Рішення адміністративного суду від 2008-04-23 00:00:00+03

Позивач - [PERSON], звернувшись до суду вказує, що має право на пільги встановлені законодавством України, як учасник війни, що підтверджується посвідченням серія [NUMBER], виданого Здолбунівським управлінням праці та соціального захисту населення 13 серпня 2004 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 9 травня він має право на разову грошову допомогу, як учасник війни в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. В 2004 році йому взагалі не було виплачено допомоги, 2005 році йому було виплачено вказану допомогу в розмірі 50 гривень, в 2006 році - 50 грн. і в 2007 році - 55 гривень. Пенсія за віком складала в 2004 році - 92 грн.45 коп., в 2005 році - 332 грн. 00 коп., в 2006 році - 359 грн. 00 коп., а в 2007 році з 1 січня -380 грн., з 1 квітня - 410 грн. 06 коп., а з 1 жовтня 411 грн. Таким чином, позивач вказує, що відповідач не доплатив йому щорічну разову допомогу до 5 травня, всього за чотири роки: 2004, 2005, 2006, 2007 роки - 3425 гривень 35 копійок. Посилаючись на ст.14 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ч.3 ст.22 та ст. 55 Конституції України та рішення Конституційного суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007, позивач просить позов задовольнити і стягнути з відповідачів недоплачену щорічну разову допомогу в розмірі 3 425 грн. 35 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задоволити. Представник Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився та подав письмові заперечення, де зазначає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки ст. 95 Конституції України встановлює, що виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільові спрямування цих видатків. Бюджетним Кодексом України (п.2 ст. 4) встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу України положення нормативно-правових актів застосовується лише в частині в якій вони не суперечать положенням Конституції України цього Кодексу та закону про Державний бюджет України. Виплата допомоги профінансована за рахунок коштів Державного бюджету в розмірах встановлених ст.. 29 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік". Допомога в розмірах зазначених в Законах України про Державний бюджет України на 2005, 2006, 2007 роки виплачена [PERSON]. повністю, заборгованості немає. Представник управління праці та соціального захисту населення Здолбунівської обласної державної адміністрації позовні вимоги не визнала та зазначила, що Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснює лише виплату щорічної разової грошової допомоги до Дня Перемоги у розмірах встановлених у Законах про Державний бюджет України на відповідник рік, та оскільки Конституцією України визначено верховенство Закону про Державний бюджет України, а допомога, в розмірах зазначених в законах України про Державний бюджет України на 2005, 2006, 2007 р. [PERSON]. виплачена повністю і заборгованості немає, в 2004 році дана допомога не була передбачена бюджетом - тому і не виплачена. Просить в задоволенні позову відмовити. Також зауважила про пропущення строку звернення до суду щодо вимог 2004 - 2006 років. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення... В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. На думку суду, позивачем не доведено ті обставини на яких ґрунтується його позов, а відповідачами доказана правомірність своїх дій, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ст..8 Конституції України вона має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Згідно ч. 2 ст.95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь - які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Як вбачається з ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» та в попередніх бюджетах за 2005-2006 роки, видатки держави на фінансування виплат в розмірах зазначених в ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" - не передбачені, а в 2004 році взагалі не були передбачені. Хоч рішенням Конституційного суду від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення ст. 29 Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік", якою обмежувались зазначені вище виплати, визнано таким, що не відповідає Конституції України, однак на думку суду, це не тягне за собою автоматичне здійснення таких виплат, оскільки в бюджеті не має відповідного фінансування. Відповідно до ч.2 ст. 4 Бюджетного Кодексу України, при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України. Змін до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік» в частині видатків на загальносуспільні потреби передбачені ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірах про які йдеться в позові - не внесено. В державному бюджеті на 2008 рік також не передбачено компенсаційних виплат за попередні роки для даної категорії громадян по щорічній разовій грошовій допомозі до п'ятого травня. Отже, оскільки таких коштів на адресу відповідачів з Державного бюджету України не надійшло, то підстав стягувати з них зазначеної позивачем суми - не має, оскільки вони не є розпорядниками коштів, а лиш здійснюють фізично ці виплати після надходження зазначених коштів з бюджету. Крім того, позивачем пропущено встановлений ст..99 КАС України річний термін на звернення до суду, щодо вимог про стягнення допомоги за 2004 - 2006 роки, про поновлення якого позивач навіть не клопотав перед судом і підстав для його поновлення суд не вбачає.

Результат розгляду: denied