Рішення адміністративного суду від 2008-07-28 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 1986 по 2001 роки він проходив на службі в органах внутрішніх справ України - УМВС України в Херсонській області. Наказом УМВС № 133 від 12.09.2001 його звільнено з органів внутрішніх справ у відставку та призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб». У вересні 2001 позивачу було призначено грошове забезпечення для обчислення пенсії на підставі роз’яснень МВС України від 18.01.2005 р. № 463/ПВ. Вважає, що дії посадових осіб УМВС України в Херсонській області в частині нарахування йому додаткових видів грошового забезпечення– є протиправними та такими, що порушують його право на своєчасне та повне грошове забезпечення, яке в подальшому призвело до зниження рівня його пенсійного забезпечення. Також вважає, невірним нарахований йому розмір грошового забезпечення в вересні 2001 року, у зв’язку з чим просить визнати даний розрахунок протиправним та визнати нечинними грошовий атестат та довідку про місячне грошове утримання. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги на підставах зазначених в позові, просив заяву задовольнити. Представник відповідача за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що їх дії по нарахуванню грошового забезпечення є правомірними, просив відмовити в задоволенні позову.. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 29 Загальної декларації прав людини кожна людина, здійснюючи свої права і свободи, повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлено законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та з метою задоволення справедливих вимог моралі, громадського порядку та загального добробуту в демократичному суспільстві. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено, що правовідносини з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у спірний період регулювались Указом Президента України №926/96 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ» та Інструкцією «Про порядок застосування нормативно-правових актів по питанням грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» затвердженої наказом МВС України від 01.11.2003 року №1236. Відповідно абзацу 4 п. 3 Указу Президента України №926/96 від 04.10.1996 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ» надати право керівникам установлювати надбавки особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань – до 50 відсотків окладів грошового забезпечення. У відповідності до Інструкції «Про порядок застосування нормативно-правових актів по питанням грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» затвердженої наказом МВС України від 01.11.2003 року №1236 підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника органів внутрішніх справ. У термінології оплати праці застосовується наступні поняття: оклади грошового утримання; грошового забезпечення. Згідно даної термінології слідує, що до окладу грошового утримання входить: посадовий оклад та оклад за військове (спеціальне) звання; до грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове (спеціальне) звання, надбавка за вислугу років та 100-відсоткова надбавка. У судовому засіданні встановлено, що наказом УМВС України в Херсонській області позивачу була встановлена надбавка за особливі умови служби, передбачена Указом Президента України №926/96 у розмірі 50%, що у сумі складає – 167,50 грн., при цьому при розрахунку зазначеної надбавки відповідачем приймались до уваги відповідно оклади за посадою та спеціальним званням. За таких обставин суд вважає, що дії відповідача по нарахуванню позивачу грошового забезпечення у вересні 2001 року є протиправними, оскільки надбавка за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань в розмірі 50 %, яка передбачена Указом Президента України №926/96 від 04.10.1996р, обчислювалась ним з окладу грошового утримання, який складається з окладів за посадою та спеціальним званням, а не з окладу грошового забезпечення, до якого входять посадовий оклад, оклад за військове (спеціальне) звання, надбавка за вислугу років, 100-відсоткова надбавка, що в подальшому призвело до невірного розрахунку інших видів грошового забезпечення. Вказані обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні матеріалами особової справи позивача, матеріалами пенсійної справи позивача та сторонами по справі не заперечуються. Таким чином, суд вважає, що довідку про грошове забезпечення для нарахування пенсії видану відповідачем на ім’я позивача слід визнати не чинною, оскільки відповідачем були невірно розтлумачені положення п. 3 Указу Президента України № 926/96 від 04.10.1996 в частині порядку нарахування надбавки за особливі умові служби, що в подальшому призвело до невірного розрахунку додаткових видів грошового забезпечення, а саме: доплати від суми пенсії, передбаченої Указом Президента України № 926/96, премії, передбаченої Указом Президента України № 1207/2001, надбавки за безперервну службу, передбачену Указом Президента України №370/2003. Помилка, щодо визначення розміру надбавки за особливі умови служби потягнула за собою невірний розрахунок позивачу премії, надбавки за безперервну службу, доплати від суми пенсії, яка могла би бути призначена. Все це призвело до не донарахування до грошового забезпечення позивача суми в розмірі 1817, 47 грн. З дослідженого в судовому засіданні розрахунку додаткових видів грошового забезпечення, який був проведений та наданий суду позивачем, слідує що розмір надбавки за безперервну службу в ОВС в розмірі 70% складає 1894, 35 грн., доплати від належної суми пенсії в розмірі 50% - 1234,21грн., премії в розмірі 33,3% - 1531,99 грн. Суд вважає, що розрахунок додаткових видів грошового забезпечення, який був проведений позивачем, а саме: доплати від суми пенсії, передбаченої Указом Президента України № 926/96, премії, передбаченої Указом Президента України № 1207/2001, надбавки за безперервну службу, передбачену Указом Президента України №370/2003 є вірним та таким, що ґрунтується на нормах чинного законодавства. У відповідності із ч. 2 ст. 71 КАС України – в адміністративних справах про протиправність рішень, дій або бездіяльності суб`єкту власних повноважень обов`язок по доказуванню правомірності свого рішення, дій або бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позиву. У судовому засіданні представник відповідача не спростував висновків позивача про обчислення надбавки за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань в розмірі 50 % з окладу грошового забезпечення, що складає 452,25 грн., розрахунок надбавки за безперервну службу в ОВС в розмірі 70%, що складає 1894,35 грн., доплати від належної суми пенсії в розмірі 50% - 1234,21 грн., премії в розмірі 33,3% - 1531,99 грн. та не довів суду правомірності дій по нарахуванню грошового забезпечення позивача у вересні 2001 року та відображення даних грошового забезпечення у довідці про грошове забезпечення для нарахування (перерахунку) пенсії позивача. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted