Рішення адміністративного суду від 2008-05-27 00:00:00+03

22 квітня 2008 року до суду з позовною заявою звернувся [PERSON], в якій просить стягнути з Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, суму щорічної разової грошової допомоги. На судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідача позов не визнав, та надав заперечення по справі, в якому просить суд у задоволені адміністративного позову відмовити, посилаючись на те, що при обчисленні разової грошової допомоги учасникам війни враховуються вимоги Законів України «Про державний бюджет України» на відповідні роки, якими встановлюються розміри грошової окремим категоріям осіб та просить суд застосувати статтю 99 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто річний термін звернення до суду. Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що він має статус учасника бойових дій, про що свідчить відповідне посвідчення. Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вони мають право на отримання щорічних до 5 травня відповідного року разових грошових допомог. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до Закону України від 25.03.2005 року №2505 «Про внесення змін Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» мінімальна пенсія за віком у 2005 році встановлена у розмірі 332 грн. Відповідно до Закону України від 20.12.2005 року №3235 «Про Державний бюджет України на 2006 рік мінімальна пенсія за віком у 2006 році встановлена у розмірі 359 грн. Відповідно до Закону України від 19.12.2006 року №489 «Про Державний бюджет України на 2007рік мінімальна пенсія за віком у 2007році встановлена у розмірі 410 грн. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач отримував разову грошову допомогу, але не в повному обсязі, а саме: 2005 рік - 250 грн., 2006 рік - 250 грн., 2007 рік - 280 грн. Тобто сума, яка підлягає стягненню складає 4 705 грн. Статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня врозмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Постановою Кабінету міністрів України від 29.09.2000 року № 1498 затверджено Типові положення про управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської державної адміністрації і управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської державної адміністрації і про управління праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, відповідно до якого головні управління праці та соціального захисту населення обласних державних адміністрацій здійснюють керівництво і контроль за роботою відповідних підрозділів з нарахування та виплати соціальних виплат та допомоги. Управління праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації є структурним підрозділом районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, що утворюється головою цієї адміністрації, підзвітнім і підконтрольним голові державної адміністрації та відповідно головному управлінню праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської державної адміністрації, управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської державної адміністрації Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вони мають право на отримання щорічних до 5 травня відповідного року разових грошових допомог. Статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня врозмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків. Згідно наданої позивачем довідки про отримання допомоги ветеранам війни щорічна разова грошова допомога в 2005, 2006 та 2007 роках виплачувалась в різних розмірах за кожен рік. На протязі 1995-2007 років Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», неодноразово вносили зміни, неодноразово призупинявся Законами України «Про державний бюджет України» на 2005-2006 роках. У зв'язку із зупиненням дії цих статей, Законами України «Про державний бюджет України» встановлювалися певні розміри щорічної разової допомоги на відповідні роки. Враховуючи той факт, що дії статей Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» були зупинені відповідними Законами України «Про державний бюджет України», тому застосування норм матеріального права, а саме статей 12, 13, 14 , 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», не підлягали застосуванню. Таким чином, виплата щорічної грошової допомоги, як і її розмір, який підлягав виплаті позивачеві, було встановлено не Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а Законами України «Про державний бюджет України» на 2005-2006 роки. Отримання позивачем щорічної разової грошової допомоги у розмірах встановлених Законами України «Про державний бюджет України», позивачем не заперечуються. Відповідно до частини 2 статті 95 Конституції України виключно Законом України про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Згідно із пунктом 3 частини 4 статті 22 Бюджетного кодексу України управління праці та соціального захисту населення, як головний розпорядник коштів місцевого бюджету отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України чи рішення про місцевий бюджет. Статтею 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що управління праці та соціального захисту населення може здійснити з бюджету будь-які бюджетні зобов'язання та платежі лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються Законом України про Державний бюджет чи рішення про місцевий бюджет. Відповідачем у 2005 та 2006 роках щорічна разова грошова допомога була виплачена позивачу у повному обсязі у межах сум встановлених Законами України «Про державний бюджет України» за відповідні роки. Що ж стосуються вимог позивача в частині стягнення недоплачених сум щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій, суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Частинною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Отже, позивач повинен був звернутися до суду на протязі року - до 5 травня наступного року. Виходячи з вище наведеного, суд, вважає, що відповідач, здійснюючи виплату щорічної разової грошової допомоги у відповідності до ромірів, встановлених Законами України «Про державний бюджет України», діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений, діючими на час здійснення виплат Законами України. За змістом статтей 12, 13, 14 , 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо виплати разової щорічної грошової допомоги не діяли протягом 2005 та 2006 років, у зв'язку із змінами, внесеними у зазначений закон, Законами України «Про державний бюджет України» на 2005 та 2006 роки, тому суд дійшов до висновку, що застосування норм матеріального права, а саме статей 12, 13, 14 , 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», не підлягає застосуванню, у зв'язку із зупиненням її дії. З урахуванням наведеного, суд, вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача будь-яких прав, свобод та інтересів позивачів не порушено. Відповідач діяв на підставі, у межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачено діючими Законами України. Щодо стягнення щорічної разової грошової допомоги за 2007 рік, в цій частині суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. У відповідності до Рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року положення статті 29 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» щодо виплат щорічної разової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визнано неконституційними, тому виплати за 2007 рік слід провадити у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у повному обсязі. Дане рішення Конституційного суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнане не конституційним. Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Згідно із статтею 87 Кодексу адміністративного судочинства України: - судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи; - розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом; - до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. У звязку з тим, що позивач не надав ні яких документів, в судовому засіданні не заявляв клопотання, щодо здійснених ним судових витрат, суд вважає відмовити позивачу, щодо стягнення з відповідача судових витрат та держмита. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial