Рішення адміністративного суду від 2008-06-12 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ДПІ у Ємільчинському районі в якому зазначає, що наказом відповідача №20-о від 01.08.2006 року був прийнятий на посаду старшого державного податкового ревізора - інспектора сектору погашення прострочених податкових зобов'язань ДПІ у Ємільчинському районі. У зв'язку з призовом на строкову військову службу, 17.11.2006 року був звільнений із займаної посади на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП України. 06.08.2007 року звернувся із заявою до начальника ДПІ у Ємільчинському районі про прийняття його на роботу у зв'язку із звільненням з лав Збройних Сил України, однак отримав відмову. Вважає таку відмову незаконною, оскільки Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено право військовослужбовців строкової служби на працевлаштування їх в ту ж установу чи організацію на посаду, не нижчу за ту, яку вони займали до призову на військову службу. Просить зобов'язати відповідача прийняти його на роботу, на посаду старшого державного податкового ревізора - інспектора сектору погашення прострочених податкових зобов'язань ДПІ у Ємільчинському районі або на іншу не нижчу посаду. У судовому засіданні позивач позов підтримав. Представник відповідача позов не визнав. Зазначає, що трудовим законодавством України не передбачені гарантії збереження робочого місця на час проходження військової служби, а тому вважає відмову в прийняті [PERSON] на роботу з підстав зазначених в його позові правомірною. Крім того, вказує, що обов'язок щодо надання позивачу робочого місця ДПІ у Ємільчинському районі виконала, про що свідчить оголошений 31.08.2007 року конкурс на заміщення іншої вакантної посади, бажання взяти участь у якому виявив [PERSON], однак на сам конкурс не з'явився. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як видно із матеріалів справи, [PERSON] 01.08.2006 року був прийнятий на роботу до Державної податкової інспекції у Ємільчинському районі та призначений на посаду старшого державного податкового ревізора - інспектора сектору погашення прострочених податкових зобов'язань (Наказ № 20-о від 01.08.2006 р.), що підтверджується копією трудової книжки позивача. Цим же наказом йому було присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби 2 рангу та в цей же день прийнята ним присяга державного службовця. Згідно наказу начальника ДПІ у Ємільчинському районі №22-о від 17.11.2006 року позивача було звільнено із займаної посади на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з призовом на військову службу з якої 24.07.2007 р. [PERSON] був звільнений в запас, що стверджується копіями трудової книжки та військового квитка позивача. Встановлено, що [PERSON] 06.08.2007 року подав до ДПІ у Ємільчинському районі заяву про прийняття його на роботу у зв'язку із звільненням в запас, яка 04.09.2007 року відповідачем залишена без задоволення. Суд вважає таку відмову необґрунтованою, оскільки ДПІ у Ємільчинському районі зробила помилковий висновок щодо відсутності гарантії збереження робочого місця на час проходження військової служби виходячи з наступного. Частиною першою статті 3 КЗпП України встановлено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ч. 2 ст. 119 КЗпП України, працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених Законами України "Про військовий обов'язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", за військовослужбовцями строкової служби, які до призову працювали на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності і господарювання, зберігається при звільненні з військової служби право на працевлаштування їх в тримісячний строк на те ж підприємство, в установу чи організацію або їх правонаступники на посаду, не нижчу за ту, яку вони займали до призову на військову службу. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. Доводи відповідача щодо бажання [PERSON] брати участь в конкурсі на заміщення вакантної посади головного державного податкового ревізора-інспектора відділу аудиту юридичних осіб ДПІ у Ємільчинському районі правового значення не має, оскільки позивач скористався своїм правом на працевлаштування в установу на посаду яку він займав до призову на військову службу, яке йому гарантоване чинним трудовим законодавством України.

Результат розгляду: granted