Рішення адміністративного суду від 2008-05-15 00:00:00+03

23 жовтня 2007 р. державними інспекторами ТУ ГДАІ у Вінницькій області проведено перевірку водія таксі [PERSON] За результатами проведеної перевірки виявлено порушення: “експлуатація легкового автомобіля облаштованого як таксі без ліцензійної картки, чим порушено ст. 39 ЗУ “Про автомобільний транспорт”, про що складено Акт “Проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом”№ 039520 від 23.10.2007 р. Як вбачається, в графі “Пояснення водія про причини порушень”вказано: водій з актом ознайомлений, але підписати відмовився”. Повідомленням б/н і без дати запропоновано відповідачу 29 жовтня 2007 року з 11: 00 год. до 15:00 год. з'явитись для розгляду справи щодо вказаного порушення до територіального управління Головавтотрансінспекції у Вінницькій області. Як вбачається з відмітки на зазначеному повідомлені, відповідач на розгляд справи прибув. 29 жовтня 2007 року начальник територіального управління Головавтотрансінспекції у Вінницькій області Ратовський А.С., розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт [PERSON] виніс постанову № 032278, якою постановив застосувати до останнього фінансові санкції в сумі 510 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме, абз.4 ч.1 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”. Розглянувши зазначені докази, надавши їм юридичну оцінку, суд, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволеню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт”(далі Закон) автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. В постанові зазначено, що до відповідача застосовані штрафні санкції відповідно до абз. 4 ст. 1 ст. 60 Закону, якою передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за експлуатацію легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без наявності ліцензійної картки - штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Статтею 1 визначено, що таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку. Наявні в матеріалах справи докази не дають підстав вважати, що на час проведення перевірки, відповідач здійснював саме “експлуатацію легкового автомобіля як таксі”, зокрема, відсутні докази того, що відповідач укладав угоди на перевезення пасажирів чи одержав оплату на надані послуги з перевезення пасажирів, що є умовою здійснення пасажирських перевезень (послуга з перевезення пасажирів, згідно ст. 1 Закону, це є перевезення пасажирів транспортним засобом на договірних умовах із замовником послуги за плату), доказів того, що автомобіль був обладнаний як таксі З викладених вище обставин вбачається, що позивач при проведені перевірки та складанні акту і винесені постанови діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачено Конституцією України та Законами України. Так, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному досліджені. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. (ч. ч. 1, 2 ст. 70 КАС України). За сукупністю наведених обставин та наявних в справі матеріалів, суд дійшов висновку, що в задоволені позову слід відмовити.

Результат розгляду: denied