Рішення адміністративного суду від 2008-05-07 00:00:00+03

[PERSON]. звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Макіївського міського управління ГУ МВС України в Донецькій області про стягнення компенсаційних виплат за формене обмундирування при звільнені з органів внутрішніх справ в сумі 3358 грн. 98 коп. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07.11.2007 року у справі № 2а-4378/07 (суддя Дяченко С.П.) в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Суд першої інстанції виходив з того, що [PERSON]. пропущено передбачений ст. 99 КАС України строк для звернення до суду, на чому наполягав відповідач. Позивачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що не пропустив строк для звернення до суду, оскільки відповідачем письмово було відмовлено йому у сплаті компенсації за формене обмундирування лише 06.07.2007р., що стало підставою для звернення до суду з зазначеним позовом. Вважає, що судом порушено ст.ст. 2, 5, 8, 9, 86, 159, 161 КАС України та ст.ст. 1, 3, 6, 8, 19, 22, 23, 24 Конституції України. Позивач наполягає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому в задоволені позовної заяви за ст. ст. 99, ч. 1 ст. 100 КАС України. Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом апеляційної інстанції при розгляді справи встановлено, що позивач проходив службу у Макіївському міському управлінні ГУ МВС України в Донецькій області з 23.01.1987р., згідно до наказу УМВС України № 6о/с від зазначеної дати, звідки наказом УМВС України від 24.06.2005р. № 47 був звільнений на пенсію 29.06.2005 року. На день звільнення позивачу не виплачена компенсація замість належних предметів форменого обмундирування у сумі 3358 грн. 98 коп., що підтверджено довідкою ОРО УМВС України в Донецькій області від 06.07.2005р. № 716. 02.07.2007р. [PERSON]. звернувся до керівництва ГУ МВС України в Донецькій області з питання виплати грошової компенсації за речове майно (формене обмундирування), на що листом № 2-14/7709 від 06.07.2007р. йому було відмовлено. Зазначені обставини не спростовуються сторонами у справі. Згідно ст. 16 Закону України «Про міліцію», працівники міліції мають єдиний формений одяг, зразки якого затверджуються Кабінетом Міністрів України, що видається безплатно. Статтею 71 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР» (із змінами та доповненнями) закріплено, що особам середнього, старшого і вищого начальницького складу (до яких відноситься позивач), які бездоганно прослужили в органах внутрішніх справ, Збройних Силах СРСР і органах Комітету державної безпеки СРСР 20 і більше років (у пільговому обчисленні), а тим, які мають особливі заслуги, незалежно від вислуги років, при звільненні в запас або відставку наказами начальників, які здійснюють звільнення, може надаватися право носіння встановленої форми одягу. Згідно з п. 4.6 Положення про забезпечення речовим майном в системі МВС України, затвердженим Наказом МВС України № 1489 від 05.12.2003р., військовослужбовцям, звільненим в запас, видається належне на день звільнення обмундирування, чи виплачується грошова компенсація за нього, зазначеним особам, які звільняються без права носіння форми одягу, виплачується тільки грошова компенсація. Наказом МВС України № 1265 від 30.12.2005р. приписи, які викладені в п. 4.6. Положення змінені, в частині виплати компенсації, але це вже мало місце після звільнення [PERSON]. з органів внутрішніх справ, тобто на момент звільнення (29.06.2005р.)на нього розповсюджувались положення Наказу МВС України № 1489 від 05.12.2003р. Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на компенсаційні виплати після звільнення, передбачені ст. ст. 1, 3, ч. 2 ст. 6, ст. 8, ч. 2 ст. 19, ст. 22, 23, ч. 1 ст. 24 Конституції України, набуте в тому числі при проходженні бездоганної державної служби, не може бути звужене чи скасоване. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як ст. 8 Конституції України, так і ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Частиною 2 ст. 100 КАС України передбачено, що якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом. Колегія суддів приходить до висновку, що строк звернення до суду пропущено позивачем з поважних причин, оскільки відповідач видав позивачу довідку про грошову компенсацію, тобто визнав свої зобов'язання перед ним, у зв'язку із чим позивач довготривалий час сподівався на отримання належних йому коштів, поки 06.07.2007р. не отримав письмову відмову. Враховуючи наведене, судова колегія вважає за необхідне задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію замість належних предметів форменого обмундирування у сумі 3358 грн. 98 коп. Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted