Рішення адміністративного суду від 2008-04-11 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії , інвалідом 2 групи, захворювання якого пов'язано з наслідками чорнобильської катастрофи. Згідно із ст. 48 Закону України “ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи” їй виплачується щорічна допомога на оздоровлення. Як інваліду 2 групи вона повинна складати 5 мінімальних заробітних плат. А тому їй не доплатили 2200 грн. за 2007 рік. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Питання щодо виплати одноразової допомоги неодноразово розглядались і вирішені судами позитивно. В той же час управління соціального захисту відмовило їй в перерахуванні та виплаті допомоги на оздоровлення за 2006-2007 роки. Рішенням Конституційного суду України № 6-рп від 9 липня 2007 року визнано неконституційним положення Закону України “ Про державний бюджет” в частині виплати компенсацій і допомог відповідно до мінімальної заробітної плати. Проте при проведенні розрахунків щорічної допомоги на оздоровлення відповідач керувався виключно Постановами Кабінету Міністрів України, а не ст. 8 Закону України “ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи”. В судове засідання позивач не з'явилась. Подала заяву, якою позов підтримала, просила задоволити і розглянути в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав суду заперечення, згідно яких позов не визнав, посилаючись на те, що згідно із ст. 95 Конституції України виключно законом України “ Про державний бюджет України” визначаються будь-як видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Відповідно до ст. 51 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та проводять видатки в межах бюджетних асигнувань. Згідно з бюджетними асигнуваннями та ураховуючи вимоги ст. 95 Конституції України та Бюджетного кодексу України. Згідно із постановою Кабінету міністрів від 26 липня 1996 року № 836 “ Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи” та постанови Кабінету Міністрів від 12 липня 2005 року № 562 “ Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи” були проведені виплати громадянам. Рішення Конституційного суду від 9 липня 2007 року щодо невідповідності Закону України “ Про державний бюджет на 2007 рік”, не може бути реалізовано, оскільки змін в Закон “ Про державний бюджет” ніхто не вносив, таким чином видатки на фінансування чорнобильських виплат не збільшили. Тобто відсутній механізм реалізації рішення Конституційного суду. Суд, юридично оцінивши докази, вважає позов таким, що підлягає до задоволення , оскільки згідно ст. 48 Закону України “ Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок чорнобильської катастрофи”, щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 2 групи виплачується в сумі 5 мінімальних заробітних плат Закон України “ Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок чорнобильської катастрофи” має вищу юридичну силу. Постанова Кабінету міністрів являється підзаконним нормативно-правовим актом, а тому у разі виникнення колізії між її нормами та нормами закону, застосовуються положення останнього. Розмір мінімальної заробітної плати при розрахуванні сум, належних до виплати в якості допомоги на щорічне оздоровлення має визначатись на момент виплати щорічної компенсації на оздоровлення. Таким чином встановлено, що позивач отримував щорічну допомогу на оздоровлення в 2007 році в березні місяці в сумі 120 грн. До стягнення належить 400 х 5- 120= 1880 грн.. На підставі ст. 6, 9, 17, 158-163 КАСУ,-

Результат розгляду: granted