Рішення адміністративного суду від 2008-10-03 00:00:00+03

02 червня 2008 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов прокурора м. Жовті Води в інтересах держави в особі Жовтоводської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області, в якому позивач просить стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] податковий борг по єдиному податку на загальну суму 599,75 грн. та видатки по справі віднести за рахунок відповідача. В судове засідання з'явився представник прокуратури Дніпропетровської області та представник позивача за довіреністю. Відповідач до суду не з'явився. Судом було направлено на адресу відповідача копію ухвали про відкриття провадження у справі, судову повістку, а також копію позовної заяви та доданих до неї документів, проте конверт повернувся до суду з відміткою поштового відділення, яка свідчить, що відповідач не знаходиться за вказаною адресою. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яка надана позивачем на виконання ухвали суду в якості доказу по справі, юридична адреса відповідача не змінена. З урахуванням викладеного суд доходить висновку про належне повідомлення відповідача про дату судового розгляду справи. В обґрунтування позову позивач зазначив, що в порушення Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» № 727 від 03 липня 1998 року відповідач не сплачує до бюджету у встановлені строки суму єдиного податку та має заборгованість в сумі 599,75 грн. Сума боргу не сплачується відповідачем добровільно, а тому підлягає примусовому стягненню. Дослідивши чинне законодавство, матеріали справи та доводи осіб, які беруть участь у справі, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що станом на 29.05.2008 року відповідач по справі має борг у розмірі 599,75 грн., який виник внаслідок порушення вимог ст. 2 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» № 727 від 03 липня 1998 року. Статею 2 Указу визначено, що суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку. Ставка єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності, а строк сплати єдиного податку не пізніше 20 числа наступного місяця. Порядок видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку визначений Наказом ДПА України від 29.10.1999 року № 599. Для переходу на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єкт малого підприємництва відповідно до Указу подає до податкового органу письмову заяву, в якій зазначає дату переходу до спрощеної системи оподаткування, підтверджує граничний термін сплати єдиного податку та суму єдиного податку належної до щомісячної сплати, встановленою місцевою радою. Відповідач подав письмову заяву про застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності до Жовтоводської ОДПІ 12.12.2006 року, згідно з якою йому було видано Свідоцтво про сплату єдиного податку в сумі 190 грн. щомісячно. Проте відповідач по справі не сплачував встановленої суми єдиного податку. Позивачем на адресу відповідача було направлено першу податкову вимогу № 1/1831 від 13.12.2007 року та другу податкову вимогу № 2/272 від 19.02.2008 року про обов'язок відповідача сплатити податковий борг. Але податкові вимоги були повернуті у зв'язку з неможливістю вручення. На виконання п.6.2 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» вищезазначені податкові вимоги були розміщені на дошці оголошень Жовтоводської ОДПІ. В адміністративному чи судовому порядку ці рішення оскаржені відповідачем не були. Отже зазначений борг є узгодженим зобов'язанням платника податків. Суд при вирішенні справи встановив, що відповідно до п.11 ч.1 ст.10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна. Згідно з підп.3.1.1. п.3.1. ст.3 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. Щодо позовних вимог видатки по справі віднести за рахунок відповідача суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки прокурор звільнений від сплати судових витрат та їх не поніс, зазначене клопотання не підлягає задоволенню. На підставі викладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги повністю доведені позивачем, не спростовані відповідачем та підлягають частковому задоволенню.

Результат розгляду: partial