Рішення адміністративного суду від 2008-08-26 00:00:00+03

Прокурор Замостянського району м. Вінниці в інтересах держави та урядового органу державного управління, що діє у складі Мінтрансзв'язку і йому підпорядковується - Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі його структурного підрозділу - територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення коштів в сумі 1700 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що при проведенні прокуратурою перевірки територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області встановлено факт несплати суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] фінансових санкцій, накладених постановою №031837 від 30.07.2007 року за порушення законодавства про автомобільний транспорт в розмірі 1700 гривень. За таких обставин, прокурор Замостянського району м. Вінниці звернувся до суду в особі територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області з позовом про стягнення вказаної суми коштів. Представник прокуратури та представник Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в судовому засіданні позов підтримали повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що водій [PERSON] не здійснював перевезень пасажирів 24.07.2007 року, оскільки перебував з сім'єю на відпочинку. Крім того, автомобіль марки “Івеко”, д.н. [NUMBER], 24.07.2007 року взагалі на рейс не виїжджав, що підтверджується витягом із журналу технічного стану транспортного засобу, тому що був несправний. Виходячи з викладеного, обставини, зазначені в акті, не відповідають дійсності, а тому просив в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 24.07.2007 року державними інспекторами територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області на підставі завдання на перевірку №026700 від 23.07.2007 року було здійснено перевірку транспортного засобу “Івеко”, номерний знак [NUMBER]. Перевіркою встановлено порушення, зокрема, водій [PERSON] надавав послуги по перевезенню пасажирів з регулярних перевезень без оформлення документів, перелік яких визначений ст.39 Закону України “Про автомобільний транспорт”, а саме: не оформлений квитково-касовий лист, відсутні білети в пасажирів. За наслідками перевірки було складено акт №039375 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. У акті перевірки, зокрема в рядку документ, що посвідчує особу водія, вказано посвідчення водія серії [NUMBER]. Дослідивши в судовому засіданні надані представником позивача трудовий договір, укладений між [PERSON] та [PERSON] 01.04.2008 року, та надану копію посвідчення водія [PERSON], суд встановив відповідність серії та номеру посвідчення, зазначеному в акті перевірки №039375 від 24.07.2007 року та належність даного посвідчення водію [PERSON]. Тому суд критично оцінює посилання в судовому засіданні позивача [PERSON] та свідка [PERSON], що в день складання акту перевірки 24.07.2007 року останній не виїжджав на автомобілі марки “Івеко”, номерний знак [NUMBER], адже вказаний номер та серія посвідчення водія [PERSON] не міг бути відомий інспекторам територіального управління при проведенні перевірки транспортного засобу. Крім того, допитавши в якості свідка інспектора [PERSON], котрий проводив перевірку транспортного засобу, останній впізнав в судовому засіданні водія [PERSON] та пояснив, що дійсно 24.07.2007 року була проведена перевірка транспортного засобу “Івеко”, н.з. [NUMBER], водій надав посвідчення та відповідні документи, серед яких і дорожний лист, на якому він зробив помітку. Про відсутність відповідних документів зазначено в акті перевірки. Судом було зобов'язано відповідача надати в судове засідання для огляду дорожний лист. Пояснення [PERSON], що дорожний лист загублено, суд розцінює як намагання відповідача не дати суду можливість встановити об'єктивні обставини по справі, адже саме в дорожньому листі зазначається дата виїзду автомобіля. А тому, враховуючи пояснення державного інспектора [PERSON], суд встановив факт наявності дорожнього листа на момент перевірки. Суд дослідив надані відповідачем копії листів з журналу про технічний стан транспортного засобу (а.с.36-39), з якого вбачається що саме 24.07.2007 року автомобіль марки “Івеко”, д.н.з. [NUMBER] не проходив технічного огляду. А тому судом не приймаються до уваги, як доказ того факту, що даний транспортний засіб не виїжджав на рейс саме в цей день. Пояснення свідка інспектора [PERSON]та представника позивача про те, що при перевірці дотримання ліцензіатами вимог ліцензійних умов, нерідко зустрічаються випадки невідповідності відміток технічного огляду автомобіля в дорожному листі відміткам у відповідному журналі, не спростовані зібраними доказами по справі. Інших доказів, крім вказаних копій листів з журналу про технічний стан транспортних засобів, того, що автомобіль "Івеко", д.н.з.[NUMBER] був технічно несправний, відповідачем не надано. Суд не бере до уваги як доказ, наданий відповідачем, технічної несправності автомобіля "Івеко", д.н.з. [NUMBER], лише відсутність відмітки за 24.07.2007 року про проходження технічного огляду даного автомобіля. Разом з тим, підтвердженням того, що водій [PERSON] всупереч поясненням відповідача [PERSON] та власним поясненням, все ж керував транспортним засобом “Івеко”, д.н. [NUMBER], є витяг з журналу обліку виїздів та повернення транспортних засобів у автогосподарствах і гаражах ОВС, в якому зазначено, що 06.07.2007 року та 07.07.2007 року [PERSON] виїжджав на автомобілі “Івеко”, д.н. [NUMBER]. Проаналізувавши та оцінивши вищевикладені обставини, суд рахує, що твердження відповідача [PERSON] про те, що автомобіль "Івеко", д.н.з. [NUMBER] в день перевірки не виїжджав на рейс, в зв'язку з технічною несправністю і водій [PERSON] не керував даним транспортним засобом до укладення трудового договору 01.04.2008 року, повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні обставинами і є ніщо іншим, як намагання відповідача ввести в оману суд з ціллю уникнути відповідальності. Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява обгрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав: 30.07.2007 року відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2006 року №143, начальником територіального управління Головавтотрансінспекції у Вінницькій області була правомірно винесена постанова №031837 про застосування до [PERSON] фінансових санкцій в сумі 1700 гривень за порушення вимог ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт”. Відповідно до ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт” автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, зокрема ч.2 даної статті для водія автобуса, що здійснює регулярні пасажирські перевезення такими документами визначено: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міський перевезень), інші документи, передбачені законодавством України. Ч.1 ст.60 Закону України “Про автомобільний транспорт”передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, заперечення відповідача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не відповідають обставинам та матеріалам справи, а тому позивачем правомірно було застосовано до [PERSON] штрафні санкції в розмірі 1700 гривень.

Результат розгляду: granted