Рішення адміністративного суду від 2008-07-07 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини А 3306 про стягнення грошової компенсації замість речового майна у сумі 1547,35 грн., заборгованість по якій утворилась станом до 11.03.2000р. та видати речове майно в натурі у сумі 765,50 грн. після 11.03.2000р. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він проходив військову службу у військовій частині А-1926, правоприємником якої є відповідач, та наказом начальника останнього за № 19 від 29.12.2000р. був звільнений з військової служби у відставку та виключений зі списків особового складу в/ч А-1936, всіх видів забезпечення. В період проходження військової служби він знаходився на речовому забезпеченні у в/ч А-1926, яким в повному обсязі не забезпечувався, а тому відповідно до ст. 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, де передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або, за бажанням військовослужбовця , грошову компенсацію замість них, має право на відшкодування вказаної заборгованості. Крім того, згідно п. 27 “Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004р. № 1444, передбачено, що військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. На день виключення його зі списків особового складу в/ч А-1926 сума грошової компенсації замість належного до видачі речового майна станом до 11.03.2000р. складає в сумі 1547,35 грн., та після 11.03.2000р. у сумі 765,50 грн., про що свідчать довідки №№ 16, 47 від 29.12.2000р., які видані військовою частиною А-1926. Оскільки, на момент виключення його зі списків особового складу військової частини А-1926, остання не розрахувалася з ним стосовно належного до видачі речового майна або грошової компенсації замість нього, відповідаючи на неодноразові звернення відмовою, тому він вважає, що з боку останньої має місце противоправність, яка порушує його право на одержання даної грошової компенсації, що в судовому засіданні в повному обсязі підтримав позивач. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання не прибув, про причину неприбуття не повідомив, не надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, що дає суду можливість розгляду справи за його відсутності на підставі наявних доказів у справі в порядку ст. 128 КАСУ. Заслухавши позивача, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] проходив військову службу у військовій частині А-1926, правонаступником якої є відповідач, та наказом начальника останньої за № 19 від 29.12.2000р. був звільнений з військової служби у відставку та виключений зі списків особового складу вказаної в/ч, всіх видів забезпечення. В період проходження військової служби він знаходився на речовому забезпеченні у військової частині А-1926, яким в повному обсязі не забезпечувався. На день виключення його зі списків особового складу в/ч А-1926 сума грошової компенсації замість належного до видачі речового майна станом до 11.03.2000р. складає в сумі 1547,35 грн., та після 11.03.2000р., в сумі 765,50 грн., про що свідчать довідки №№ 16, 47 від 29.12.2000р., які видані військовою частиною А-1926. Відповідно до ст.ст.9, 9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000р. призупинена дія п. 2 ст. 9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна ( за винятком військовослужбовців Міністерства Оборони України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців), а відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 р.” від 28.12.2007 р. № 107-YI п.2 ст. 9-1 цього закону виключено. Оскільки позивач не відноситься до категорії осіб, які використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців, а дія положення про отримання грошової компенсації замість речового майна відносно решти військовослужбовців з 11.03.2000р. зупинена була, а відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 р.” від 28.12.2007 р. № 107-YI п.2 ст. 9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» виключено, то вимоги позивача є обгрунтованими. Суд зазначає, що згідно ст. 11 КАСУ суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно Законами України визначаються - права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод: основні обов'язки громадянина, а також встановлюються : Державний бюджет України і бюджетна система України. Ст.95 Конституції України передбачає, що виключно законом України про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Закон про Державний бюджет України є правовим актом, зміст якого чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються органами державної влади та органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду. Такий закон затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання Державного бюджету України протягом бюджетного періоду. Виходячи з викладеного, суд вважає, що в період проходження військової служби позивач мав право на забезпечення речовим майном, а в разі звільнення на одержання цього майна в натурі. Також, враховуючи, що дію п. 2 ст. 9-1 Закону України „ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців” виключено, згідно із Законом України „Про Державний бюджет на 2008 р.” від 28.12.2007 р. № 107-VI, але діючим законодавством не передбачена заборона видачі речового майна в натурі, заборгованість по якому має місце, то позивач має право на одержання речового майна в натурі, заборгованість по якому утворилась після 11.03.200р. на суму 765,50 грн., оскільки його право в частині забезпечення речовим майном в період проходження військової служби було порушено і захист цього права можливо здійснити шляхом видачі вказаного майна в натурі. А тому маються підстави для задоволення позову в цій частині зазначем шляхом. Відповідно до ст. 94 КАСУ позивачеві підлягають відшкодуванню судові витрати у сумі 51 грн. за рахунок відповідного місцевого бюджету.

Результат розгляду: granted