Рішення адміністративного суду від 2008-06-05 00:00:00+03

24 квітня 2008 року представники позивача [PERSON], [PERSON] звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до військової частини А-1314 з позовними вимогами про: - визнання протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень військової частини А-1314 у вигляді невиплати [PERSON] грошової компенсації за продовольче забезпечення; - стягнення з військової частини А-1314 на користь [PERSON] матеріальних збитків за не отримане ним продовольче забезпечення у розмірі 29 464 грн. 58 коп.; - визнання протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень - військової частини А-1314 у вигляді невиплати [PERSON] грошової компенсації за речове забезпечення; - стягнення з військової частини А-1314 на користь [PERSON] матеріальних збитків за не отримане речове забезпечення у розмірі 3 193 грн. 73 коп. - всі витрати пов'язані із розглядом цього позову у суді покласти на відповідача. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю та позов визнав в повному обсязі. Позивач свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він 27 листопада 2004 року наказом Командувача Військами Південного Оперативного Командування № 134-пм був призначений на посаду начальника пожежного розрахунку військової частини А-2540, яка дислокується в місті Дніпропетровську, у військовому званні «прапорщик» та знаходився на грошовому, продовольчому та речовому забезпеченні у військовій частині А-1314. 11 грудня 2007 року наказом командира військової частини А-2540 №234 на підставі наказу Командувача Військами Південного Оперативного Командування №25-пм від 05.12.2007 року [PERSON] був звільнений з військової служби на підставі ст.63 п. «г» «Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України» затвердженого Указом Президента України №1053/2001 від 07 листопада 2001 року, у зв'язку зі скороченням штатів, та із 11 грудня 2007 року виключений із списків особового складу частини. Позивач вказав на те, що з метою раціонального забезпечення військовослужбовців продовольством, Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова від 12 березня 1996 року № 316 "Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ і службовців гідрографічних підприємств", за вимогою якої позивач за час проходження військової служби у військовій частині А-1314 до 11 грудня 2007 року повинен був забезпечуватися пайком по нормі №7 (згідно займаної посади). У зв'язку з тим, що дія норми № 7 постанови Кабінету Міністрів України № 316 від 12.03.1996 року "Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ і службовців гідрографічних підприємств " була призупинена, на думку позивача, його повинні були перевести на іншу норму №1 продовольчого забезпечення. Згідно розрахунків позивача вартість невиплаченого йому продовольчого пайка склала 29464,58 грн. Також позивач зазначив, що після звільнення з військової служби виплати грошової компенсації за не отримане ним речове майно також здійснено не було і вважає, що у зв'язку з цим військова частина заборгувала йому 3193,73 грн. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши інші докази по справі і оцінивши їх в судовому засіданні, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач дійсно 27 листопада 2004 року наказом Командувача Військами Південного Оперативного Командування № 134-пм був призначений на посаду начальника пожежного розрахунку військової частини А-2540, яка дислокується в місті Дніпропетровську, у військовому званні «прапорщик» та знаходився на грошовому, продовольчому та речовому забезпеченні у військовій частині А-1314. 11 грудня 2007 року наказом командира військової частини А-2540 №234 на підставі наказу Командувача Військами Південного Оперативного Командування №25-пм від 05.12.2007 року [PERSON] був звільнений з військової служби на підставі ст.63 п. «г» «Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України» затвердженого Указом Президента України №1053/2001 від 07 листопада 2001 року, у зв'язку зі скороченням штатів. У зв'язку з цим наказом командира військової частини А 2540 №234 від 11 грудня 2007 року був виключний із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення. Дійсно, статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року гарантувалось військовослужбовцям право на одержання за рахунок держави грошового забезпечення, а також на речове майно і продовольчі пайки або, за їх бажанням, грошову компенсацію замість них. Але згідно з Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 року було призупинено дію частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців). Військовослужбовці військової частини А-1314 не відносяться до переліку військовослужбовців відносно яких дію частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не призупинено. Закон України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 року є чинним, його не скасовано та не визнано неконституційним у встановленому законом порядку. Також незважаючи на те, що представник відповідача позов визнав, суд у відповідності до ч.4 ст.112 КАС України не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси. Щодо позовних вимог про покладення на відповідача судових витрат, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. З огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову також і в цій частині.

Результат розгляду: denied