Рішення адміністративного суду від 2008-07-09 00:00:00+03

Позивач [PERSON] в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на його користь 6700 гривень 70 коп. у вигляді недовиплаченої компенсації в 2001 році за отриману при ліквідації аварії на ЧАЕС першу групу інвалідності, посилаючись на те, що є учасником ліквідації Чорнобильської АС та інвалідом першої групи і мав право на отримання відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 60 мінімальних заробітних плат у вигляді одноразової компенсації, але у 2001 році йому було виплачено лише 379 грн.30 коп. на ці цілі, замість 7080 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов позивача обґрунтувавши його вищенаведеними обставинами і просила суд визнати поважною причину пропущення строку звернення до адміністративного суду позивачем [PERSON]та стягнути з відповідача на користь позивача 6700 гривень 70 коп. які були недовиплачені йому як компенсація за першу групу інвалідності. Представник відповідача [PERSON] пояснила що відповідач не визнає позову і просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що виплата проведена відповідно до вимог закону і бюджетних асигнувань. Крім того представник просила застосувати до позовної вимоги ст. ст. 99, 100 КАС України, та відмовити в задоволенні позову за пропуском строку звернення до адміністративного суду. Суд, вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника відповідача Штефієнко Г.М., дослідивши письмові докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, з таких підстав: Позивач [PERSON] є постраждалим від наслідків аварії на ЧАЕС та інвалідом першої групи, інвалідність пов'язана з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням І категорії серії [NUMBER], виданим 03.11.2006 року та висновком МСЕК від 01.11.2001 року про підтвердження інвалідності першої групи від захворювання пов'язаного з ліквідацією аварії на ЧАЕС. Позивачу, як інваліду першої групи у 2001 році було виплачена компенсація за інвалідність в розмірі 379 гривень 30 коп., що підтверджується листом відповідача від 08.04.2008 року № 1099. Суд вважає, що розмір зазначеної вище виплати як компенсація за інвалідність першої групи не відповідає вимогам ст.48 ч.1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому що в цьому Законі, який діяв до 31.12.2007 року було зазначено, що виплати у вигляді компенсації за інвалідність першої групи від захворювання пов'язаного з ліквідацією Чорнобильської катастрофи повинні були виплачуватися в розмірі 60 мінімальних заробітних плат на час виплати. Посилання представника відповідача на те, що Управління праці та соціального захисту населення нарахування та виплати проводило відповідно до чинного законодавства та бюджетних асигнувань на ці цілі, є надуманими і не об'єктивними, так як розміри виплат були передбачені ст.48 ч.1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тобто 60 мінімальних заробітних плат, а тому нарахування та виплати на оздоровлення позивачу відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України за №836 від 26.07.1996 року суперечать ст.48 ч. 1 вищезазначеного Закону, який діяв до 31.12.2007 року. Оскільки, Управління праці та соціального захисту населення Богуславської РДА при нарахуванні та виплатах керувалося підзаконним актом, а саме: Постановою Кабінету Міністрів України за №836, яка суперечила ст.48 ч. 1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому суд, враховуючи пріоритетність Законів України над Урядовими постановами вважає, що право [PERSON] на отримання компенсації за інвалідність першої групи пов'язаної з роботою по ліквідації наслідків на ЧАЕС повинно бути захищене адміністративним судом , тому що замість 60 мінімальних розмірів заробітних плат, визначених в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач відповідно до Закону "Про державний бюджет" на 2001 рік отримав компенсацію за інвалідність лише 379 грн.30 коп., і цей розмір компенсації не відповідав ст. 48 ч. 1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Суд вважає, що клопотання представника позивача визнати поважною причину пропущення однорічного строку звернення до адміністративного суду позивача який є інвалідом першої групи і який прикутий до ліжка підлягає задоволенню і суд визнає поважною причину пропущення цього строку Шинкаренком В.П. оскільки він визнаний інвалідом першої групи і міг сам без посторонньої допомоги звернутися до адміністративного суду за станом свого здоров'я. Враховуючи, що при виплаті 28.12.2001 року позивачу компенсації за інвалідність мінімальна заробітна плата була встановлена в розмірі 118 грн. то розмір компенсації повинен був складати 7080 гривень. Враховуючи, що позивачу було виплачено 379 грн. 30 коп., підлягає стягненню сума яка була недоплачена в розмірі 6700 гривень 70 коп.

Результат розгляду: granted