Рішення адміністративного суду від 2008-08-21 00:00:00+03

[PERSON]до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини А 3395 про стягнення визнання дій протиправними, стягнення компенсації за неотримане речове майно в розмірі 7064,88 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, справу просив розглянути без його участі. Відповідач подав письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що згідно ч. 2 Закону України “Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів“ призупинено дію частини другої ст. 9 Закону України “ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”. Законами про Державний бюджет на відповідні роки не передбачено витрат на грошову компенсацію замість належного до видачі речового майна звільненим у запас або відставку військовослужбовцям. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку звернення до суду. Справу просив розглянути без участі представника відповідача. Розглянувши в порядку письмового провадження доводи, викладені позивачем у позовній заяві, заперечення та заяви відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Суд виходив з наступного. Позивач - [PERSON]- проходив військову службу у військовій частині А 3395. За час проходження військової служби позивач речовим майном у повній мірі не забезпечувався. Згідно з наказом Командира Сухопутних військ Збройних Сил України № 165 від 17.06.2005 року, був звільнений з військової служби у запас за станом здоров'я, відповідно до Наказу командира військової частини А 3395 від 12.08.2005 року (а.с.4), позивач був виключений із списків особового складе частини, всіх видів забезпечення. При звільненні з військової служби [PERSON]., з ним не були проведені розрахунки за неотримане речове забезпечення. Як вбачається з довідки-розрахунку на отримання грошової компенсації замість речового майна, необхідного до видачі [PERSON]. № 637 від 20.07.2007 року (а.с.5-6), загальна сума заборгованості за не отримане позивачем речове майно складає 7064,88 грн. Згідно до вимог ст. 95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Бюджетного Кодексу України, при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та Закону про Державний бюджет України. За вимогами ст. 21, 22 Бюджетного Кодексу України, відповідач є розпорядником (відповідного рівня) коштів бюджетного призначення і використовує кошти, які надійшли в порядку виконання Закону України "Про Державний бюджет України". До 11 березня 2000 року частина 2 ст.9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” передбачала, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця, грошову компенсацію замість них. Законом України “Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів” (від 17.02.2000 року, який вступив в дію 11.03.2000 року), дію ч.2 ст. 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них було призупинено. Таким чином, дію частини 2 ст.9 названого вище закону було призупинено впродовж з 11.03.2000 року - 2006 років. Згідно ст. 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” - держава гарантує військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють зацікавленість громадян України у військовій службі. До 28.10.2004 року діяло Положення про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил у мирний час, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 1998 року № 1135, відповідно до пункту 28 якого, військовослужбовці, звільнені з військової служби у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за своїм бажанням можуть одержати речове майно, належне їм до одержання в місяці звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання у військовій частині наказу про звільнення. Відповідно до п. 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1444 від 28.10.2004 року “Про забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил України у мирний час”, військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації. Згідно ч. 2 Закону України “Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів“ призупинено дію частини другої ст. 9 Закону України “ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей ” в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна…, однак, виходячи з аналізу тексту цього закону, суд вважає, що вказана норма Закону поширюється тільки на військовослужбовців, які проходять дійсну військову службу в Збройних Силах України, в той час як позивача звільнено з військової служби у відставку згідно наказу командира Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 165 від 17.06.2005 року. Дослідивши обставини справи, на підставі норм чинного законодавства суд прийшов до висновку, що на позивача [PERSON]. поширюються норми законодавства щодо компенсації за речове майно, оскільки спірні правовідносини між ним та в/ч А 3395 виникли в зв'язку з проходженням ним військової служби. Однак, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюєтья з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свої прав, свобод та інтересів. Позивач знав про порушення своїх прав на отримання грошової компенсації за речове майно з часу звільнення з військової служби, тобто, з 2005 року. Клопотання про поновлення строку звернення до адміністартивного суду позивач не заявляв. Відпвіодно до ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністартивного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністартивного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Відповідач наполягає на застосування наслідків, передбачених ст. 100 КАС України, про що подав письмову заяву. Таким чином, у задоволення позову [PERSON]слід відмовити у зв'язку із пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Результат розгляду: denied