Рішення адміністративного суду від 2008-06-17 00:00:00+03

Відкритим акціонерним товариством “Вінницький завод “Будмаш”заявлено позов про визнання протиправними дій відповідача висвітленням в акті спірних порушень вимог законодавства в сфері оподаткування прибутку підприємств, готівкового обігу та патентування окремих видів підприємницької діяльності, ігноруванням заперечень позивача на акт перевірки від 25.03.2008 року, необґрунтованим винесенням податкових повідомлень-рішень №№ 0000292320/0, 0000302320, 0000312320 та їх скасування. Позивач вважає, що дії відповідача щодо висвітлення в акті спірних порушень, ігнорування заперечень на акт перевірки та податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки вчинені і прийняті з порушенням норм чинного податкового законодавства та порушують його права та інтереси. Так, в період з 24.01.2008 року по 18.03.2008 року посадовими особами відповідача проводилась виїзна планова перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2005 року по 01.01.2008 року. Зазначена перевірка здійснювалась на підставі направлень №№202/23 від 24.01.2008 року, 450/23 від 19.02.2008 року, 630/10/23 від 04.03.2008 року на проведення документальної перевірки, виданих відповідачем. Термін перевірки продовжувався наказами відповідача від 18.02.2008 року № 336/23п, від 04.03.2008 року № 448/23п. За результатами перевірки 25.03.2008 року відповідачем складено акт №666/2320/01267863, яким позивачу було інкриміновано порушення вимог чинного законодавства в сфері оподаткування прибутку підприємств, готівкового обігу, справляння прибуткового податку з громадян та патентування окремих видів підприємницької діяльності. Позивачем були підготовлені заперечення по акту, які були вручені відповідачу 27.03.2008 року та відхилені листом №6515/10-23-214 від 28.03.2008 року. Даний невеликий проміжок часу, між отриманням відповіді на заперечення по акту перевірки та надання на них відповіді, дають підстави вважати позивачу, про зайняття упередженої позиції щодо останнього, факти та обґрунтування викладені в запереченнях відповідачем не перевірялись, а відповідь носить характер модернізованої версії. А тому позивач вважає, що відповідачем невірно застосовані норми чинного законодавства та необґрунтовано застосовані штрафні санкції, зокрема: - в ст.1 Указу Президента України “Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки”наведений виключний перелік порушень, за вчинення яких передбачено застосування штрафних санкцій. На позивача накладено штраф за порушення, за яке не має відповідальності згідно даного Указу; - в позивача відсутні пункти продажу в розумінні ст.3 Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”, внаслідок чого застосування штрафних санкцій згідно даного Закону є не правомірним; - відповідачем невірно розрахований прирост (убуток) балансової вартості товарів сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат. А тому позивач просить позов задовольнити, визнати протиправними дії відповідача висвітленням в акті спірних порушень вимог законодавства в сфері оподаткування прибутку підприємств, готівкового обігу та патентування окремих видів підприємницької діяльності, ігноруванням заперечень позивача на акт перевірки від 25.03.2008 року та необґрунтованим винесенням податкових повідомлень-рішень №№ 0000292320/0, 0000302320, 0000312320 та скасувати дані податкові повідомлення-рішення. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та з підстав, зазначених в позовній заяві, просив його задовольнити. Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що в порушення ст.3 Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” позивач здійснював на протязі 193 днів продаж продукції власного виробництва за готівкові кошти через касу підприємства без придбання торгового патенту. В порушення положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні проводив розрахунки з приватним підприємцем протягом одного робочого дня у сумі, що перевищує 10 тис. грн. Встановлено порушення Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”внаслідок заниження загальної суми валового доходу, заниження та завищення сум валових витрат, в результаті чого занижено податок на прибуток на 449234 грн. та завищено податок на прибуток на 191 грн. А тому відповідач вважає, що позов є необґрунтованим та підстави для його задоволення відсутні. Представники відповідача в судовому засіданні підтримали заперечення на позов і просили в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідачем проведено виїзну планову перевірку ВАТ “Вінницький завод “Будмаш”з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2005 року по 01.01.2008 року. Термін проведення перевірки продовжувався наказами від 18.02.2008 року №336/23п з 19.02.2008 року по 03.03.2008 року, від 04.03.2008 року №448/23 з 04.03.2008 року по 18.03.2008 року. Перевіркою встановлено, що підприємство порушило вимоги: - п.3.1 ст.3, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.п.1.22.1 п.1.22, п.1.23, п.1.25 ст.1, п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3, п.5.9 ст.5, п.6.1 ст.6, п.п.8.2.2 п.8.2, п.п.8.3.1 п.8.3, п.п.8.7.1 п.8.7 ст.8, ст.13, п.22.13 ст.22 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток за 1 квартал 2005 року на 7919 грн., за 1 півріччя 2005 року на 51090 грн., 3 квартали 2005 року на 23909 грн., 3 квартали 2006 року на 14467 грн., 1 квартал 2007 року на 44675 грн., 1 півріччя 2007 року на 222541 грн., 3 квартали 2007 року на 65131 грн. та 2007 рік на 62750 грн., завищення податку на прибуток за 1 квартал 2006 року на 27 грн. та за 1 півріччя 2007 рок на 191 грн. - п.п.4.2.1, п.п.4.2.9 п.4.2 ст.4, п.п.9.7.3 п.9.7 ст.9, п.п.8.2.1 п.8.2 ст.8 Закону України “Про податок з доходу фізичних осіб”, в результаті чого встановлено заниження податку з доходів фізичних осіб в сумі 1771 грн., а також встановлено несвоєчасність перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету в період з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року в сумі 72759,65 грн. - ст.3 Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”, оскільки підприємство на протязі 193 днів здійснювало продаж продукції власного виробництва за готівкові кошти через касу підприємства без придбання торгового патенту. - п.2.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, а саме проведення готівкових розрахунків з приватним підприємцем протягом одного робочого дня у сумі, що перевищує 10000 грн. Позивач надав відповідачу заперечення на акт перевірки, на які відповідач рішенням від 28.03.2008 року №6515/10/23-214 вніс зміни до п.п.3.1.1, п.п.3.1.2, п.п.3.1.4 акту перевірки №666/2320/01267863 від 25.03.2008 року з урахуванням наданих до заперечення (вх. №9430/10 від 27.03.2008 року) копій аналізів по бухгалтерських рахунках 15 “Капітальні інвестиції”, 91 “Загальновиробничі витрати”, 23 “Виробництво”за 2007 рік. Враховуючи ці зміни, відповідачем встановлено порушення з боку позивача: - п.3.1 ст.3, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.п.1.22.1 п.1.22, п.1.23, п.1.25 ст.1, п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3, п.5.9 ст.5, п.6.1 ст.6, п.п.8.2.2 п.8.2, п.п.8.3.1 п.8.3, п.п.8.7.1 п.8.7 ст.8, ст.13, п.22.13 ст.22 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток за 1 квартал 2005 року на 7919 грн., за 1 півріччя 2005 року на 44836 грн., 3 квартали 2005 року на 11981 грн., 3 квартали 2006 року на 25448 грн., 1 квартал 2007 року на 39076 грн., 1 півріччя 2007 року на 213138 грн., 3 квартали 2007 року на 52453 грн. та 2007 рік на 54133 грн., завищення податку на прибуток за 1 квартал 2006 року на 27 грн. та за 1 півріччя 2007 рок на 191 грн. - п.п.4.2.1, п.п.4.2.9 п.4.2 ст.4, п.п.9.7.3 п.9.7 ст.9, п.п.8.2.1 п.8.2 ст.8 Закону України “Про податок з доходу фізичних осіб”, в результаті чого встановлено заниження податку з доходів фізичних осіб в сумі 1771 грн., а також встановлено несвоєчасність перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету в період з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року в сумі 72759,65 грн. - ст.3 Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”, оскільки підприємство на протязі 193 днів здійснювало продаж продукції власного виробництва за готівкові кошти через касу підприємства без придбання торгового патенту. - п.2.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, а саме проведення готівкових розрахунків з приватним підприємцем протягом одного робочого дня у сумі, що перевищує 10000 грн. На підставі акту перевірки №666/2320/01267863 від 25.03.2008 року та рішення від 28.03.2008 року №6515/10/23-214 відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 31.03.2008 року №0000221722/0, яким визначив податкове зобов'язання з прибуткового податку з доходів фізичних осіб за основним платежем в розмірі 1771 грн., за штрафною санкцією 3542 грн., рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 31.03.2008 року №0000302320, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 1775 грн. за порушення ст.3 Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”, податкове повідомлення-рішення від 31.03.2008 року №0000292320/0, яким визначив податкове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем в розмірі 54133 грн., за штрафною санкцією в розмірі 143720 грн., рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 31.03.2008 року №0000312320, яким визначено штрафну санкцію в розмірі 20952 грн. за порушення вимог п.2.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637. Позивачем оскаржуються в судовому порядку рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 31.03.2008 року №0000302320, податкове повідомлення-рішення від 31.03.2008 року №0000292320/0, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 31.03.2008 року №0000312320. Рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 31.03.2008 року №0000302320, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 1775 грн. за порушення ст.3 Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”підлягає скасуванню виходячи з наступного. Згідно ст.3 Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”патентуванню підлягає торговельна діяльність, що здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами у пунктах продажу товарів. Під торговельною діяльністю у цьому Законі слід розуміти роздрібну та оптову торгівлю, діяльність у торговельно-виробничій (громадське харчування) сфері за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток. Згідно ч.3 ст.3 вищевказаного Закону під пунктами продажу товарів у цьому Законі слід розуміти: магазини та інші торгові точки, які знаходяться в окремих приміщеннях, будівлях або їх частинах і мають торговельний зал для покупців або використовують для торгівлі його частину; кіоски, палатки та інші малі архітектурні форми, які займають окремі приміщення, але не мають вбудованого торговельного залу для покупців; автомагазини, розвозки та інші види пересувної торговельної мережі; лотки, прилавки та інші види торгових точок у відведених для торговельної діяльності місцях, крім лотків, прилавків, що надаються в оренду суб'єктам підприємницької діяльності -фізичним особам та знаходяться в межах спеціалізованих підприємств сфери торгівлі - ринків усіх форм власності; стаціонарні, малогабаритні і пересувні автозаправні станції, заправні пункти, які здійснюють торгівлю нафтопродуктами та стиснутим газом; фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, їдальні, ресторани, кафе, закусочні, бари, буфети, відкриті літні майданчики, кіоски та інші пункти громадського харчування; оптові бази, склади-магазини або інші приміщення, які використовуються для здійснення оптової торгівлі за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток. Актом перевірки встановлено, що позивач здійснював оптову торгівлю продукцією власного виробництва за готівкові кошти через касу підприємства. Проте відповідачем не надано доказів того, що позивачем здійснювалась саме оптова торгівля та продукцією власного виробництва. Так, відповідно до класифікації видів економічної діяльності, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 26.12.2005 року № 375 оптова торгівля -це перепродаж (продаж без перероблення) нових або уживаних товарів роздрібним торговцям, підприємствам та організаціям або іншим оптовикам, яка здійснюється торговцями, оптовими фірмами зі збуту промислових товарів, оптовими базами, оптовиками -заготівельниками, власниками складів, експортерами, імпортерами, кооперативними організаціями, які займаються заготівлею та збутом сільськогосподарської продукції тощо. Крім того, згідно ч.10 ст.3 Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”не потребує патентування реалізація суб'єктом підприємницької діяльності продукції власного виробництва фізичним особам, які перебувають з ним у трудових відносинах, через пункти продажу товарів, вбудовані у виробничі або адміністративні приміщення цього суб'єкта. Відповідачем не надано доказів щодо статусу покупців (роздрібних торговців, підприємств та організацій або інших оптовиків), що стверджувало б про оптову торгівлю, яка підлягає патентуванню. Відповідачем не доведено також факту наявності у позивача оптової бази, складу-магазину або інших приміщень, які використовуються чи використовувались для здійснення оптової торгівлі за готівкові кошти. Згідно ст.250 ГК України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Накладений відповідачем штраф за своєю суттю є одним із видів адміністративно-господарських санкцій, правове регулювання яких здійснюється главою 27 Господарського кодексу України, а тому відповідно до ст.250 Господарського Кодексу України, такі санкції можуть застосовуватися до суб'єктів господарської діяльності протягом 6 місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності. Як вбачається з акту перевірки, порушення, зазначені в акті: проведення оптової торгівлі продукцією власного виробництва за готівкові кошти через касу підприємства без придбання торгового патенту на протязі 193 днів, мали місце, як зазначено в додатку №13 до акту перевірки в період з 24.01.2005 року по 31.12.2007 року, а оспорюване рішення про застосування штрафних санкцій було прийняте 31.03.2008 року, тобто більше ніж через один рік з дня порушення виявлених відповідачем правил здійснення господарської діяльності. Таким чином, у зв'язку з тим, що встановлений законом термін застосування штрафних санкцій сплинув, у відповідача не було підстав для застосування штрафних санкцій до позивача. Податкове повідомлення-рішення від 31.03.2008 року №0000292320/0, яким відповідач визначив податкове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем в розмірі 54133 грн., за штрафною санкцією в розмірі 143720 грн. підлягає скасуванню виходячи з наступного. Згідно ч.7 ст.1 Закону України “Про систему оподаткування”податки і збори (обов'язкові платежі), справляння яких не передбачено цим Законом, крім визначених Законом України “Про джерела фінансування дорожнього господарства України”сплаті не підлягають. Статтями 14 та 15 Закону України “Про систему оподаткування” визначений вичерпний перелік податків і зборів, обов'язкових платежів. Даними статтями Закону не передбачено податку на прибуток приватних підприємств. Тому, визначена в податковому повідомленні-рішенні сума податкового зобов'язання не може ним визнаватись, оскільки такого виду зобов'язання згідно чинного законодавства з питань оподаткування не існує. Податковим повідомленням-рішенням від 31.03.2008 року №0000292320/0 визначена сума податкового зобов'язання 54133 грн. та штрафна санкція 143720 грн. Згідно п.п. 17.1.3. ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули. Судом встановлено, що в податковому повідомленні-рішенні відповідачем неправомірно визначена сума штрафної санкції, яка повинна бути не більше п'ятдесяти відсотків від суми недоплати незалежно від кількості податкових періодів. Крім того, визначення розміру основного платежу в податковому повідомленні-рішенні, що становить 54133 грн., не співпадає з висновками, зазначеними в акті перевірки: заниження податку на прибуток за 1 квартал 2005 року на 7919 грн., за 1 півріччя 2005 року на 44836 грн., 3 квартали 2005 року на 11981 грн., 3 квартали 2006 року на 25448 грн., 1 квартал 2007 року на 39076 грн., 1 півріччя 2007 року на 213138 грн., 3 квартали 2007 року на 52453 грн. та 2007 рік на 54133 грн., завищення податку на прибуток за 1 квартал 2006 року на 27 грн. та за 1 півріччя 2007 рок на 191 грн. Відповідачем обґрунтованого розрахунку податкового зобов'язання по податку на прибуток та розміру штрафної санкції суду всупереч вимогам ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України надано не було. А тому податкове повідомлення-рішення від 31.03.2008 року №0000292320/0 підлягає скасуванню. Рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 31.03.2008 року №0000312320, яким визначено штрафну санкцію в розмірі 20952 грн. за порушення вимог п.2.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637 підлягає скасуванню виходячи з наступного. Так, п.п.3.3.5 акту перевірки встановлено, що ліміт готівкових коштів у періоді, що перевірявся на кінець дня у касі підприємства становить 10000 грн. В порушення п.2.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні позивач 23.11.2005 року по видатковому касовому ордеру № 146 видав кошти в сумі 29500 грн. суб'єкту підприємницької діяльності [PERSON] в рахунок погашення кредиторської заборгованості за раніше отримані товари. Залишок коштів в касі на кінець дня склав 945,76 грн., таким чином сума перевищення складає 10475,76 грн. Перевищення ліміту залишку готівкових коштів в касі підприємства перевіркою не встановлено. Пунктом 1 Указу Президента України “Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки”передбачено відповідальність за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день. Згідно п.1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні ліміт залишку готівки в касі -це граничний розмір суми готівки, що може залишатися в касі в позаробочий час. П.п.3.3.5 акту перевірки не встановлено перевищення ліміту залишку готівки в касі та зазначено, що залишок готівки в касі становив 975,76 грн., при встановленому ліміті 10000 грн., що підтверджено матеріалами справи. Вищевказаним Указом не передбачено відповідальність за порушення п.2.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні щодо перевищення граничної суми готівкового розрахунку. А тому, застосування штрафної санкції на підставі п.1 Указу Президента України “Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки”за перевищення граничної суми готівкового розрахунку, встановленої п.1 постанови правління Національного Банку України від 09.02.2005 року № 32 “Про встановлення граничної суми готівкового розрахунку”є протиправним. Крім того, накладений відповідачем штраф за своєю суттю є одним із видів адміністративно-господарських санкцій, правове регулювання яких здійснюється главою 27 Господарського кодексу України, а тому відповідно до ст.250 Господарського Кодексу України, такі санкції можуть застосовуватися до суб'єктів господарської діяльності протягом 6 місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності. Як вбачається з акту перевірки, порушення, вчинені 23.11.2005 року, а оспорюване рішення про застосування штрафних санкцій було прийняте 31.03.2008 року, тобто більше ніж через один рік. Таким чином, у зв'язку з тим, що встановлений законом термін застосування штрафних санкцій сплинув, у відповідача не було підстав для застосування штрафних санкцій до позивача. Відповідно до ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено, що відповідач, діяв необґрунтовано, не у спосіб, що передбачений законами України. Заперечення та документи, надані відповідачем, не містять доказів того, що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, податкове повідомлення-рішення відповідають вимогам чинного законодавства. Вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача висвітленням в акті спірних порушень вимог законодавства в сфері оподаткування прибутку підприємств, готівкового обігу та патентування окремих видів підприємницької діяльності, ігноруванням заперечень позивача на акт перевірки від 25.03.2008 року, необґрунтованим винесенням податкових повідомлень-рішень №№ 0000292320/0, 0000302320, 0000312320 не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено та судом не встановлено порушень з боку суб'єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій. Так, висвітлення в акті перевірки № 666/2320/01267863 від 25.03.2008 року спірних порушень, ігнорування заперечень платника податків на акт перевірки та необґрунтоване винесення рішень не можуть визнаватись протиправними, оскільки оформлення матеріалів перевірки, винесення рішення щодо заперечень було вчинено в межах наданих повноважень органу державної податкової служби та у спосіб, що передбачений законом, зокрема Законом України “Про державну податкову службу в Україні”. Крім того, оскільки позивач також заявив вимогу про скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, податкового повідомлення-рішення, тому не підлягає задоволенню вимога про визнання необґрунтованим винесенням вищезгаданих рішень. Згідно ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Враховуючи протиправність рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 31.03.2008 року №0000302320, від 31.03.2008 року №0000312320, податкового повідомлення-рішення від 31.03.2008 року №0000292320/0 з метою захисту прав позивача від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, суд прийшов до висновку про необхідність захисту цих прав шляхом визнання протиправними цих рішень та їх скасування. А тому позов підлягає частковому задоволенню, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 31.03.2008 року №0000302320, від 31.03.2008 року №0000312320, податкове повідомлення-рішення від 31.03.2008 року №0000292320/0 є протиправними і підлягають скасуванню. Відповідно до ч.3 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу -відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: partial