Рішення адміністративного суду від 2008-08-20 00:00:00+03

11.07.2008 року позивач звернувся до суду з позовом про скасування рішення відповідача від 23.05.2008 року, яким йому відмовлено у зміні цільового призначення земельної ділянки площею 0.15 га, розташованої в районі Олександрівка міста Чернігова, з "для ведення особистого селянського господарства" на "для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)" та зобов"язання змінити цільове призначення земельної ділянки відповідно до поданої заяви. У судовому засіданні позивач адміністративний позов підтримав і наполягав на задоволенні. Представник відповідачі позов не визнала. Вона пояснила, що звертаючись із заявою позивач не навів обґрунтування необхідності зміни цільового призначення земельної ділянки та не надав усіх документів, необхідних для вирішення цього питання. Крім того, земельна ділянка, що перебуває у власності позивача, відноситься до земель сільськогосподарського призначення, і тому повинна використовуватися для потреб сільського господарства, а не для житлової забудови. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку від 14.12.1994 року № 327, позивач є власником земельних ділянок площею 0.07 га, 0.03 га, 0.15 га та 0.05 га, що розташовані в районі Олександрівка міста Чернігова. Вказані ділянки передано йому у власність для ведення особистого підсобного господарства. 19.03.2008 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зміну цільового призначення земельної ділянки площею 0.15 га на "для будівництва і обслуговування житлового будинку". Пунктом 1.20 рішення Чернігівської міської ради п'ятого скликання від 23.05.2008 року у зміні цільового призначення земельної ділянки позивачу відмовлено. Відповідно до частини 2 статті 20 ЗК України, зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади, або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування. Порядок зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 року № 502 (далі по тексту - Порядок). Згідно пункту 2 Порядку, зміна цільового призначення земельної ділянки провадиться за заявою власника до сільської, селищної, міської ради, до якої додаються: а) копія державного акта на право власності на земельну ділянку; б) копія паспорта громадянина; в) документи щодо встановлених обмежень (обтяжень) та земельних сервітутів на право використання земельної ділянки; г) обґрунтування необхідності зміни цільового призначення земельної ділянки із зазначенням її розміру. Позивач зазначені вимоги не виконав. Він не обґрунтував необхідність зміни цільового призначення земельної ділянки, і не додав до заяви усіх документів, передбачених пунктом 2 Порядку. Крім того, земельні ділянки, що передані у власність позивачу для ведення особистого підсобного господарства відповідно до статті 48 ЗК України (1990 року), в силу статті 22 ЗК України (2001 року), в даний час відносяться до земель сільськогосподарського призначення і повинні використовуватися для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 23 цього Кодексу передбачено що, землі, придатні для потреб селянського господарства, надаються насамперед для сільськогосподарського використання. Для будівництва об"єктів житлово-комунального господарства, а також для інших потреб, не пов'язаних з веденням сільськогосподарського виробництва, надаються переважно несільськогосподарські угіддя або сільськогосподарські угіддя гіршої якості. Вищевикладене в сукупності, дає підстави для висновку про те, що відповідач правомірно відмовив позивачу у зміні цільового призначення земельної ділянки, а тому у задоволенні позову також слід відмовити.

Результат розгляду: denied