є розписка. Відповідач надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. В своїх письмових запереченнях відповідач позовні вимоги не визнав та вказав, що виплати на оздоровлення Дружківським управлінням праці та соціального захисту населення проводились в порядку передбаченому постановою Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року № 836 та Законами про Державний бюджет за 2005-2006 роки. Згідно ст.95 Конституції України виключно Законом України „Про державний бюджет України” визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Крім цього позивачем пропущений строк позивної давності для стягнення щорічної грошової допомоги на оздоровлення 2005 по 2006 роки. Просить суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Вислухавши пояснення позивача, ознайомившись із письмовими запереченнями відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням серії [NUMBER]. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначені Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Цей Закон відповідає статті 50 Конституції України, де вказано, що кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не уповноважено Кабінет Міністрів України зменшувати конкретні суми виплат. Тому суд вважає постанову Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року № 836 такою, що не відповідає Конституції України, і ним користуватися при виплаті допомоги на оздоровлення не можливо. Абзацом 1 частини 4 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Законами України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на 2005-2006 роки не передбачено будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Встановлений у 1996 році постановою Кабінету Міністрів України №836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру мінімальної заробітної плати, встановленому законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме стаття 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та законодавство щодо розміру мінімальної заробітної плати на 2000-2007 роки, а не постанова Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року № 836. Згідно частини 7 статті 48 вищенаведеного Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Відповідно до Закону України „Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2002 рік”, Закону України „Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003 рік” від 26.12.2002р., Закону України „Про державний бюджет України на 2004 рік” зі змінами від 17.06.2004 року, Закону України „Про державний бюджет України на 2005 рік” з наступними змінами, розмір мінімальної заробітної плати становить: з 1 січня 2002 року 140 грн., з 1 липня 2002 року - 165 грн., з 01.01.2003року у розмірі 185 грн. на місяць, а з 01 грудня 2003 року по 31 серпня 2004 року - 205 грн., с 01 вересня 2004 року - 237 грн., з 01 квітня 2005 року - 290 грн., з 01 липня 2005 року - 310 грн. на місяць, з 01 вересня 2005 року - 332 грн. Статтею 81 закону України «Про державний бюджет України на 2006рік» від 20.12.2005 р. № 3235-4 встановлено з 1 січня 2006 року розмір мінімальної заробітної плати 350 гривень на місяць, з 1 липня 2006 року - 375 гривень, з 1 грудня 2006 року - 400 гривень. Статтею 76 закону України ««Про державний бюджет України на 2007рік» від 19.12.2006р. № 489-V встановлено з 1 січня 2007 року розмір мінімальної заробітної плати 400 гривень на місяць, з 1 квітня 2007 року - 420 гривень, з 1 липня 2007 року - 440 гривень, з 01 жовтня 2007р. - 460 гривень. Відповідно до ст.59 Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів” №107-VI від 28.12.2007 року розмір заробітної плати з 01.01.2008 року складала 515 грн., 1 квітня 2008 року - 525 грн., з 1 жовтня 2008 року - 545 грн., з 1 грудня 2008 року - 605 грн. на місяць. Законом України «Про державний бюджет України на 2006рік» від 20.12.2005р. № 3235-4 на 2006 рік та Законом України «Про державний бюджет України на 2007рік» від 19.12.2006р. № 489- 5 дію ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в частині виплати щорічної допомоги на оздоровлення у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати зупинено. Рішенням Конституційного суду від 09 липня 2007року положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007рік» в частині призупинення дії ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані неконституційними. Такого рішення Конституційного суду України відносно Закону України «Про державний бюджет України на 2006рік» не має. Враховуючи викладене, суд вважає, що дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради щодо відмови позивачу у виплаті допомоги на оздоровлення з урахуванням положень ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у 2005 році є незаконними. За таких обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” Дружківське управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської ради повинно виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2005 рік, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати. Згідно листа начальника Дружківського управління праці та соціального захисту населення № 535 від 06.02.2008 року позивачу була виплачена щорічна допомога на оздоровлення: - за 2005р. - 75 грн. - 29.08.2006р. - за 2006р. - 75грн. - 24.12.2007р. - за 2007р. - 75 грн. - 07.02.2008р. З урахуванням отриманих [PERSON] сум на оздоровлення та розміру заробітної плати, встановленої на момент виплати, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню: за 2005 рік: в сумі 1050,00 грн. (375х3-75) за 2007 рік: в сумі 1470,00 грн. (515х3-75) Всього: 2520грн. Відповідач, відмовляючись від задоволення позову, посилається на те, що позивачем пропущений процесуальний строк для звернення з адміністративним позовом до суду відповідно до ст.. 99 КАС України, в якій вказано, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк. Суд з цим не згодний, так як в цієї ж статті вказано, що річний строк встановлюється, якщо не встановлено інше. Відповідно до частини 3 статті 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду. Відповідно до ст.13 Закону України „«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 268 Цивільного Кодексу України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Тобто суд вважає, що на стягнення щорічної компенсації на оздоровлення учасникам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи позовна давність не розповсюджується. Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України судові витрати відносяться за рахунок держави, оскільки сторони звільнені від їх сплати. На підставі Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та

Результат розгляду: partial