Рішення адміністративного суду від 2008-07-17 00:00:00+03

представник позивача просить суд стягнути із Управління праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради на користь позивача суму недоплаченої щорічної разової допомоги, як інваліду війни 3 групи за 2008 рік, в розмірі 3017 грн., відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» посилаючись на те, що він являється інвалідом війни 3 групи і відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на щорічну до 5 травня виплату разової грошової допомоги у розмірі семи мінімальних пенсій за віком і беручи до уваги, що мінімальна пенсія за віком станом на 04.05.2008 року становила - 481 грн., то відповідач повинен був виплатити позивачу за мінусом виплаченої суми 481х7-350=3017 грн. Відповідач в добровільному порядку не бажає відшкодувати позивачеві завдану матеріальну шкоду, а тому при таких обставинах він і змушений був звернутися до суду з даним позовом. Представник відповідача позовні вимоги позивача не визнала повністю і просить суд в позові відмовити, оскільки виплати разової грошової допомоги позивачу проводилися на підставі Законів України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки, якими були встановлені розміри грошової допомоги окремим категоріям громадян і які були відповідно виплачені відповідачу. Провести виплати в повному обсязі відповідно до Закону України ««Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» управління не в змозі в зв'язку з відсутністю коштів. Заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення, вони є законними, обґрунтованими і підтверджуються відповідними доказами. В суді встановлено, що позивач дійсно являється інвалідом війни 3 групи, що підтверджується копією посвідченням серія [NUMBER](а.с.1) і відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на щорічну до 5 травня виплату разової грошової допомоги у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, але всупереч ст. 2 зазначеного Закону та ст. 22 Конституції України, грошова допомога призначена позивачу за 2008 рік виплачувалася не в повному обсязі. А саме відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» йому було виплачено - 350 грн., коли мінімальна пенсія за віком станом на 04.05.2008 року, складала - 481 грн., а тому сума виплати мала складати 481х7=3367 грн. А тому, на користь позивача слід стягнути недоплачену частину разової щорічної грошової допомоги за 2008 рік в сумі 3017 грн., оскільки рішенням Конституційного Суду України № 20 РП від 01.12.2004 року у справі за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України положень ст.ст. 44, 47, 78, 80 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» та конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України положень частини другої, третьої, четвертої ст. 78 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ст. 44 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», якими встановлено, що у 2004 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни 3 групи в розмірі - 350 грн. чітко визначено, що звуження змісту та обсягу існуючих прав шляхом прийняття нових законів, або внесення до чинних Законів за ст. 22 Конституції не допускається, про що також зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007. Посилання представника відповідача на те, що Закон України «Про Державний бюджет України» є пріоритетним відносно чинних Законів і тому виплати проводились відносно даного Закону не ґрунтується на ч.2 ст.152 Конституції України де зазначено, що Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. А відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. А тому суд прийшов до висновку, що в даному спорі щодо розміру разової щорічної грошової допомоги, яка повинна виплачуватись позивачу до 5 травня як інваліду війни 3 групи, слід керуватися не Законами про Державний бюджет України на відповідний рік, а Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки він, як Закон постійної дії має пріоритет над Законами про Державний бюджет України на 2008 рік. Крім того відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІУ, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні, ухваленому 30 листопада 2004 року у справі «[PERSON]проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що для держави неприпустимо пояснювати невиплату боргу браком бюджетних коштів, тому посилання представника відповідача на відсутність коштів не може бути підставою для відмови в задоволенні позову. Тому, враховуючи вищенаведене суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача суму недоплаченої щорічної разової допомоги, як інваліду війни 3 групи за 2008 рік, в розмірі 3017 грн., а також стягнути з відповідача 51 грн. судового збору в доход держави. На підставі викладеного та

Результат розгляду: granted