Рішення адміністративного суду від 2008-09-19 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з позовом та в обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є інвалідом війни 2 групи. Згідно з частиною 5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому щорічно, до 5 травня, повинна надаватися щорічна одноразова грошова допомога у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Але всупереч вимогам ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.22 Конституції України, рішення Конституційного Суду України №5-рп/2002р. від 20.03.2002р., №7-рп/2004р. від 17.03.2004р., №17-рп/2004р. від 17.10.2004р., №20-рп/2004 від 01.12.2004р., №8-рп/2005р. від 11.10.2005р., №6-рп/2007р. від 09.07.2007р., №10-рп/2008р. належну йому грошову допомогу у 2007 та 2008 роках виплатили не в повному обсязі. Так, мінімальна пенсія за віком у 2007 році становить 410,06 грн виплати повинна складати 410,06 х 8 = 3280,48 грн, фактично сплачено 360 грн, сума несплаченої одноразової допомоги становить 2920,48 грн, у 2008 році мінімальна пенсія за віком становить 481 грн, сума виплати повинна складати 481 х 8 = 3848 грн, фактично сплачено 400 грн, сума несплаченої одноразової допомоги становить 3448 грн. Частиною 1 ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що виплата разової грошової допомоги здійснюється органами праці та соціального захисту населення, яке провело виплату належної позивачу суми в значно нижчому розмірі. Згідно частини 1,3 статті 2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги інвалідів війни, передбачені цим Законом, є недійсними. Обмеження та призупинення дії статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у частині, яка визначала розмір виплат щорічної разової допомоги інвалідам війни, є незаконними, тому що суперечать вимогам статті 22 Конституції України. Обмеження дії Закону можливе тільки в умовах воєнного або надзвичайного станах згідно з статтею 64 Конституції України. Правильність застосування статей 22 і 64 Конституції України при вирішенні питання стосовно виплат щорічної разової допомоги було підтверджено і відповідними рішеннями Конституційного Суду України. Рішенням Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 (V 008 р 710-99) (справа щодо права на пільги), рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 (V 005р 710-02) (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій). Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 17.03.2004р. №7-рп/2004 положення статті 28 Закону України "Про Державний бюджет на 2003 рік" від 26.12.2002 року № 380-І, на підставі якої зменшена виплата розміру щорічної разової допомоги у 2003 році, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 20-рп/2004 положення статті 44 Закону України "Про Державний бюджет на 2004 рік" від 27.11.2003 року № 1344-І, на підставі якої зменшена виплата розміру щорічної разової допомоги у 2004 році, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Також згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 положення статті 29 та статті 71 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік" від 19.12.2006 року № 489-16 на підставі яких зменшена виплата розміру щорічної разової допомоги у 2007 році (ст.29), та зупиняється виплата щорічної разової допомоги у 2007 році (ст.71), рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року стаття 29 Закону України “Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України” щодо здійснення виплат у 2008 році щорічної одноразової допомоги до 5 травня у встановлених цією статтею розмірах визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 09.07.2007 року № 6-рп та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 у справі про соціальні гарантії громадян, додатково зазначив, що у Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою (стаття 1), визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (стаття 3) права і свободи є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22). Міністерство фінансів України і Державне казначейство повинні перечислювати кошти для здійснення виплат одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що підтверджується Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2004 року № 177 "Про щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Постановами Кабінету Міністрів України №486 від 11.04.2002 року, №425 від 31.03.2003 року (пункт 3), а також частиною 1 статті 17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що виплати разової щорічної грошової допомоги здійснюються органами праці та соціального захисту населення, які є відповідачем за позовом. Таким чином, позивач вважає що його права, які визначені вищим законодавчим актом України - Конституцією, Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" були порушені відповідачем, що призвело до недоотримання доходів які він мав змогу би одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене та утворення грошової заборгованості у виді недоплаченої суми разової грошової допомоги за 2007 та 2008 рік. Викладені обставини свідчать про порушення прав громадянина України, а порушене право належить бути відновлено, у даному випадку як вважає позивач шляхом зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення виконкому Свердловської міської Ради зробити перерахунок разової щорічної допомоги за 2007 та 2008 рік згідно частини 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з доповненнями до Закону від 25.12.98р. № 367-ХІХ, 22.12.95р. № 488/95 ВР, та виплатити позивачу кошти за 2007 рік в розмірі 2920,48 грн, за 2008 рік у розмірі 3448 грн за рахунок державного бюджету України. Позивач просить суд зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Свердловської міської Ради зробити перерахунок разової щорічної допомоги за 2007, 2008 рік згідно частини 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та виплатити йому кошти в розмірі 6368,48 грн за рахунок державного бюджету України, визнавши дії відповідача щодо недорахування таких виплат незаконними. Представник позивача[PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що дійсно Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” передбачено виплату одноразової щорічної грошової допомоги до 5 травня інвалідам війни 2 групи у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, Законом України “Про Державний бюджет на 2007 рік” передбачено розмір щорічної грошової допомоги до 5 травня 360 грн, Законом України „Про державний бюджет України на 2008 рік” передбачено розмір щорічної грошової допомоги до 5 травня 400 грн, які були виплачені УПСЗН у м. Свердловську позивачу. Також одноразова щорічна грошова допомога до 5 травня фінансується виключено з Державного бюджету України і відповідно до п.8 ст.7 Бюджетного кодексу України бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетним призначенням. Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня інваліду війни 2 групи виплачується разова грошова допомога у розмірі вісім мінімальних пенсій за віком. Згідно посвідчення на ім'я [PERSON], він є інвалідом війни 2 групи. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік” з урахуванням ст. 29 Закону України „Про державне загальнообов'язкове пенсійне страхування„ розмір мінімальної пенсії за віком з 01.04.2007 року становить 410,06 грн. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік” з урахуванням ст. 20 Закону України „Про державне загальнообов'язкове пенсійне страхування„ розмір мінімальної пенсії за віком з 01.04.2008 року становить 481 грн. У силу ст.17-1 ч.1 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня у розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Згідно з ст. 29 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік„ розмір щорічної разової допомоги інвалідам війни 2 групи становить 360 грн. Згідно з ст. 20 Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік„ розмір щорічної разової допомоги інвалідам війни 2 групи становить 400 грн. У судовому засіданні було встановлено, що позивачу відповідачем у 2007 році була виплачена щорічна одноразова допомога до 5 травня у розмірі 360 грн, у 2008 році була виплачена щорічна разова грошова допомога до 5 травня у розмірі 400 грн, чого не заперечують сторони. Відповідно до ст. 22 Конституції України, звуження змісту та обсягу гарантованого ст. 12 ч. 5 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” права позивача шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається. Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року визнано неконституційною статтю 29 Закону України “Про Державний бюджет на 2007 рік” та від 22.05.2008 року визнано неконституційною статтю 20 Закону України “Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України” щодо здійснення виплат у 2007 та 2008 році щорічної одноразової допомоги до 5 травня у встановлених цією статтею розмірах. Крім того, згідно з ч.1 ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини„ суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського Суду, як джерело права. Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 Конвенції кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Про розгляді справи „Кечко проти України” Європейський суд з справ людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупинити чи закінчити виплату надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих випадках, доки відповідні положення є чинними. При цьому органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Оскільки правові положення, які передбачають виплату разової щорічної грошової допомоги учаснику бойових дій до 5 травня є чинними, тобто не скасовані, не змінені і позивач має право на їх отримання, органи державної влади не можуть свідомо зменшувати ці виплати. Тому суд вважає задовольнити позов позивача про визнання незаконними дії управління праці та соціального захисту населення Свердловської міської ради щодо визначення розміру щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2007, 2008 рік позивачу та зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Свердловської міської ради провести йому нарахування за рахунок коштів Державного бюджету України різниці щорічної одноразової допомоги до 5 травня за 2007 рік у сумі 2920,48 грн, виходячи із розрахунку 410,06 х 8 = 3280,48 грн - 360 грн = 2920,48 грн, за 2008 рік у сумі 3448 грн, виходячи із розрахунку 481 грн х 8 = 3848 грн - 400грн = 3448 грн, а всьго у розмірі 6368,48 грн. Задовольняючи позов, суд на підставі ст. 94 ч.1 КАСУ вважає за необхідне судовий збір, від сплати якого було звільнено позивача під час подання заяви, віднести за рахунок місцевого бюджету в м.Свердловську Луганської області.

Результат розгляду: granted