Рішення адміністративного суду від 2008-11-03 00:00:00+02

30.12.2007 року позивач з вищезазначеними вимогами спочатку звернулася до Донецького окружного суду . В якості віповідачів нею були вказані Головне управління праці та соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації та Донецький обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Своєю ухвалою від 19.02.2008 року окружний суд передав цю справу за підсудністю на розгляд Великоновосілківського районного суду,так як позивач перебуває на обліку у Великоновосілкіському районному управлінні праці та соціального захисту населення ,де отримує допомогу.10.06.2008 року справа надійшла до Великоновосілківського райсуду, який неодноразово призначав її до розгляду.Згідно ухвали останього від 07.10.2008 року по заяві позивача допущена заміна первиних відповідачів на належних в особі УПСЗН у Великоновосілківському районі та головного управління Державного казначейства України у Донецькій області. В своєму позові [PERSON] просила визнати незаконною бездіяльність УПСЗН Великоновосілківської райдержадміністрації з недорахування і виплати за 2004-2007 року щорічної однаразової допомоги до 5 травня,передбаченої ст.14 Закону України “ Про статус ветеранів війни,гарантіях їх соціального захисту”,та стягнути недовиплачені суми на його користь. В обгрунтування позовних вимог зазначає,що вона є учасником ВВВ, знаходиться на обліку у першого відповідача і має право на пільги,встановлені законодав-ством України для учасників війни,що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 04.03.2002 року.При цьому вказує,що їй,згідно ст. 2 ч. 2 вищезазначеного Закону повино було сплачено допомогу у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком,розмір якої у 2004 році складав 92,45 грн, у 2005 р.-332 грн.., у 2006 р.- 359 грн.у 2007 р.-410,06 грн..За її розрахунком у 2004 році вона повина була отримати- 280,35 грн.(92,45 грн х 3 мін.пен. за віком),у 2005 році- 996 грн.(332 грнх 3), у 2006 році- 1077 грн.(359 х 3),у 2007 році- -1230,18 грн.(410,06 грн.х3),а всього їй повино було сплачено допомоги у загальній сумі 3583,53 грн. Йому ж відповідач виплатив лише : за 2004 -0,0грн.,у 2005 р.-50 грн.,у 2006 році- 50 грн.,у 2007 році-55 грн. Недоплатили 3428,53грн.( 3583,53- 155,0 грн.). На її прохання виплатити недоплачену допомогу у розмірі встановленому законом у добровільному порядку , перший відповідач відмовився ,посилаючись на норми виплат встановлених постановою КМУ,яку вона вважає неправомірною в цій частині.Тому вона просить визнати дії першого відповідача у відповідності до ст.ст.2,14 вищезазначеного Закону неправомірними і стягнути з нього на її користь недоплачену одноразову допомогу у сумі 3428,53 грн. за 2004- 2007 р.р.. Позивач [PERSON]надала суду письмову заяву,в якій ,підтримуючи свої вимоги,про- хає про розгляд справи за її відсутності. Представник першого відповідача УПСЗН-Кіруцаку Є.І. позовні вимоги не визнав та надав заперечення на позовну заяву.В обгрунтування своїх заперечень відповідач поси- 2 лається на положення Закону України “Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту”,які передбачають,що розміри допомоги і пов*язані з реалізацією цього закону, встановлюються і регулюються Законом про державний бюджет на відповідний рік,а саме учасникам війни відповідно до цього закону у 2005 році було встановлено до виплати 50 грн,у 2006 р.- 50 грн.,у 2007 р.-55 грн..,що і було зроблено.Разом з цим представник відповідча просив при розгляді справи застосувати вимоги ст. 99 КАС України і зокрема відмовити позивачу в задоволені її вимог за стягнення одноразовї допомоги за 2004- 2006 р.р., у зв*язку з пропущенням нею процесуального строку на звернення за захистом своїх прав та інтересів,оскільки незнання закону не є поважною причиною для його поновлен-ня. Представник другого відповідача, держказначейства-Худяков В.В.просив справу роз-глянути у відповідності до закону. Заслухавши пояснення представників відповідачів,дослідивши правову позицію сторін викладену письмово, а також наявні докази у справі ,суд дійшов висновку про наступне. Позивач [PERSON]є учасником ВВВ і відповідно до Закону України “ Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту” № 3551-12 ві 22.10.1993 року. У відповідності до ст.14 вищезазначеного Закону позивач має право на щорічну(до 05 травня поточного року) разову грошову допомогу у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.Фінансування витрат і зокрема одноразової грошової допомоги до 5 травня у відповідності до ст.17-1 цього Закону віднесено на першого відповідача. Згідно довідки останього від 14.12.2007 р.,№09/2790,позивачці була здійснена виплата щорічной грошової допомоги у 2004 році - 0,0 грн.,у 2005 р.-50 грн.,у 2006 р.-5- грн. і у 2007 р- 55 грн.. Зазначена виплата здійснена у розмірах ,встановлених Законом України “ Про державний бюджет ” на відповідний рік. Позивач просить стягнути недоплачену грошову допомогу за період 2004- 2006 роки, од-нако при цьому було встановлено ,що вона без поважних причин пропустила процесуальні строки за зазначений період на звернення за захистом своїх прав та інтересів,а тому у відповідності до ст.99 КАС України в задоволені її вимог в цій частині слід відмовити. Щодо виплати спірної грошової допомоги за 2007 рік встановлено ,що позивачка отрима-ла від першого відповідача у 2007 році -55 грн.,розмір якої той встановив, ігноруючи положення ст.ст. 3,19,22. Конститцуції України, рішення Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року і ст.2 Закону України “ Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту”,якими встановлено,що прийнятті чинні закони або внесення до них змін ,які звужують права людини і зокрема пільги для ветеранів війни, не можуть бути скасовані без равноціної заміни; нормативні акти державної влади ,які обмежують права і пільги ветеранів,передбачені цим законом,є недійсними .Тому його посилання на поста-нову КМУ від 12.03.2008 року ,яка в частині встановлення розміру грошової допомоги учасникам і інвалідам війни на 2007 рік ,є ничтожними ,бо зазначена постанова в цій час-тині прийнята всупереч роз*ясненнь Конституційного Суду України і чинного законо-давства. Розрахунок позивачки в частині виплати їй відповідачем одноразовой грошової допомо-ги,як учаснику до 05 травня 2008 року у розмірі трьох мінімальних пенсій,яка складала на той час 410,06 грн. , а саме 1230,18 грн.(410,06 грн.х 3 мін .пенс.), є вірним і так як їй вже було виплачено55 грн. ,то залишилось доплатити - 1175,18 грн. ,що і покладається на першого відповідача за рахунок державного бюджету України. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial