Рішення адміністративного суду від 2008-06-03 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів різницю недоплаченої щорічної разової грошової допомоги у розмірі 8518,60 грн.. Вимоги мотивує тим, що йому як інваліду війни 1 групи відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня повинна виплачуватися разова грошова допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком. Однак у 2005-2007 роках вона виплачувалась відповідачами в неповному розмірі чим були порушені його права. Вважає такі дії відповідачів неправомірними, оскільки має право на виплату в розмірі встановленому законом. Позивач в судове засідання не прибув, в позовній заяві просить розглянути справу без його участі. Представники відповідачів до суду не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлений у передбаченому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач[PERSON], має статус інваліда війни 1 групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER]від 27.02.2006 року. Відповідно до ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня інвалідам війни 1 групи виплачується разова грошова допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком. Як свідчить довідка Житомирського обласного центру по нарахування та здійсненню соціальних виплат, позивач отримав разову грошову допомогу до 5 травня у 2004році - 160,00 грн, у 2005 році - 330 грн., у 2006 році - 330 грн., у 2007 році -450 грн., тобто з урахуванням обмежень, встановлених Законами України “Про державний бюджет України на 2005 рік”, “Про державний бюджет України на 2006 рік”, “Про державний бюджет України на 2007 рік”. Статтею 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 2 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними. Таким чином суд вважає, що позивач має право на отримання разової грошової допомоги в розмірі, визначеному ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Відповідно до ст.171 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення, а тому суд вважає, що недовиплачену разову грошову допомогу слід стягнути з Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації. Стягненню підлягає допомога за 2007 рік, оскільки початок перебігу строку звернення до суду про стягнення заборгованості по зазначених виплатах починається з 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги ( ч.4 ст.171 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”). З врахуванням отриманої позивачем разової грошової допомоги за 2007 рік, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача недовиплачену разову грошову допомогу за вказаний період в розмірі 3650,60 грн. (410,06 грн. х 10 - 450 грн.). В решті позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду по щорічних виплатах разової грошової допомоги за 2005-2006 роки.

Результат розгляду: partial