Рішення адміністративного суду від 2008-08-04 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, посилаючись на те, що згідно законодавства України він є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи у зв'язку з ліквідацією її наслідків та має відповідне посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, і був інвалідом 3 групи з березня 2003 року, а з травня 2006 року є інвалідом 2 групи.Тому, відповідно до вимог ст. 48 Закону України від 28.02.1991 року « Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( далі Закон № 796 - ХІІ), що діяло на момент встановлення йому групи інвалідності передбачалась одноразова компенсація учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС , які стали інвалідами в таких розмірах : інвалідам 3 групи в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат, а інвалідам 2 групи в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат. Ст.67 цього Закону передбачені конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій, які підвищуються КМУ відповідно до зміни вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 року всупереч Закону України від 28.02.1991 року «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміри щорічної допомоги для інвалідів 1 та 2 групи встановлені в сумі 26,70 грн., для 3 групи - 21,50 грн. І ці розміри щорічної допомоги на оздоровлення не змінювались до 2005 року, коли Постановою КМУ від 12.07.2005 року № 562 для інвалідів 1 і 2 груп розмір був встановлений - 120 грн., а 3 групи - 90 грн. В той же час Верховною Радою України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати і щорічно затверджувався Державний бюджет. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов»язані діяти лише на підставі і в межах повноважень, та у спосіб, передбачений Коституцією України та Законами України. Законами України , що діяли на момент встановлення йому інвалідності «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003 рік» від 26.12.2002 року цей розмір складає 185 грн., а з 01.12.2003 р. - 205 грн. Законами України, що діяли на момент встановлення йому інвалідності «Про державний бюджет України на 2004 рік» від 17.06.2004 року цей розмір складає з 01.01.2004 р. -205 грн., а з 01.09.2004 р. -237 грн. Законом України « Про державний бюджет України на 2005 рік» від 23.12.2004 р. розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2005 року складає 262 грн., з 01.04.2005 р. - 290 грн., з 01.07.2005 р. - 310 грн. а з 01.09.2005 р. -332 грн. Законом України « Про державний бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 р. розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2006 року складає 350 грн., а з 01.07.2006 р. - 375 грн., а з 01.12.2006 р. - 400 грн. Законом України « Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2007 року складає 400 грн., а з 01.07.2007 р. - 420 грн., а з 01.12.2007 р. - 450 грн. У серпні 2007 року йому стало відомо, що на порушення вимог ст.48 Закону № 796-ХІІ у 2003 та 2007 році одноразова грошова допомога визначена Законом йому нараховувалась не повністю. Він звернувся до відповідача про доплату невиплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення. В своїй відповіді від 12.09.2007 р. йому було відмовлено, посилаючись на постанови КМУ № 836 та № 562, що виплати у зменшеному розмірі проводились через відсутність фінансування. Крім того, за 2003 р. і 2007 р. в нарахуванні і виплаті йому відмовлено, оскільки він не звертався з заявою про виплату. Він вважає, що така відмова за ці роки є безпідставною, оскільки ст.48 Закону №796-Х11 не вказано, що допомога повинна виплачуватись в разі звернення або в разі подання заяви від потерпілого. Також він в зазначені періоди сильно хворів, знаходився в лікарні. Ці дії управління він вважає неправомірними, а також вважає, що починаючи з 2003 року по 2007 р., виходячи із щорічно встановлених мінімальних заробітних плат, які повинні збільшуватись з 2003 р. включно по 2005 р. -в 4 рази мінімальних заробітних плат, а з 2006 р. -у збільшеному в 5 разів розмірі мінімальних заробітних плат, з урахуванням отриманої допомоги в 2004 р. -21,50 грн. , в 2005 р. -90 грн., в 2006 р.- 90 грн., в 2007 р. допомога йому не виплачувалась, йому всього недоплачено 6156,50 грн. Просить суд визнати дії відповідача з відмови в перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення неправомірними та зобов»язати відповідача здійснити йому виплату недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за період з 2003 р. по 2007 р. в розмірі 6156,50 грн. В судове засідання позивач не з»явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить розглянути справу в його відсутність. В судове засідання представник відповідача не з»явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просить розглянути справу в його відсутність. Представником відповідача надано письмове заперечення, згідно якого відповідач позов не визнає, посилаючись на те, відповідач до вимог ст. 54 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» є управлінням виконавчого комітету Первомайської міської ради, а також кінцевім розпорядником бюджетних коштів. Законом України « Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796 - ХІІ, на УІІСЗН покладається обов'язок здійснення виплати пільговій категорії громадян щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення. Фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону № 796 - ХІІ, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, які надходять на рахунок відповідного органу Державного казначейства, який, згідно Положення про Державне Казначейство України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 21.12.2005 р. здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті зобов'язань та проведенні платежів за цими зобов'язаннями. Тому відповідач в здійсненні своєї діяльності в частині виплати разової грошової допомоги керується бюджетними нормами, а саме: Бюджетним кодексом України, Законом «Про Державний бюджет України» на відповідні роки. Виходячи з існуючих фінансових можливостей держава гарантує виплату окремих видів компенсацій допомог, в тому числі і допомоги на оздоровлення, зокрема в розмірах, визначених поставновою КМУ № 836 « Про компенсаційні виплати особам, які постарждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тому всі виплати, передбачені Законом України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796 - ХІІ, у тому числі одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами, і які базуються на розміри мінімальної заробітної плати виплачуються в розмірах, встановлених вказаною постановою КМУ. Те, що [PERSON] вказав, що в ст.48 Закону України №796-Х11 не вказано, що ця допомога виплачується в разі звернення або в разі подачі заяви від потерпілого, не може бути прийнятим до уваги, оскільки п.4 Порядку виплати органами соціального захисту населення щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраджали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №1 від 04.01.2000 р., встановлює підстави для призначення допомоги, серед яких передбачена подача письмової заяви особою, якій провадитться виплата допомоги. Позивачеві була відома ця оставина, оскільки він звертався до Управління з письмовою заявою про виплату допомоги на оздоровлення у 2001,2002,2004,2005,2006 р.р. Така допомога була йому виплачена в розмірах, встановлених в Постановах КМУ. Щодо посилання позивача на ту обставину, що він багато хворів, знаходився в лікарні в 2003 та 2007 р.р. та на те, що він з заявою до Управління про виплату допомоги не міг звернутися, то ця допомога на оздоровлення виплачується органами соціального захисту населення протягом усього року. Якщо б позивач звернувся з такою заявою про виплату допомоги і 31 грудня, то йому б була виплачена допомога за ці роки. Тому вважає, що в задоволенні позову підстав немає. Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В суді прийнято без заперечень, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, і був інвалідом 3 групи з березня 2003 року, а з травня 2006 року являється є 2 групи і має право на пільги, передбачені ст.48 Законом України « Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ст. 48 Закону України від 28.02.1991 року « Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( далі Закон № 796 - ХІІ), що діяло на момент встановлення йому групи інвалідності передбачалась одноразова компенсація учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС , які стали інвалідами в таких розмірах : інвалідам 3 групи в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат, а інвалідам 2 групи в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат. Також ст.67 цього Закону передбачено конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій, які підвищуються КМУ відповідно до зміни вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 року всупереч Закону України від 28.02.1991 року « Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмірі щорічної допомоги для інвалідів 2 групи встановлено в розмірі 26,70 грн., для 3 групи - 21,50 грн. І ці розміри щорічної допомоги на оздоровлення не змінювались до 2005 року, коли Постановою КМУ від 12.07.2005 року № 562 для інвалідів 1 і 2 груп розмір був встановлений - 120 грн., а 3 групи - 90 грн. в той же час Верховною Радою неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати і щорічно затверджувався Державний бюджет. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов»язані діяти лише на підставі і в межах повноважень, та у спосіб передбачений Коституцією України та Законами України. Вище зазначеними постановами КМУ всупереч Закону № 796-ХІІ, який встановив розмір щорічної допомоги як величину кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, зазначеної Законом на час здійснення виплат, установлені конкретні розмірі такої допомоги в твердій грошовій сумі , зокрема для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії 26,70 грн., та 120 грн. Відповідно до вимог ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції та повинні відповідати їй. Законами України , що діяли на момент встановлення йому інвалідності «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003 рік» від 26.12.2002 року цей розмір складає 185 грн., а з 01.12.2003 р. - 205 грн. Законами України, що діяли на момент встановлення йому інвалідності «Про державний бюджет України на 2004 рік» від 17.06.2004 року цей розмір складає з 01.01.2004 р. -205 грн., а з 01.09.2004 р. -237 грн. Законом України « Про державний бюджет України на 2005 рік» від 23.12.2004 р. розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2005 року складає 262 грн., з 01.04.2005 р. - 290 грн., з 01.07.2005 р. - 310 грн. а з 01.09.2005 р. -332 грн. Законом України « Про державний бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 р. розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2006 року складає 350 грн., а з 01.07.2006 р. - 375 грн., а з 01.12.2006 р. - 400 грн. Законом України « Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2007 року складає 400 грн., а з 01.07.2007 р. - 420 грн., а з 01.12.2007 р. - 450 грн. Суд вважає, що за вказані роки позивачеві повинно бути донараховано і сплачено суми щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення, за виключенням 2003 р. та 2007 р., оскільки відповідно до п.4 Порядку виплати органами соціального захисту населення щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраджали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №1 від 04.01.2000 р., позивач повинен був звернутися з заявою, але всупереч цього не звернувся і не надав відповідних доказів про те, що в зазначені роки він знаходився на лікуванні. Тому сума, яка підлягає сплаті позивачеві складе: -за 2004 р. -205 грн. х 4 -21,50 грн. =794,50 грн.; -за 2005 р. -262 грн. х 4 -90,00 грн. =958,00 грн.; -за 2006 р. -350 грн. х 5 -90,00 грн. =1660,00 грн., а всього 3417,00 грн. Конституційний суд України своїм рішенням від 09.07.2007 року визнав неконституційним п.30 ст.71 Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік» , якою встанволено припинення виплат щорічної допомоги відповідно до ст.48 Закону України № 796-ХІІ. також в цьому рішенні вказано, що зупинення дії положень Законів, якими визначено права і свободи громадян , їх зміст та обсяг є обмеженя прав і свобод і може мати місце лише у випадках передбачених основним Законом України. КМУ не уповноважений Законом України № 796-ХІІ зменшувати встановлені останнім конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема допомоги на оздоровлення.навпаки у ч.1 ст.67 цього Закону встановлено , що ці розміри підвищуються КМУ відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial