Рішення адміністративного суду від 2008-08-27 00:00:00+03

[PERSON] в порядку адміністративного судочинства, з урахуванням уточнених в судовому засіданні позовних вимог, ставить питання щодо визнання неправомірними дій відповідача стосовно незабезпечення його в повному обсязі за час проходження військової служби належним речовим майном та просить про зобов”язання відповідача відшкодувати часткового його вартість та частково видати це майно в натурі, а в разі відсутності відшкодувати його вартість. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він проходив військову службу у відповідача та наказом начальника останнього за № 333 від 29.12.2005р. був звільнений з військової служби у відставку та виключений зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення. В період проходження військової служби він знаходився на речовому забезпеченні у відповідача, яким в повному обсязі не забезпечувався, а тому відповідно до ст. 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, де передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або, за бажанням військовослужбовця, грошову компенсацію замість них, має право на відшкодування вказаної заборгованості. Вказані соціальні гарантії закріплені також у п. 27 Постанови КМУ від 28.10.2004 року № 1444 „Про речове забезпечення військовослужбовців ЗСУ”. На день виключення його зі списків особового складу частини сума грошової компенсації замість належного до видачі речового майна складає в сумі 3293,41 грн., про що свідчать довідки б/н від 30.12.2005р., видані відповідачем. Оскільки, на момент виключення його зі списків особового складу частини, відповідач не розрахувався з ним стосовно належного до видачі речового майна або грошової компенсації замість нього, відповідаючи на неодноразові звернення відмовою, тому він вважає, що з боку останнього має місце противоправність, яка порушує його право на одержання речового майна в натурі або даної грошової компенсаці, що в судовому засіданні підтримали позивач та його представник в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, що суд вважає можливим на підставі наявних доказів у справі, відповідно до ст. 128 КАСУ. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] проходив військову службу у відповідача та наказом начальника останнього за № 333 від 29.12.2005р. був звільнений з військової служби у відставку та виключений зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення. В період проходження військової служби він знаходилася на речовому забезпеченні у відповідача, яким в повному обсязі не забезпечувався. На день виключення його зі списків особового складу частини сума грошової компенсації замість належного до видачі речового майна станом до 11.03.2000р. становить у сумі 24,26 грн., після 11.03.2000р. - у сумі 3269,15 грн., про що свідчать довідки б/н від 30.12.2005р., яка видана відповідачем. Згідно п. 27 “Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004р. № 1444, передбачено, що військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Відповідно до ст.ст.9, 9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000р. призупинена дія п. 2 ст. 9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна ( за винятком військовослужбовців Міністерства Оборони України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців), а відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 р.” від 28.12.2007 р. № 107-YI п.2 ст. 9-1 цього закону виключено. Оскільки позивач не відноситься до категорії осіб, які використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців, а дія положення про отримання грошової компенсації замість речового майна відносно решти військовослужбовців з 11.03.2000р. зупинена була, а відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 р.” від 28.12.2007 р. № 107-YI п.2 ст. 9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виключено, то вимоги позивача щодо видачі речового майна в натурі, яким він не забезпечувався після 11.03.2000р., на суму 3269,15 грн. та відшкодування вартості майна, яким він не забезпечувався до 11..03.2000р., у розмірі 24,26 грн. підлягає задоволенню на підставі вищевикладеного. Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно Законами України визначаються - права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод: основні обов'язки громадянина, а також встановлюються : Державний бюджет України і бюджетна система України. Ст.95 Конституції України передбачає, що виключно законом України про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Закон про Державний бюджет України є правовим актом, зміст якого чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються органами державної влади та органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду. Такий закон затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання Державного бюджету України протягом бюджетного періоду. Виходячи з викладеного, суд вважає, що в період проходження військової служби позивач мав право на забезпечення речовим майном, а в разі звільнення на одержання цього майна в натурі. Також, враховуючи, що дію п. 2 ст. 9-1 Закону України „ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців” виключено, згідно із Законом України „Про Державний бюджет на 2008 р.” від 28.12.2007 р. № 107-VI, але діючим законодавством не передбачена заборона видачі речового майна в натурі, заборгованість по якому має місце, то позивач має право на одержання речового майна в натурі, заборгованість по якому утворилась після 11.03.2000р. на суму 3269,15 грн., оскільки його право в частині забезпечення речовим майном в період проходження військової служби було порушено і захист цього права можливо здійснити шляхом видачі вказаного майна в натурі. А тому маються підстави для задоволення позову в цій частині зазначем шляхом.

Результат розгляду: granted