Рішення адміністративного суду від 2008-02-20 00:00:00+02

[PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом вказуючи, що є дружиною померлого інваліда війни і згідно із ст. 15 п. 23 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», має право на одноразову грошову допомогу, яка виплачується щорічно до 5 травня в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. Однак всупереч вимог ст. 2 зазначеного закону та ст. 22 Конституції України, грошова допомога за 2004-2007 роки виплачувалась їй не в повному обсязі. Так, в 2004 році їй було виплачено 65 грн., в 2005 і 2006 роках їй було виплачено по 130 грн., а в 2007 р. - 150 грн.. Враховуючи, що мінімальний розмір пенсій за віком у 2004 р. складав 92.45 грн., у 2005 р. - 332 грн., у 2006 р. - 359 грн., у 2007 р. 410.06 грн., то їй належало виплатити виходячи з 5-ти мінімальних розмірів пенсій, у 2004 р. - 462.25 грн., у 2005 р. - 1660 грн., у 2006 р. - 1795 грн., у 2007 р. - 2050.03 грн., однак їй виплачено значно менше, тобто за 4 роки їй недоплачено 5492.55 грн., які вона просить стягнути з відповідачів. У судове засідання позивач не з”явилася, подавши заяву про підтримання позову та слухання справи без неї. Представники Міністерства фінансів України і Державного казначейства України у судове засідання не з”явилися, подавши заяви про слухання справи без їх участі та відмові в задоволенні позову, крім того представник Міністерства фінансів України вказує, що позивач пропустила строки звернення до суду і наполягає на їх застосуванні. Представники інших відповідачів у судове засідання не з`явилися, повідомлені своєчасно про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, тому згідно ч. 4 ст. 128 КАС суд вважає за можливе розглянути справу по суті у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що [PERSON] є дружиною померлого інваліда війни, що підтверджується ксерокопією посвідчення. Згідно ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка діяла до 01.01.2008 року, щорічно до 5 травня, членам сім”ї померлих інвалідів війни виплачується разова грошова допомога у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. Мінімальна пенсія за віком у 2004 р. складала 92.45 грн., у 2005 р. - 332 грн., у 2006 р. - 359 грн., у 2007 р. - 410.06 грн.. Таким чином, суми виплат повинні складати: у 2004 р. - 462.25 грн., у 2005 р. - 1660 грн., у 2006 р. - 1795 грн., у 2007 р. - 2050.30 грн., всього 5967.55 грн. Однак законами про державні бюджети на 2004 -2007 роки, розміри допомоги зменшувались, позивачем отримано в 2004 р. - 65 грн., 2005 р. - 130 грн., в 2006 р. - 130 грн., в 2007 р. - 150 грн., з чого вбачається, що їй недоплочено допомоги в сумі 5557.55 грн. (5967.55 грн. - 410 грн. отриманої допомоги). Згідно рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р. (справа про соціальні гарантії громадян), визнано неконституційними положення ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», за якою виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», членам сім”ї загиблих (померлих) інвалідів війни здійснюється у розмірі 150 грн.. Таким чином, вимоги позивача про стягнення недоплаченої разової грошової допомоги за 2007 рік є обгрунтованими і в цій частині позов підлягає задоволенню в сумі 1900.30 грн. (410.06 х 5 - 150 грн. отриманої допомоги). Що стосується вимог позивача про виплату таких допомог за 2004-2006 роки, то враховуючи, що позивач пропустила строки звернення до адміністративного суду, не наполягає на їх поновленні, один з відповідачів наполягає на їх застосуванні, тому у задоволенні її вимог про стягнення недоплачених виплат за 2004-2006 роки необхідно відмовити.

Результат розгляду: granted