Рішення адміністративного суду від 2008-09-15 00:00:00+03

Позивач Фізична особа - підприємець [PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення № 0003161702/0/855 від 03 серпня 2007 року, яким визначено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 5133, 00 грн. та податкового повідомлення-рішення № 0003161702/0/856 від 03 серпня 2007 року, яким визначено суму податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на суму 19 198, 52 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачкою було зазначено, що вона здійснювала комісійну торгівлю на підставі укладених договорів комісії на продаж товару, укладених з комітентом Ангольським підприємством TONDINHA & IRMAOS LIMITADA. Згідно наведених договорів за реалізацію товару комітента СПД ФО [PERSON], як комісіонеру нараховувалась комісійна винагорода. Відповідно до Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства" позивач є платником єдиного податку, а отже, відповідно до п.6 вказаного Указу, суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на додану вартість. Таким чином, Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція у Полтавській області безпідставно застосувала штрафні санкції, оскільки позивач не є платником податку на додану вартість. В судове засідання з'явився представник позивача, підтримав позовні вимоги. В судовому засіданні представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог, свої рішення вважають законними та обґрунтованими, у запереченнях на позовну заяву просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачка не врахувала у виручку суми коштів по договорах комісії, які надходили на її рахунок у повному обсязі, а саме позивачка врахувала лише комісійну винагороду. Таким чином, позивачка перевищила встановлений ліміт виручки у 500 тис. грн.. та повинна знаходитися на загальній системі оподаткування. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини. Кременчуцькою ОДПІ Полтавської області було проведено виїзну планову перевірку фізичної особи - підприємця [PERSON] з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 28 грудня 2004 року по 31 березня 2007 року. На підставі акту перевірки № 106/17-206/2834711522 від 26 липня 2007 року були прийняті податкове повідомлення-рішення № 0003161702/0/855 від 03 серпня 2007 року зі сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) на суму 5 133, 00 гривні із яких 1 382, 00 гривні за основним платежем, а 3 751, 00 гривні за штрафними (фінансовими) санкціями та податкове повідомлення-рішення № 0003161702/0/856 від 03 серпня 2007 року про донарахування податку із доходів фізичних осіб, що є суб'єктами підприємницької діяльності на суму 19 198, 52 гривень. Згідно з абз. 5 ст. 1 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг). Відповідно до з ч. 3 ст. 21 Закону України „Про комітети Верховної Ради України" комітети з питань, віднесених до предметів їх відання, мають право надавати роз'яснення щодо застосування положень законів України. Зі змісту листа Комітету Верховної ради України з питань фінансів і банківської діяльності № 06-10/206 від 11.04.01 р. вбачається, що у нормах Указу мова може йти лише про виручку від реалізації (продажу) продукції (товарів, робіт, послуг), що належить суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі за правом власності. Обсяг виручки фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності, який є платником єдиного податку згідно з Указом та здійснює діяльність згідно з договором комісії і виступає у цьому договорі комісіонером, складається з сум комісійної винагороди, отримуваної таким комісіонером згідно з договором комісії. У даному випадку майно, яке знаходиться у комісіонера на підставі договору комісії є власністю комітента. Відповідно до листів Державного комітету України з питань регулярної політики та підприємництва № 2151 від 05 квітня 2004 року, № 9375 від 26 жовтня 2005 року, № 2274 від 24 березня 2006 р., № 2588 від 04 квітня 2006 року кошти, що надійшли транзитом на розрахунковий рахунок суб'єкта підприємницької діяльності - платника єдиного податку, не є власністю даного суб'єкта, оскільки підлягають обов'язковому перерахуванню відповідній третій особі, а тому ці кошти не є виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг). Тобто такі кошти не можуть бути предметом оподаткування єдиним податком. У склад виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у даному випадку може бути врахована тільки сума комісійної винагороди. Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону України „Про податок на додану вартість" № 168/97-ВР від 03 квітня 1997 року не належать до поставки операції з передачі товарів в межах договорів схову (відповідального зберігання), довірчого управління, оперативної оренди (лізингу), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачу права власності (користування або розпорядження) на такі товари іншій особі. Відповідно до статті 1011 Цивільного кодексу України, договором комісії передбачається, що одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Договір комісії може бути укладений як на придбання, так і на продаж товару. Однією з істотних умов договору комісії є визначення комісійної плати. Договір комісії відноситься до договорів про надання послуг, тобто комісіонер надає послугу і отримує за це плату, він продає не товар, а свою послугу, таким чином обсяг виручки фізичної особи - підприємця, який є платником єдиного податку згідно з Указом та здійснює діяльність згідно з договором комісії і виступає у цьому договорі Комісіонером, складається з сум комісійної винагороди, отримуваної таким Комісіонером згідно з договором комісії. Як вбачається з Акту перевірки, комісійна винагорода позивачки склала в 2005 році - 104 558 гривні, в 2006 році - 241 943 гривень. Отже, обсяг виручки позивачки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищував 500 тис. гривень. Відповідно до ст. 6 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" N 727/98 від 03 липня 1998 р. суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів), а саме податку на додану вартість, крім випадку, коли юридична особа обрала спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за ставкою 6 відсотків. Крім того, відповідно до підпункту 4.3.25 п. 4.3 ст. 49 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» не оподатковуються податком з доходів фізичних осіб дохід (прибуток), одержаний самозайнятою особою від здійснення нею підприємницької або незалежної професійної діяльності, якщо така особа обрала спеціальну (спрощену) систему оподаткування такого доходу (прибутку) відповідно до закону. Згідно п. п. 9.12.1 п. 9.12 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту. Для платників єдиного податку спеціальним законодавством є Указ Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва. Враховуючи, що позивачка обґрунтовано застосовувала спрощену систему оподаткування обліку та звітності, шляхом сплати єдиного податку, то податок з доходів фізичних осіб вона сплачувати не повинна. Таким чином, матеріалами справи встановлюється, що позивачка у період, що перевірявся, правомірно була платником єдиного податку відповідно до Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", а тому не повинна була сплачувати податок на додану вартість та податок з доходів фізичних осіб. В ст.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» №727/98 від 3 липня 1998 року зазначається, що виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок та (або) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг). Як зазначає представник відповідача та підтверджує представник позивача в судовому засіданні, нарахування обумовлені тим, що позивачка не врахувала у виручку суми коштів по договорах комісії, які надходили на її рахунок у повному обсязі, а саме позивачка враховував лише комісійну винагороду. Суд зазначає, що не всі кошти отриманні на розрахунковий рахунок можуть вважатися виручкою. Так актом перевірки підтверджено факт укладання позивачкою договорів комісії. Суду надані договори позивачки з контрагентами, які по змісту підпадають під договір комісії. Грошові кошти, які поступають транзитом на рахунок суб'єкта підприємницької діяльності - платника єдиного податку, не є власністю цього суб'єкта, оскільки підлягають обов'язковій передачі третій особі та ці кошти не є виручкою від реалізації продукції чи доходом суб'єкта підприємницької діяльності. Таким чином, ці кошти не можуть бути віднесені до складу виручки від реалізації платником єдиного податку - фізичною особою. Наведене випливає з положень глави 69 Цивільного кодексу України, які регулюють укладення та виконання таких правочинів (правочини комісії). Суд відмічає, що наведений Указ передбачає граничний розмір виручки за товари, роботи, послуги здійснені самим суб'єктом підприємництва, тому при встановленні розміру виручки необхідно враховувати лише кошти, які надійшли за роботи, товари послуги, які надані самим платником єдиного податку. В випадку договорів комісії це лише кошти надані за відповідні послуги. Посилання представників відповідача, що дані договори не є договорами комісії, суд оцінює критично. Таким чином, із врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця [PERSON] до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення № 0003161702/0/855 від 03 серпня 2007 року та податкового повідомлення-рішення № 0003161702/0/856 від 03 серпня 2007 року обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: granted