Рішення адміністративного суду від 2008-10-24 00:00:00+03

Генеральною прокуратуро ю України проведено перевірк у законності видачі [PERSON] паспорта громадянина Укра їни. Перевіркою встановлено, що заступником начальника відд ілу паспортно-реєстраційної та міграційної роботи управ ління адміністративної служ би міліції Головного управлі ння Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві Балак лицьким І.І. 18.11.99 р. прийнято ріш ення про визначення належнос ті [PERSON] до громадянства України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України від 08.10.91 р. «Про г ромадянство України»та нада но вказівку начальнику відді лу паспортно-реєстраційної т а міграційної роботи Радянсь кого РУ ГУ МВС України в м. Киє ві Рибачуку П.П. документуват и його паспортом України, що б уло оформлено у вигляді відп овідної резолюції на виписці з рішення Радянського район ного суду м. Києва 30.09.99 р. На підставі вказаного доку мента [PERSON] видано паспо рт громадянина України серія [NUMBER]. Генеральна прокуратура Ук раїни вважає, що зазначені ді ї та рішення посадових осіб Г У МВС України у м. Києві та Рад янського РУ ГУ МВС України у м . Києві явно суперечать вимог ам законодавства України, у з вязку з чим в.о. Генеральног о прокурора України 19.08.08 р. звер нувся до начальника ГУ МВС Ук раїни у м. Києві з протестом пр о скасування рішення колишнь ого заступника начальника ВП Р та МР управління адміністр ативної служби міліції ГУ МВ С України в м. Києві Балаклиць кого І.І. від 18.11.99 р., визнання нед ійсним вказаного паспорту [PERSON] та вжиття заходів що до його вилучення та знищенн я. Листом від 22.08.08 р. Генеральну прокуратуру України повідом лено про відхилення протесту . Позивач Генеральна п рокуратура України вважає відхилення протесту незакон ним, у звязку з чим звернувс я до суду з адміністративним позовом. Позовні вимоги Генерально ї прокуратури обґрунтовані н аступним. Підставою для прийняття рі шення про належність ОСОБА _1 до громадянства України с тала вказівка МВС України №333/ Тр від 24.01.97 р., якою розяснював ся порядок вирішення питання стосовно осіб, які постійно п роживали в Україні на момент набрання чинності Законом У країни «Про громадянство Укр аїни». Однак, положення п. 2 ч. 1 ст. 2 За кону України «Про громадянст во України»стосувалось лише осіб, які не є громадянами інш их держав, і не могли стосуват ися [PERSON], який станом на листопад 1999 р. перебував у гром адянстві Грузії. Також, на думку Генеральної прокуратури України, на ОС ОБА_1 не поширювалися полож ення ч. 1 ст. 2 Закону України «Пр о громадянство України». Позивач стверджує, що посад овим особам ГУ МВС України в м . Києві та Радянського РУ ГУ МВ С України у м. Києві було досто вірно відомо про належність [PERSON] до громадянства Гр узії, оскільки в його особові й справі [NUMBER] знаходили ся копії паспортів громадяни на Грузії (закордонного пасп орта [NUMBER], виданого 29.07.95 р . Консульською службою Посол ьства Грузії в Росії з термін ом дії до 29.07.00 р., та паспорта гро мадянина Грузії [NUMBER], в иданого 13.07.98 р. МВС Грузії з терм іном дії до 13.07.03 р. Крім того, позивач посилаєт ься на те, що при розгляді пита ння стосовно [PERSON] був п орушений порядок визначення належності до громадянства України, встановлений ч. 6 ст. 34 Закону України «Про громадян ство України»та вимоги Інстр укції про порядок прийняття, розгляду та проходження і ор ганах внутрішніх справ Украї ни клопотань, заяв, інших доку ментів з питань громадянства України, затвердженої наказ ом МВС України від 30.03.98 р. №211, а са ме: при розгляді питання не от римано письмової заяви-анкет и від [PERSON] про бажання п ідтвердити свою належність д о громадянства України. Резо люція вчинена Балаклицьким І .І. на виписці з рішення Радянс ького районного суду м.Києва від 30.09.99 р. Також від [PERSON] не отри мано документів про відсутні сть або припинення громадянс тва іншої держави, виданих по вноважними органами відпові дної держави. Між тим, згідно з інформаціє ю Управління у справах грома дянства, імміграції та реєст рації фізичних осіб ГУ МВС Ук раїни в м. Києві №11вх2754 від 17.05.08 р. [PERSON] втратив громадянс тво Грузії лише в січні 2002 року на підставі Указу Президент а Грузії від 19.01.02 р. №18. Відповідно до ст. 21 п.п. 5, 8 ст. 24 З акону України «Про громадянс тво України»рішення про офор млення набуття громадянства України скасовується спеціа льно уповноваженим централь ним органом виконавчої влади з питань громадянства та під порядкованими йому органами , якщо особа набула громадянс тво України шляхом обману, вн аслідок подання свідомо непр авдивих відомостей або фальш ивих документів, приховуванн я будь-якого суттєвого факту , за наявності якого особа не м оже набути громадянство Укра їни. По факту виявлених зловжив ань посадовими особами Генер альної прокуратури України п орушено і розслідується низк а кримінальних справ. Крім цього, під час розгляду справи уточнено позовні вим оги, а саме: позивач просить ви лучити та знищити паспорт Н ОМЕР_2, виданий 11.09.08 р. Шевченкі вським районним управлінням Головного управління Мініст ерства внутрішніх справ Укра їни у м. Києві. Відповідачі ГУ МВС Ук раїни в м. Києві та Шевченківс ьке РУ ГУ МВС України в м. Києв і проти задоволенні позовн их вимог заперечили з таких п ідстав. Станом на 1999 рік документува ння населення паспортом гром адянина України здійснювало ся з урахуванням вказівки МВ С України від 24.01.97 р. №333/Тр, а саме : за наявності документально го підтвердження (прописки у паспорті, рішення суду про мі сце проживання і таке інше), як і засвідчують постійне прожи вання у країні особи на момен т вступу в дію Закону України «Про громадянство України»( станом на 13.11.91 р.), на них поширює ться положення п. 1 ст. 2 цього За кону. Вони є громадянами Укра їни і перевірка належності д о громадянства України та пі дготовка висновку з цього пи тання для такої категорії ос іб не здійснюється. На підставі заяви [PERSON] на отримання паспорта грома дянина України від 19.11.99 р., рішен ня Радянського районного суд у м. Києва від 30.09.99 р., що підтверд жувало юридичний факт безпер ервного його проживання з сі чня 1991 р. на території України т а з урахуванням діючого на то й час порядку, Радянським РУ Г У МВС України в м. Києві ОСОБ А_1 документовано паспортом громадянина України серії [NUMBER]. За твердженням відповідач а, резолюцію колишнього заст упника начальника ВПР та МР У АСМ ГУМВС України в м. Києві Ба лаклицького І.І. не можна вваж ати рішенням органу чи посад ової особи, оскільки ОСОБА_ 1 незалежно від зазначеної резолюції, за наявності пода них ним документів, був би док ументований паспортом грома дянина України, оскільки вва жався громадянином України. Щодо відхилення протесту Г енеральної прокуратури Укра їни відповідач зазначає, що п орушення ст. 21 Закону України «Про громадянство України»н е мало місце. Згідно зазначеної статті р ішення про оформлення набутт я громадянства України скасо вується, якщо особа набула гр омадянство України скасовує ться, якщо особа набула грома дянство України відповідно д о статей 8 та 10 цього Закону шля хом оману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомос тей або фальшивих документів , приховування будь-якого сут тєвого факту, за наявності як ого особа не може набути гром адянство України. [PERSON] не набував громадянства Укра їни згідно статей 8 та 10 цього З акону. Крім того, 13.07.99 р. Верховною Ра дою України ратифіковано Дог овір між України та Грузією п ро запобігання виникненню ви падків подвійного громадянс тва України та усунення вже і снуючого подвійного громадя нства, підписаний 28.10.97 р. в м. Тбі лісі. Згідно п. 1 ст. 3 цього Договор у повнолітні особи, які пості йно проживають на території однієї з Договірних Сторін, я ких кожна з Договірних Сторі н, відповідно до свого законо давства, визнає своїми грома дянами на дату набуття чинно сті цим Договором, повинні ви брати громадянство однієї з Договірних Сторін шляхом под ання заяви про вибір громадя нства згідно з умовами, перед баченими цим Договором. Заяв и про вибір громадянства под аються протягом 24 місяців з да ти набуття чинності цим Дого вором. Повнолітні особи, які н е подали заяву про вибір гром адянства в термін, передбаче ний у п. 1 статті 3 цього Договор у, є громадянами Договірної С торони, на території якої вон и мають місце постійного про живання (ст. 4 Договору). [PERSON] визначився та здій снив вибір громадянства. Зок рема, згідно розпорядження П резидента Грузії від 19.01.02 р. №18 [PERSON] не є громадянином ці єї країни. Однак, за будь-яких обставин , навіть у разі, якщо б ОСОБА_ 1 не подав відповідну заяву про вибір громадянства, він б и вважався згідно Договору г ромадянином України. Крім того, відповідач зверт ає увагу на строки звернення Генерального прокурора Укра їни до суду. Згідно вимог ст. 99 К АС України строк звернення д о суду позивачем пропущено, щ о є підставою для відмови в за доволенні адміністративног о позову за умови, якщо на цьом у наполягає одна зі сторін. Враховуючи викладене, відп овідач просить суд відмовити в задоволенні позову. 3-я особа [PERSON] п роти задоволення позовних ви мог заперечив, підтримавши п озицію відповідача. Проаналізувавши матеріал и справи, заслухавши пояснен ня представників сторін та 3-ї особи, суд дійшов висновку пр о те, що позовні вимоги є необґ рунтованими та не підлягають до задоволення з таких підст ав. Згідно заявленого позову Генеральна прокуратура Укра їни звернулася з вимогами що до відмови в задоволенні вин есеного протесту в порядку с т.21 Закону України «Про прокур атуру». ГУ МВС України, до якого ске ровано запит, згідно вимог ці єї статті відреагувало на за пит відмовою в його задоволе нні (лист від 22.08.08 р.). Таким чином, Генеральна про куратура України в порядку с т. 21 Закону скористалася своїм правом безпосередньо зверну тися до суду з позовом про оск арження протиправних, на її д умку, рішень, дій чи бездіяльн ості. Відповідно до ст. 99 КАС Укра їни для звернення до адмініс тративного суду за захистом прав, свобод та інтересів осо би встановлюється річний стр ок, який, якщо не встановлено і нше, обчислюється з дня, коли о соба дізналася або повинна б ула дізнатися про порушення своїх права, свобод чи інтере сів. Зазначене правило поширює ться і на Генеральну прокура туру України, і стосується як позовних вимог, повязаних з розглядом винесених проте стів, так і з вимогами, що стос ується оскарження рішень, ді й чи бездіяльності, що, на думк у Генеральної прокуратури Ук раїни, суперечать закону. Згідно заявлених позовних вимог предметом оскарження є дії та бездіяльність відпо відачів, повязані з фактом видачі [PERSON] паспорта г ромадянина України у листопа ді 1999 р. Інша вимога щодо зобов язання вилучити та знищити п аспорт громадянина України [NUMBER], а також новий пасп орт [NUMBER], виданий 11.09.08 р. Ше вченківським районним управ лінням Головного управління Міністерства внутрішніх спр ав України у м. Києві, є похідн ими від позовних вимог про ви знання дій та бездіяльності незаконними, тому строк позо вної давності по цих вимогах не може визначатися окремо. Тобто, станом на день зверне ння до суду сплинуло майже де вять років з дня вчинення д ій та бездіяльності щодо вид ачі [PERSON] паспорта грома дянина України. Відповідно, с плинув не лише річний термін , передбачений ст. 99 КАС Україн и, але й загальний трирічний т ермін позовної давності, що б ув передбачений законодавст вом станом на 1999 рік. В даному випадку позивачем не був би пропущений строк по зовної давності, якби вимоги стосувалися відсутності реа гування на винесений протест , проте, у випадку звернення з вимогами про оскарження ріше нь, дій чи бездіяльності по су ті, строк позовної давності п ропущено. Пояснення позивача, який ст верджує, що термін позовної д авності має вираховуватися, починаючи з 19.08.08 р. дня відхил ення протесту ГУ МВС України в м. Києві не можуть бути пр ийняті до уваги з огляду на та ке. Предметом оскарження є сам е дії, що мали місце у 1999 р., і фак т реагування на них позиваче м лише у 2008 р. не створює окреми х підстав для розрахунку стр оку позовної давності. Згідно законодавства Укра їни, зокрема, ст. 99 КАС України, початок підрахунку позовної давності починається з дня, к оли дізналася або повинна бу ла дізнатися про порушення с воїх права, свобод чи інтерес ів саме особа, чиї права, свобо ди та інтереси порушені. Генеральна прокуратура Ук раїни такою особою не є, так як інформація щодо обставин от римання [PERSON] паспорта г ромадянина України стала від ома їй під час відповідної пе ревірки, і безпосередньо пра в, свобод та інтересів Генера льної прокуратури України не стосується. За таких обставин до правов ідносин по справі має застос овуватися річний термін позо вної давності згідно ст. 99 КАС України, що сплинув станом на день звернення до суду. Клопотання про поновлення терміну позовної давності д о суду не заявлялося. Відповідно до ст. 100 КАС Украї ни пропущення строку звернен ня до адміністративного суду є підставою для відмови у зад оволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна з сторін. Відповідачі у відзивах на п озов просили суд застосувати вимоги ст.100 КАС України та від мовити в задоволенні позовни х вимог. З огляду на вищенаведене у с уду наявні підстави для відм ови в задоволенні позовних в имог виключно з підстави пор ушення терміну позовної давн ості. Крім того, суд вважає за не обхідне зазначити наступне. Згідно позовних вимог Ген еральна прокуратура України фактично не погоджується з п орядком документування насе лення паспортом громадянина України, що існував у 1999 р., зокр ема, вказівкою МВС України ві д 24.01.97 р. №333/Тр, а не оскаржує ріше ння та дії відповідачів, що ви конували цю вказівку. Вказів ки МВС України були обовяз ковими до виконання кожною о собою рядового і начальницьк ого складу МВС України згідн о ч. 2 гл. 1 Дисциплінарного стат уту органів внутрішніх справ Української РСР, затверджен ого Указом Президії Верховно ї Ради Української РСР (що дія в станом на 1999 рік). Надавати оцінку діям конкр етних посадових осіб, не оцін юючи правомірність вказівки МВС України, що ними виконува лася, суд не вважає за можливе в принципі. Зазначена вказів ка МВС України у передбачені законодавством строки Генер альною прокуратурою України не оскаржувалася і не є предм етом дослідження по даній сп раві. Також суд наголошує на том у, що [PERSON] після набуття громадянства України працюв ав на державних посадах висо кого рівня, зокрема, обирався народним депутатом України IV, V, VI скликань, призначався Мін істром України з питань надз вичайних ситуацій. Перебуван ня на цих посадах передбачає перевірку відомостей про ос обу, що претендує на зайняття посад такого рівня. Тобто, Генеральна прокурат ура України та інші установи , наділені згідно законодавс тва компетенцією перевіряти інформацію, в тому числі, про законність набуття громадян ства України особами, що прет ендують на зайняття посад у о рганах державної служби, а та кож кандидатами у народні де путати України, мали достатн ьо часу та можливостей для ви явлення факту незаконності н абуття [PERSON] громадянст ва України за наявності для ц ього підстав. Однак, своїм пра вом у передбачені строки Ген еральна прокуратура України не скористалися, тоді як поза межами позовної давності ре алізація покладених на Генер альну прокуратуру України фу нкцій є неможливою. На підставі вищенаведе ного, ст. 100, 160-163, 186 КАС України, суд , -

Результат розгляду: denied