Рішення адміністративного суду від 2008-06-05 00:00:00+03

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Кривської сільської ради про стягнення заборгованості при звільненні з роботи та моральної шкоди, заподіяної порушенням трудових прав. В позовній заяві зазначив, що відповідно до рішення 5-ої сесії 20-го скликання №5 від 06.05.1988 рроку його було обрано головою Кривської сільської ради народних депутатів Тячівського району, де він працював до 04.04.2006року , коли його було звільнено з посади сільського голови с. Крива у зв'язку з закінченням повноважень. При звільненні з роботи відповідачем не було проведено з ним повного розрахунку по всім належним сумам, а саме - по заробітній платі та інших передбачених законодавством виплатах. Зокрема , згідно до довідки Кривської сільської ради № 73 від 05.09.2006року заборгованість Кривської сільської ради перед [PERSON] становить: донарахування до заробітної плати за січень, лютий, березень 2006 року у сумі 4507,00 грн., матеріальна допомога на соціально-побутові потреби у сумі 2467,00 грн., грошова допомога на оздоровлення - 1711,00 грн. всього - 8683 грн. Відповідно до довідки бухгалтерії Кривської сільської ради № 73 від 05.09.2006 року його середньомісячний заробіток становив 2 467 грн. Згідно до рішення 14-ої сесії 4-го скликання Кривської сільської ради № 43 від 03.02.2006року та розпорядження сільського голови с. Крива від 11.03.2006 року № 9 за сумлінне виконання службових обов'язків та безперервну багаторічну працю в органах місцевого самоврядування більше 30 років він повинен був отримати грошову винагороду в розмірі п'ятьох середньомісячних заробітних плат. На виконання вказаних актів він отримав винагороду у розмірі 3780 грн., виходячи з заробітної плати 756 грн. Разом з цим, постановою КМ України від 09.03.2006р. №268 “Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів” умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених для державних службовців відповідних категорій і схем посадових окладів. Відповідно до п. 15 вказаної постанови, умови оплати праці, затверджені цією постановою, застосовуються з 1 січня 2006р. Виходячи з цього, розмір винагороди за сумлінне виконання службових обов'язків та безперервну багаторічну працю повинен бути перерахований згідно постанови КМ України № 268 від 09.03.2006 року виходячи з заробітної плати у сумі 2467 гривень та повинен становити - 12 335 грн. з вирахуванням отриманих ним 3 780 грн., відповідач повинен донарахувати йому винагороду за сумлінне виконання службових обов'язків та безперервну багаторічну працю у розмірі 8 555 гривень. Відповідно до рішення 14-ої сесії 4-го скликання Кривської сільської ради № 40 від 05.01.2006 року та розпорядження сільського голови с. Крива від 24.03.2006 року № 10 сільському голові було надано матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати 756 гривень , а не 2467 гривень, внаслідок чого йому має бути донараховано 1 711 гривень. Згідно вказаного розпорядження з 30.03.2006 року він знаходився у щорічній відпустці строком на 45 календарних днів. Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України “ Про відпустки” заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку, що не було зроблено і тому він не отримав - 3763,35 гривень. Відповідно до ч.1, 2 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. У разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів навчальних закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості. На час припинення повноважень сільського голови с. Крива він не використав 7 (сім) щорічних відпусток за минулі роки роботи на вказаній посаді, а саме - за 1988, 1989, 1990, 1992, 1994, 1996 та 2003 роки. Всупереч вимогам ст. 83 КЗпП України та ч.1, 2 ст. 24 Закону України “Про відпустки”, відповідачем не було виплачено йому компенсацію за всі невикористані ним відпустки. Розмір грошової компенсації за невикористані ним відпустки за 315 днів, становить - 26 343,45 гривень. При звільненні з роботи ним було отримано компенсацію за невикористані відпустки у сумі 4483,95 гривень. Виходячи з цього, з вирахуванням отриманих ним коштів, відповідач повинен сплатити йому компенсацію за невикористані відпуски у розмірі 21 859, 50 гривень. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 33 Закону України “Про статус депутатів місцевих рад” від 11.07.2002 року депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота на тому самому, або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” від 21.05.1997р. № 280/97-ВР на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з цього, після припинення повноважень, відповідачем за рахунок коштів місцевого бюджету йому повинна була виплачуватися середня заробітна плата строком у шість місяців після припинення повноважень, на загальну суму - 14 856 грн. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Беручи до уваги наведене, відповідач повинен виплатити йому компенсацію за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з моменту звільнення 04.04.2006 року до вирішення справи судом у розмірі 32 188 гривень за 13 місяців. У кінці грудня 2006 року відповідачем було виплачено йому у добровільному порядку грошову суму у розмірі 12 635.45 гривень , з яких 4048.55 гривень донарахування до заробітної плати за січень-березень 2006 року , та 8 586.90 гривень заробітної плати за 6 місяців після припинення повноважень сільського голови. Однак зазначені суми виплачені не в повному обсязі , зокрема до належного розміру донарахування за січень-березень 2006 року не доплачено 458.45 гривень , та до належної суми заробітної плати за шість місяців після припинення повноважень сільського голови не доплачено 6 269.10 гривень. Крім цього , незаконними діями відповідача щодо невиплати належних йому грошових сум заробітної плати та інших передбачених законодавством виплат при припиненні повноважень сільського голови заподіяно моральної (немайнової) шкоди, яка полягає у наступному: Внаслідок невиплати відповідачем належних йому грошових сум (заборгованості по заробітній платі, допомоги на період працевлаштування протягом 6-ти місяців після звільнення), він, протягом тривалого часу залишився практично без засобів до існування, у зв'язку з чим зазнав і зазнає до сьогоднішнього дня моральних страждань і переживань. Ще він утримує сім'ю , так як його донька [PERSON] є студенткою УжНУ, де навчається на контрактній основі, без стипендії. Оплату за навчання повинен здійснювати він, як батько, однак внаслідок відсутності заробітку та невиплати з вини відповідача належних йому грошових сум його сім'я потрапила у вкрай скрутне матеріальне становище. Внаслідок невиплати заробітної плати він зазнав істотного порушення душевної рівноваги та спокою, змушений вживати додаткових зусиль для організації свого життя, матеріального забезпечення. Також змушений вживати заходів щодо поновлення незаконно порушеного права на отримання заробітної плати та інших встановлених законом виплат, в тому числі і шляхом звернення до суду, що також вимагає додаткових моральних переживань, оскільки на його численні звернення з приводу виплати заробітної плати відповідач жодним чином не реагує, що свідчить про стійке ухилення від виконання вимог законодавства про оплату праці. У відповідності до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Заподіяну відповідачем моральну шкоду у зв'язку з незаконною невиплатою всіх належних йому грошових сум при звільненні у грошовому виразі оцінює у 1000 гривень. Просить стягнути з відповідача 4 634 гривень заборгованості по всім належним сумам при звільненні з роботи, 8 555 гривень донарахування винагороди за сумлінне виконання службових обов'язків та безперервну багаторічну працю, 3 763,35 грн. заробітної плати за час відпустки у 2006 році , 21 859,50 грн. грошової компенсації за невикористані відпустки , 6269.10 гривень середньомісячного заробітку за період працевлаштування після припинення повноважень сільського голови, 32188 гривень компенсації за весь час затримки повного розрахунку при звільненні з роботи , 1000 грн. відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням трудових прав, а також 500 грн. вартості юридичної допомоги адвоката. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю посилаючись на викладені у письмовій позовній заяві обставини і додатково пояснив , що на момент його звільнення сільська рада коштів , які можна було б використати для виплати йому всіх належних при звільненні сум сільська рада не мала. Уточнив та збільшив позовні вимоги і просить стягнути з Кривської сільської ради 4 634 гривень заборгованості по всім належним сумам при звільненні з роботи, 8 555 гривень донарахування винагороди за сумлінне виконання службових обов'язків та безперервну багаторічну працю, 6 978 ( шість тисяч дев'ятсот сімдесят вісім ) гривень заробітної плати за час відпустки 2006 року , матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань , 21 859,50 грн. грошової компенсації за невикористані відпустки , 6215.10 гривень середньомісячного заробітку за період працевлаштування після припинення повноважень сільського голови, 64 142 гривень компенсації за весь час затримки повного розрахунку при звільненні з роботи , 1000 грн. відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням трудових прав, а також 500 грн. вартості юридичної допомоги адвоката. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав і пояснив , що на момент звільнення позивачу були виплачені всі належні йому суми і він жодних претензій до сільської ради не мав. Шестимісячна заробітна плата за період працевлаштування йому виплачена одразу при надходженні коштів. Вважає , що винагорода позивачу встановлена незаконно і ці рішення сільської ради в подальшому скасовано. А для виплати компенсації за невикористані відпустки немає правових підстав , оскільки відсутні правовстановлюючі документи: книга розпоряджень Кривського сільського голови , його особова справа , а книги з відомостями про нарахування заробітної плати не прошнуровані , встановлена відсутність окремих аркушів. Крім цього , окремими діями позивача заподіяна шкода Кривській сільській раді , яка до цього часу не відшкодована . Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін , дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку. Згідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини , на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень , дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення , дії чи бездіяльності покладається на відповідача , якщо він заперечує проти адміністративного позову. Як встановлено в судовому засіданні , позивач [PERSON] перебував в трудових відносинах з Кривською сільською радою з 06.05.1988 року по 04.04.2006року , коли його було звільнено з посади сільського голови с. Крива у зв'язку з закінченням повноважень сільського голови. Заробітна плата позивача на момент звільнення становила 2 467 грн. , що стверджується довідкою Кривської сільської ради від 12 травня 2008 року № 82. Згідно до рішення 14-ої сесії 4-го скликання Кривської сільської ради № 43 від 03.02.2006року та розпорядження сільського голови с. Крива від 11.03.2006 року № 9 за сумлінне виконання службових обов'язків та безперервну багаторічну працю в органах місцевого самоврядування більше 30 років вирішено виплатити позивачу , в межах фонду оплати праці , грошову винагороду в розмірі п'ятьох середньомісячних заробітних плат. На виконання вказаних актів він отримав винагороду у розмірі 3780 грн., виходячи з заробітної плати 756 грн. Відповідно до рішення 14-ої сесії 4-го скликання Кривської сільської ради № 40 від 05.01.2006 року вирішено преміювати сільського голову щомісячно , надавши матеріальні допомоги на соціально-побутові потреби та оздоровлення в межах фонду оплати праці. Відповідно до постанови КМ України від 09.03.2006р. №268 “Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів” умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених для державних службовців відповідних категорій і схем посадових окладів. Умови оплати праці, затверджені цією постановою, застосовуються з 1 січня 2006 року. Згідно розпорядження сільського голови с. Крива від 24.03.2006 року № 10 сільському голові було надано матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати. Згідно вказаного розпорядження з 30.03.2006р. він знаходився у щорічній відпустці строком на 45 календарних днів. Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України “ Про відпустки” заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку. Відповідно до ч.1, 2 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. У разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів навчальних закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості. З акту КРВ у Тячівському районі ревізії виконання бюджету та кошторисів бюджетних установ у Кривській сільській раді за період з 01.07.2005 року по 01.09.2007 року встановлено , що в порушення постанови КМ України від 09.03.2006р. №268 “Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів” бувшому сільському голові [PERSON] не донараховано та недовиплачено грошової винагороди на суму 8557.50 гривень , яка встановлена йому рішенням Кривської сільської ради від 03.02.2006 року №43. Суд не бере до уваги і відхиляє як доказ висновки акту в цій частині , оскільки грошова винагорода була встановлена в межах фонду оплати праці , а цією ж ревізією встановлено , що мало місце недофінансування на 2006 рік асигнування за КЕКВ 1110 « Оплата праці працівників бюджетних установ», а касові та фактичні видатки відповідають отриманому фінансуванню. Інших належних і допустимих доказів з цього приводу позивачем не наведено , а тому вимоги позивача про стягнення грошової винагороди на суму 8555 гривень до задоволення не підлягають. Цим же актом встановлено не нарахування і невиплата йому відпускних та матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань за 2006 рік в сумі 6978 гривень. Ці вимоги позивача суд вважає підставними і доведеними , а заперечення представника відповідача з цього приводу необґрунтованими. Що стосується заявлених позивачем вимог в сумі 21 859,50 грн. грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки за минулі роки роботи на вказаній посаді, а саме - за 1988, 1989, 1990, 1992, 1994, 1996 та 2003 роки , то за відсутністю книг розпоряджень Кривського сільського голови за ці роки , його особової справи та належних облікових даних про проведення нарахування і здійснення таких виплат, належне ведення яких і зберігання повинен був забезпечувати виконавчий орган ради під керівництвом позивача , то такі вимоги до задоволення не підлягають. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 33 Закону України “Про статус депутатів місцевих рад” від 11.07.2002 року депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота на тому самому, або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” від 21.05.1997р. на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з цього, після припинення повноважень, відповідачем за рахунок коштів місцевого бюджету позивачу , який був не працевлаштований , повинна була виплачуватися середня заробітна плата строком у шість місяців після припинення повноважень із розрахунку 2467 гривень , тобто 2467 х 6 = 14856 - 8586.90 (нарахованих і виплачених) = 6215 гривень 10 копійок , які підлягають стягнення з відповідача. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. При вирішенні позовних вимог про стягнення з відповідача копменсаційних виплат за затримку розрахунку при звільненні в сумі 64142 гривні , з урахуванням норм ст. 117 КзПп України , суд бере до уваги , що в судовому засіданні встановлено тільки факт наявної заборгованості перед позивачем на момент його звільнення суми 6 978 гривень заробітної плати за час відпустки 2006 року , матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань. При цьому суд бере до уваги , що на момент надання відпустки позивачу він перебував на посаді керівника органу місцевого самоврядування , мав повноваження розпоряджатися рахунками з правом першого підпису фінансових документів і сам повинен був забезпечувати оплату праці працівникам підпорядкованої йому установи , в тому числі і собі , а тому в задоволенні його вимог про грошове відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні слід відмовити. З цих підстав не підлягають до задоволення і вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди , заподіяних порушенням трудових прав , оскільки позивач сам підтвердив в судовому засіданні, що на момент його звільнення цільові кошти для таких виплат були відсутні , так як не були враховані при формуванні місцевого бюджету. Разом з цим , суд не може визнати обгрунтованими заперечення проти позову представника відповідача з посиланням на те , що позивачем заподіяно майнову шкоду Кривській сільській раді і яка до цього часу не відшкодована , оскільки йому було роз'яснено в судовому засіданні право на звернення до суду з цього приводу з позовом про відшкодування шкоди. Враховуючи наведене , суд вважає , що позов слід задовольнити частвово і стягнути з відповідача на користь позивача 6 978 гривень заробітної плати за час відпустки 2006 року , матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань ,6 215 гривень 10 копійок невиплаченої частини середнього заробітку за період працевлаштування після припинення повноважень сільського голови , всього 13 193 гривні 10 копійок , а в решті позову відмовити. Судові витрати в частині стягнення судового збору і витрат на правову допомогу адвоката покласти на відповідача.

Результат розгляду: partial