Рішення адміністративного суду від 2008-01-15 00:00:00+02

[PERSON]. зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа Подільською районною у м. Києві державною адміністрацією, свідоцтво [NUMBER]. Згідно з вказаним свідоцтвом ідентифікаційний номер відповідача як суб'єкта підприємницької діяльності в Державному реєстрі фізичних осіб -платників податків та інших обов'язкових платежів -[NUMBER]. Відповідач взятий на податковий облік в ДПІ у Подільському районі м. Києва від 14.10.2003 р.[NUMBER]. Відповідачем було подано декларацію про доходи, одержані за ІІ квартал 2004 р. та декларацію про доходи за 4 квартал 2003 р., в якій визначено суму податкового зобов'язання в розмірі 300 грн. відповідно до Закону України від 22.05.2003 р. «Про податок з доходів фізичних осіб». Відповідно до п. 1 ст. 2 зазначеного Закону платником податку з доходів фізичних осіб є резиденти, які отримують доходи з джерелом їх походження із України, так і іноземні доходи, та нерезиденти, які отримують доходи з джерелом їх походження в Україні. Частиною 2 статті 3 Закону передбачено, що об'єктом оподаткування даного податку є загальний річний оподатковуваний дохід з джерелом його походження в Україні. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” в разі, якщо податковий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, то такий податковий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення з визначеною сумою податкового зобов'язання. Позивачем було винесено податкове повідомлення рішення форми «Ф»від 01.07.2004 р. № 0008591701/0 на суму 485 грн., яке вручено особисто Відповідачу. Зазначене податкове зобов'язання було погашене Відповідачем частково. Однак, як підтверджують матеріали справи, Відповідачем належного до сплати податку з доходів фізичних осіб за 2004 рік до бюджету у повному розмірі не вносилось. Відповідно до пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами” Позивачем було надіслано на адресу Відповідача першу податкову № 1/1626 від 15.09.2004 р., яка містить зобов'язання сплатити суму податкового боргу в розмірі 185,85 грн., яка не була вручена Відповідачу, про що був складений акт про неможливість вручення податкової вимоги від 22.10.2004 р. № 173. Перша податкова вимога не оскаржувалась Відповідачем в адміністративному та в судовому порядку. Друга податкова вимога № 2/2064 від 26.11.2004 р. на суму податкового боргу 185,85 грн., яка була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за місцем проживання, була отримана особисто Відповідачем. Станом на час звернення Позивача з позовом до суду за відповідачем обліковувалась заборгованість по сплаті податку з доходів фізичних осіб в сумі 185,85 грн. (витяг з облікової картки залучений до матеріалів справи). Доказів оскарження в апеляційному чи судовому порядку зазначених податкових вимог суду не надано. Доказів сплати боргу до суду також не представлено. Як вбачається з вищенаведеного, податкове зобов'язання відповідача не було сплачене в установлені строки, а відтак таке зобов'язання визнається судом податковим боргом. Беручи до уваги вищезазначені факти, позовні вимоги визнаються судом такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1.2 ст. 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України. Пунктом 1.3 ст. 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податковий борг (недоїмка) визначається як податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання. Відповідно до пп. "а" пп. 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" перша податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк. Відповідно до п. "б" пп. 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" друга податкова вимога направляється не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" встановлено, що підставою для примусового стягнення активів платників податків в рахунок погашення його податкового боргу є виключно рішення суду. З урахуванням того, що у самостійно узгоджена сума податкового зобов'язання в розмірі 185,85 грн. станом на дату розгляду справи набула статусу податкового боргу товариства, беручи до уваги те, що Позивачем було вжито всіх передбачених Законом України "Про погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами" заходів з погашення податкового боргу Відповідача, які, в свою чергу, не дали позитивного результату, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 185,85 грн. у відповідності до пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. З Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами". Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав. Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Результат розгляду: granted