Рішення адміністративного суду від 2008-08-15 00:00:00+03

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що вона проживає в с.Н.Радча,Народицького району і має статус потерпілої від аварії на ЧАЕС 3 категорії. За період з 1996 року по 1.04.2008 року відповідачами не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст. 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що призвело до порушення її прав. Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення (ст.39) позивач визначила в розмірі 21536грн. Посилається на те, що вона отримувала відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші. їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. Позивач просить справу розглядати без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з”явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивач проживає в с.Н.Радча ,Народицького району , яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Позивач має статус потерпілого від аварії на ЧАЕС 3 категорії , що підтверджується відповідними посвідченнями. Згідно ст.39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати щомісяця. Проте вказана доплата виплачувалась у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі, що підтверджується відповідною довідкою. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Кодекс адміністративного судочинства передбачає річний строк звернення до суду за відновленням порушених прав. Заборгованість по ст.39 Закону підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України „Про оплату праці" є складовою структури заробітної плати. Однак, дію абзацу третього частини першої статті 39 було зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N 3235-ІУ( 3235-15 ) від 20.12.2005 рік. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом N 489-У ( 489-16 ) від 19.12.2006 і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( \'0а6р710-07 ) від 09.07.2007. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано неконституційним положення п.30 ст.71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинено дію в частині виплати допомоги у розмірах до мінімальної заробітної плати, Відповідно до ст. 73 Закону України “Про Конституційний Суд України”, якщо акти (закони та інші правові акти Верховної Ради України, акти Президента України, акти Кабінету Міністрів України, правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим) або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. З врахуванням викладеного вище та розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу, а саме: розмір мінімальної заробітної плати у спірний період становив: з 2 вересня 1996 року -15 грн., з 1 січня 1998 року -45 грн., з 1 липня 1998 року -55 грн., з 1 січня 1999 року -74 грн., з 1 квітня 2000 року -90 грн., з 1 липня 2000 р.- 118 грн., з 1 січня 2002 року -140 грн., з1 липня 2002 року -165 грн., з1 січня 2003 року -185 грн., з 1 грудня 2003 року- 205 грн., з 1 вересня 2004 року 237 грн., з 1 січня 2005 року 262 грн., з 1 квітня 2005 р- 290 грн., з 1 липня 2005 р.- 310 грн., з 1 вересня 2005 року -332 грн., з 1 січня 2006 року- 350 грн., з 1 липня 2006 р.- 375 грн., з 1 грудня 2006 року 400грн, з 1квітня 2007 року -420 грн., з 1 липня 2007 року- 440 грн., з 1 жовтня 2007 року -460 грн. Заборгованість перед [PERSON]. за період з 1.09.1996 року по 31.12.2007 року становить ( по ст..39 Закону): --за 1996 рік 120 грн. (15грн.х2х4=120грн) ; -- за 1997 рік 360 грн. (15грн.х2х12=360 грн.); --за 1998 рік 1200грн(45грн.х2х6=540грн., 55грн.х2х6=660грн.), --за 1999 рік 2072грн.(74грн.х2х12=2072грн), --за 2000рік 2400грн. (74грнх2х3=444грн., 90 грн.х2х3=540грн., 118грн.х2х6=1416грн.), --за 2001 рік 2832грн. (118грнх2х12=2832грн.), --за 2002 рік 1680грн. (140грн.х2х6=1680грн.), -- за 2005 рік 3805грн. (310грн.х2х2=1240грн., 332грн.х2х4=2565грн.,). -- за липень-грудень 2007 року 5400грн.(440грн.х2х3=2640грн., 460грн.х2х3=2760грн.), а всього 19002грн. ( 19869грн. - 867грн.(отриманих згідно ПКМ України). Суд,при розгляді даного позову прийшов до висновку,що відповідач при здійсненні нарахувань та виплаті коштів передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобилської катастрофи" діяв всупереч Закону , а тому відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, виходить за межі позовних вимог і визнає дії відповідача неправомірними. Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з нього.

Результат розгляду: partial