Рішення адміністративного суду від 2009-08-20 00:00:00+03

13.02.09 відповідачем було проведено виїзну позапланову перевірку позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства України згідно інформації ТОВ КБ «Актив-Банк»№ 19/2417 від 05.08.2008, від 04.07.08 № 19/2076 по контрактах № 03/07-114П від 12.09.2007, від 21.12.2007 № 01010107/4807-03/12569, про що складено акт № 46/22-2/32828098. Перевіркою було встановлено повернення валютних коштів в сумі 2 221 744,35 рублів РФ, порушення вимог ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»по контрактах від 12.09.07 № 03/07-114П, від 21.12.2007 № 01010174807-03/12569, порушення вимог п.1 ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»в частині несвоєчасного подання декларації «Про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за межами України»станом на 01.10.08. Як зазначено в акті перевірки, про перетин придбаною позивачем продукцією митного кордону України та його митне оформлення свідчать наявні у матеріалах справи вантажно-митні декларації від 21.11.2008 № 732328 на суму 1 509 558,57 руб. РФ, від 26.12.08 № 736842 на суму 2 157 885,76 руб. РФ авіа та товарні накладні від 12.09.08 № 28491, від 15.08.08 № 28440, а також постанова Київської регіональної митниці про порушення митних правил № 1183/1000/08. Разом з тим, розрахунок за ввезену на митну територію України продукцію був здійснений з порушенням вимог ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». На підставі акта перевірки відповідачем було розраховано пеню в сумі 406 039,00 грн. та штрафні санкції в сумі 510,00 грн. 25.02.09 відповідачем винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 0000792220/0 на суму 406 039,00 грн. Позивач, обґрунтовуючи свій позов та протиправність винесеного відповідачем рішення, посилався на те, що дата оформлення вантажно-митної декларації є датою випуску товару у заявлений митний режим, а не датою фактичного перетину митного кордону та імпорту товару. Суд вважає позицію позивача необґрунтованою з огляду на таке Згідно з умовами Контракту від 12.09.07 № 03/07-114П, укладеного позивачем з ООО «УЭТМ-Монтаж»право власності на продукцію, що поставляється за даним Контрактом переходить до покупця з моменту відвантаження товару покупцю (позивачу) в м. Єкатеринбурзі. Під час розгляду справи судом було з'ясовано, що факт приймання-передачі позивачем товару в м. Єкатеринбурзі, як передбачено умовами Контракту, на момент проведення перевірки і до часу розгляду справи нічим не підтверджується. Товаросупроводжувальні накладні відповідальними особами позивача не підписані аж до дня розгляду справи у суді. Також, здійснивши поставку на митну територію України придбаного товару, позивач не повідомив податковий орган про застосування до позивача індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, згідно з наказом Міністерства економіки України № 343 від 13.08.2008, не просив про іншій ніж зроблено відповідачем розрахунок. У той же час, зворотні посилання позивача належними доказами не підтверджені. Законом України від 31.05.2007 «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»передбачено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 90 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують індивідуальної ліцензії Національного банку України (ст.2 зазначеного Закону України). Порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0.3 відсотка від суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставлено продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості (стаття 4 Закону). Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціями, яка затверджена постановою правління Національного банку України від 24 березня 1999 року №136 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 28 травня 1999 року за №338/3631) із змінами і доповненнями, внесеними, зокрема, постановою від 13 грудня 2006 року №455, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 18 січня 2007 року за №37/13304 (введена в дію з 29 січня 2007 року), день виникнення порушення - перший день після закінчення встановленого законодавством строку розрахунків за експортною, імпортною та лізинговою операцією або строку, встановленого відповідно до раніше одержаних за цією операцією ліцензій. Здійснення поставки - оформлення ВМД ( у випадку ввезення продукції на територію України, якщо така продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню) або виконання нерезидентом усіх зобов'язань щодо поставки, покладених на нього за договором (в інших випадках). Пунктом 1.11 зазначеної Інструкції передбачено, що підставою для зняття банком з контролю експортної, імпортної та лізингової операції резидента за умови надання останнім документів, що необхідні банку для здійснення контролю за своєчасністю розрахунків за експортними, імпортними та лізинговими операціями цього резидента, крім підстав, передбачених іншими розділами цієї Інструкції, може бути, зокрема, копія оформленої ВМД, засвідчена в порядку, установленому Положенням про вантажну митну декларацію, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 9 червня 1997 року № 574 ( зі змінами), у разі втрати резидентом її оригіналу надана на письмовий запит резидента (за наявності інформації про зазначену ВМД у реєстрі ВМД). Факт перетину митного кордону не може свідчити про здійснення поставки товару в розумінні статті 2 Закону України від 31.05.2007р. №1108-У «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Відповідно до пункту 2 ст. 1 Митного кодексу України ввезення товарів і транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів і транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов'язаних із переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України у відповідному напрямку. Митним кодексом встановлені певні послідовності і обов'язкові процедури митного оформлення товару, що переміщується через митний кордон України, які мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів. Ввезений на митну територію товар, що не пройшов усіх передбачених Митним кодексом процедур митного оформлення не може бути переданий його набувачу і при таких умовах немає підстав вважати закінченою імпортну операцію резидента з поставки товарів. Згідно ст. 78 Митного кодексу України митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом процедур, визначених ним на підставі Митного кодексу та митного режиму. Зокрема, статтею 185 Митного кодексу України встановлено 13 видів митного режиму, в тому числі, імпорт. Поняття митного режиму імпорт (код 40 згідно класифікатора процедур переміщення товарів через митний кордон України) визначено в статті 188 Митного кодексу, відповідно до якої, товари ввозяться на митну територію України для вільного обігу без обмеження строку їх перебування на цій території та можуть використовуватися без будь-яких митних обмежень. При переміщені товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях митне оформлення товару в режимі «імпорт»супроводжується складанням і поданням декларантом вантажної митної декларації типу ІМ-40, форма і реквізити якої передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.1997 року № 574 «Про затвердження положення про вантажну митну декларацію». Відповідно до п. 8 Положення про вантажну митну декларацію - оформлена ВМД є підтвердженням надання особі права на розміщення товарів та/або транспортних засобів у заявленому митному режимі і прав та обов'язків зазначених у ВМД осіб щодо здійснення ними відповідних фінансових, господарських та інших операцій. Відповідно до п.3.3 Інструкції про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціями - банк знімає з контролю операцію резидента в разі імпорту продукції з увезенням її на територію України, якщо така продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню, на підставі ВМД (типу ІМ-40 «Імпорт», ІМ-41 «Реімпорт», ІМ-72 «Магазин безмитної торгівлі», ІМ-75 «Відмова на користь держави», ІМ-76 «Знищення або руйнування») та за наявності інформації про цю операцію в реєстрі ВМД, а в інших випадках - після пред'явлення резидентом документа, який згідно з умовами договору засвідчує здійснення нерезидентом поставки продукції, виконання робіт, надання послуг. Датою імпорту у випадку ввезення продукції на територію України, якщо така продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню, слід вважати дату завершення оформлення ВМД (типу ІМ-40 «Імпорт», ІМ-41 «Реімпорт», ІМ-72 «Магазин безмитної торгівлі», ІМ-75 «Відмова на користь держави», ІМ-76 «Знищення або руйнування»). Враховуючи вищевикладені обставини, висновки акту перевірки відповідають фактичним обставинам справи, а оспорюване податкове повідомлення-рішення прийняте у відповідності з вимогами чинного законодавства. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач у повністю обґрунтував правомірність прийнятого ним рішення.

Результат розгляду: denied