Рішення адміністративного суду від 2008-05-22 00:00:00+03

12 лютого 2008 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради, в якій вказав, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Станом до 07.03.2006 року він відносився до 2 категорії. Згідно висновку МСЕК від 07.03.2006 року йому була встановлена 2 група інвалідності, а з квітня 2007 року - 3 група інвалідності. Вважає, що він набув право на одержання щорічної компенсації на оздоровлення у розмірі: до квітня 2007 року - п'яти мінімальних заробітних плат, з квітня 2007 року - чотирьох мінімальних заробітних плат, встановлених на час виплат.. Незважаючи на вимоги Закону, відповідач виплачує йому щорічну компенсацію значно меншому розмірі, в результаті чого за період 2005-2007 роки недоплата складає 5843,75 грн. Просить суд визнати дії відповідача незаконними та стягнути на його користь недоотриману суму на оздоровлення у розмірі 5843,75 грн. а також одноразову компенсацію як інваліду 2 групи у сумі 15465,60 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просить суд визнати дії стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради щодо відмови у виплаті недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення та заборгованості по несплаті компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю незаконними та стягнути недоотриману суму на оздоровлення за період з 2005 по 2007 рік у розмірі 5843 грн.75 коп., одноразову компенсацію як інваліду 2 групи у сумі 15465,60 грн. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Полякова О.В. позовні вимоги не визнала та пояснила, що виплати на оздоровлення та одноразові компенсації Дружківським управлінням праці та соціального захисту населення проводились в порядку передбаченому постановою Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року № 836 та постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Більш того, позивачем пропущений строк для звернення до адміністративного суду передбаченого ст.99 КАС України. Просить суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить (віднесений) до першої категорії як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням [NUMBER] (а.с.39). Згідно листа начальника УПСЗН Дружківскької міської ради з №09/1529 від 04.04.2008 року, [PERSON] з моменту участі в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС по 07.03.2006 року було надано статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії; 3 22.03.2006 року - статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, 2 група інвалідності; з 04.04.2007 року - статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, 3 група інвалідності (а.с.38). Дані обставини також підтверджуються виписками із акту огляду МСЕК серії ДОН-4 №017835 від 07.03.2006 року та серії ДОН-05 №090266 від 04.04.2007 року про встановлення [PERSON] групи інвалідності пов'язаної з виконанням обов'язків військовослужбовця по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.40,43). Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціального захисту потерпілого населення, визначені Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, оскільки відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Абзацом 2 частини 4 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 2 групи виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Абзацом 3 частини 4 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 3 групи виплачується в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Абзацом 4 частини 4 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Згідно частини 7 статті 48 вищенаведеного Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Зазначені норми закону протягом 2005 року були чинні і підлягають застосуванню. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не уповноважено Кабінет Міністрів України зменшувати конкретні суми виплат. Встановлений у 1996 році постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме стаття 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та законодавство щодо розміру мінімальної заробітної плати на 2005-2007 роки, а не постанова Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року № 836 та постанова Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Відповідно до Закону України „Про державний бюджет України на 2005 рік” з наступними змінами, розмір мінімальної заробітної плати становить: з 01 січня 2005 року - 262 грн., з 01 квітня 2005 року - 290 грн., з 01 липня 2005 року - 310 грн. на місяць, з 01 вересня 2005 року - 332 грн. Статтею 81 Закону України «Про державний бюджет України на 2006рік» від 20.12.2005 р. № 3235-15 встановлено з 1 січня 2006 року розмір мінімальної заробітної плати 350 грн. на місяць, з 1 липня 2006 року - 375 грн., з 1 грудня 2006 року - 400 грн. Статтею 76 Закону України ««Про державний бюджет України на 2007рік» від 19.12.2006р. № 489-V встановлено з 1 січня 2007 року розмір мінімальної заробітної плати 400 грн. на місяць, з 1 квітня 2007 року - 420 грн., з 1 липня 2007 року - 440 грн., з 01 жовтня 2007р. - 460 грн. Однак слід зазначити, що дію частини другої, третьої, четвертої статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно мінімальної заробітної плати було зупинено згідно із Законом України від 20.12.2005р. № 3235-1V, внаслідок чого відсутні правові підстави вважати порушеними права позивача щодо невиплати відповідачем одноразової щорічної допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати у 2006 році, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення недоотриманої суми на оздоровлення за 2006 рік задоволенню не підлягають. Розглядаючи позовні вимоги щодо стягнення недоотриманої суми на оздоровлення за 2007 рік, суд вважає, що дані позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки Рішенням Конституційного суду від 09 липня 2007року положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007рік» від 19.12.2006 р. N 489-V в частині призупинення дії ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані неконституційними. Враховуючи викладене, суд вважає, що дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради щодо відмови позивачу у виплаті допомоги на оздоровлення за 2007 рік з урахуванням положень ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» є незаконними. За таких обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” Дружківське управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської ради повинно виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2005, 2007 роки, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати. Згідно листа начальника Дружківського управління праці та соціального захисту населення № 141 від 15.01.2008 року (а.с.7) [PERSON] була виплачена щорічна допомога на оздоровлення: - за 2005р. - 100 грн. - 17.07.2006р. - за 2006р. - 120 грн. - 22.03.2007р. Допомога на оздоровлення за 2007 рік буде виплачена протягом 2008 року. Компенсація за шкоду, заподіяну здоров'ю - 284,40 грн. - 14.04.2006 року. В судовому засіданні позивач пояснив, що на день розгляду справи щорічна допомога на оздоровлення за 2007 рік йому не виплачена. Представник відповідача даний факт підтвердила. Відповідно до ст.59 Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів” №107-VI від 28.12.2007 року розмір заробітної плати з 01.01.2008 року складала 515 грн., 1 квітня 2008 року - 525 грн., з 1 жовтня 2008 року - 545 грн., з 1 грудня 2008 року - 605 грн. на місяць. При розрахунку суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік, позивачем розмір мінімальної заробітної плати був використаний у сумі 515 грн. Враховуючи, що суд при розгляді справи не може вийти за межі позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню щорічна допомога на оздоровлення за 2007 рік у сумі: 515 х 5 = 2575 грн. З урахуванням отриманої 17.07.2006 року [PERSON] за 2005 рік суми 100 грн.00 коп. та розміру заробітної плати, встановленої на момент виплати, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню: за 2005 рік: в сумі 1775 грн. (375х5-100) - 2 категорія. за 2007 рік в сумі 2575 грн. (515х5) - 1 категорія, інвалід 2 групи. Всього: 1775+2575 = 4350 грн. 00 коп. недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2005, 2007 роки. Стосовно посилання відповідача на пропущення позивачем процесуального строку для звернення з позовом до суду, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду. Відповідно до абзацу 1 пункту 1 ст.13 Закону України „«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 268 Цивільного Кодексу України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення одноразової компенсації як інваліду 2 групи суд виходить з наступного. Згідно виписки із акту огляду МСЕК серії ДОН-4 №017835 від 07.03.2006 року [PERSON] була встановлена 2 група інвалідності пов'язана з виконанням обов'язків військовослужбовця по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.43). Абзацом 3 частини 1 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується одноразова компенсація у розмірі 45 мінімальних заробітних плат. Згідно частини 3 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності. Однак, дію абзацу 3 частини 1 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно мінімальної заробітної плати було зупинено згідно із Законом України від 20.12.2005р. № 3235-1V який не визнаний не конституційним і на час розгляду справи є чинним, внаслідок чого відсутні правові підстави вважати порушеними права позивача щодо невиплати відповідачем одноразової компенсації як інваліду 2 групи, у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення одноразової компенсації як інваліду 2 групи, встановленої згідно висновку МСЕК 07.03.2006 року, задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України судові витрати відносяться за рахунок держави, оскільки сторони звільнені від їх сплати. На підставі викладеного, ст.ст. 6-12, 71, 86, 94, 158-163, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

Результат розгляду: partial