Рішення адміністративного суду від 2008-08-28 00:00:00+03

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Просить стягнути з Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації різницю недоплаченої щорічної одноразової грошової допомоги у розмірі 2893 грн. Вимоги мотивує тим, що їй як учаснику бойових дій відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”щорічно до 5 травня повинна надаватися одноразова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Однак у 2004-2006 роках вона виплачувалась Головним управлінням праці і соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації в неповному розмірі чим були порушені його права. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі. . Представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , є учасником війни, що підтверджується посвідченням [NUMBER]. Згідно ст. 14 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Як свідчить довідка Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат № 5788/24 від 14.12.2007 р., позивачка отримала разову грошову допомогу до 9 травня у 2005, 2006, 2007 роках, тобто з урахуванням обмежень, встановлених Законами України “Про державний бюджет України на 2005 рік”, “Про державний бюджет України на 2006 рік”, “Про державний бюджет України на 2007 рік”. Крім того, в позовній заяві зазначено, що позивачка є членом сім'ї загиблого, про що свідчить копія посвідчення - проте інших доказів щодо того, що позивачка має статус члена сім'ї загиблого (померлого) ветерана, інваліда війни, учасника бойових дій - не надано. Ст. 22 Конституції України закріпила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 2 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними. Таким чином суд вважає, що позивачка має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі зазначеному Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Разом з тим суд вважає, що стягненню підлягає допомога за 2007 рік, тобто в межах річного строку давності, передбаченого Кодексом адміністративного судочинства України. Так, початок перебігу строку давності стягнення заборгованості по зазначених виплатах за 2007 рік починається з 31 грудня 2007 року -з дня закінчення бюджетного року. Суд також вважає, що не підлягає стягненню і одноразова допомога за 2006 рік, оскільки термін її виплати минув. З врахуванням отриманої позивачкою разової грошової допомоги за 2007 рік, суд вважає необхідним стягнути на її користь недовиплачену разову грошову допомогу за вказаний період в розмірі 1080 грн. В решті позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного і

Результат розгляду: partial