Рішення адміністративного суду від 2008-06-18 00:00:00+03

Як свідчать фактичні обставини справи, [PERSON] (далі-Позивач) до Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва (далі -ДПІ у Подільському районі або Відповідач) 27.03.2007 року була подана декларація про доходи одержані з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року або за інший період звітного року, вхідний №3841. На підставі зазначеної декларації ДПІ у Подільському районі м.Києва Позивачу проведено розрахунок суми податку з доходів фізичних осіб (надалі - ПДФО), що підлягає обов'язковій сплаті до бюджету на суму 38632,96 грн. За результатами проведеного розрахунку Відповідачем прийнято податкове повідомлення форми "Ф" від 30.05.2007 року № 0001441710/0 на суму 38632,96 грн. Вказане повідомлення отримано Позивачем 21.06.2007 року. За результатами розгляду первинної скарги Позивача в адміністративному порядку, ДПІ у Подільському районі м. Києва прийняте податкове повідомлення від 03.09.2007 року № 0003591701/0 з донарахованою сумою 9658,14 грн. Загальна сума податкового зобов'язання по ПДФО Позивача складає 48291,10 грн. Згідно даних вказаних в декларації, Позивач задекларував інвестиційний дохід від продажу паю (корпоративне право) на загальну суму 394132,75 грн. Відповідно до даної декларації було проведено розрахунок суми податку з доходів фізичних осіб (ПДФО), що підлягає сплаті до бюджету. Відповідно до п.9.6. ст.9 Закону України від 22.05.2003р. № 889 "Про податок з доходів фізичних осіб", яким регламентується оподаткування доходів, одержаних від продажу паю (корпоративне право) - облік фінансових результатів операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що розраховується виходячи з суми витрат, понесених у зв'язку з придбанням такого активу. До складу загального річного оподаткування доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного року. Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається, як сума інвестиційних прибутків, отриманих збитків, понесених платником податку протягом такого року. Згідно із підпунктом 4.2.13 пункту 4.2 статті 4 Закону України від 22.05.2003 N 889-IY "Про податок з доходів фізичних осіб" - до складу загального річного оподатковуваного доходу включається інвестиційний прибуток від здійснення платником податку операцій з цінними паперами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 4.3.3 та 4.3.17 статті 4. Відповідно до п.п. 9.6.6 пункту 9.6 ст.9 Закону України від 22.05.2003 N889-IY "Про податок з доходів фізичних осіб" - до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного року. Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається, як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року. Відповідно до п.п.а п.п. 9.6.7 п.9 Закону України від 22.05.2003 N889-IY "Про податок з доходів фізичних осіб" - інвестиційний актив це, зокрема, пакет цінних паперів тобто окремий цінний папір чи сукупність цінних паперів, випущених одним емітентом за тотожними умовами емісії, виплати доходу, викупу чи погашення. Відповідно до ч.1 п.п. 9.6.2 пункту 9.6 статті 9 Закону України від 22.05.2003 N889-IY "Про податок з доходів фізичних осіб" - інвестиційний прибуток розраховується, як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що розраховується виходячи з суми витрат, понесених у зв'язку з придбанням такого активу. Відповідно до підпункту 9.6.1 пункту 9.6 статті 9 Закону N 889 самостійно, окремо від інших доходів і витрат. При цьому, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку. Як встановлено судом та свідчать наявні в справі матеріали, Позивачем до декларації надано договори №29/06 від 06.06.2006р. та №555/06 від 23.06.2006р. на реалізацію майнового права у вигляді паю (долі) співвласника (члену Заводу) в пайовому (статутному) фонді КП „Київський колективний завод безалкогольних напоїв „Росинка". Частку в майні колективного підприємства, яке згодом було реорганізоване у відкрите акціонерне товариство, Позивач отримав у власність і, таким чином, набув корпоративні права господарюючого суб'єкта, а отже став власником інвестиційного активу (п.п. 9.6.7 п.9.6 ст.9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»). Враховуючи те, що позивач придбав інвестиційний актив в період, коли грошовою одиницею в України були карбованці, суд з метою об'єктивності та повноти прийняття даного рішення перевірив на підставі даних про індекс інфляції за період з 31.12.1993 по 06.06.06 зміну сплаченої позивачем суми за придбання інвестиційного активу в перерахунку на визначену Конституцією України грошову одиницю -гривню, та зазначає про те, що відповідачем вірно визначено фактичні затрати позивача на придбання інвестиційного активу. Зважаючи на таке, реалізація позивачкою належного їх інвестиційного активу на суму 394 132,75 грн. свідчить про отримання нею доходу, а тому суд відхиляє посилання позивачки про неотримання останньою прибутку від продажу належного їй інвестиційного активу. Відповідно до листа ВАТ „Київський завод безалкогольних напоїв „Росинка" від 23.05.2007р. №478 встановлено, що загальна вартість персонального паю на дату відчуження становила 78826,55 грн., відсоток в загальній сумі паю за рахунок приватизаційних майнових сертифікатів власника паю складає 5,75 %. Пунктом 4.3. Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»№ 889 визначені доходи, які не включаються до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу. Зокрема, Підпунктом 4.3.18. пункту 4.3. Закону передбачено, що до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу не включається сума доходу, отриманого платником податку внаслідок відчуження акцій (інших корпоративних прав), одержаних ним у власність в процесі приватизації в обмін на приватизаційні компенсаційні сертифікати, безпосередньо отримані ним як компенсація суми його внеску до установ Ощадного банку СРСР або до установ державного страхування СРСР, або в обмін на приватизаційні сертифікати, отримані ним відповідно до закону, а також сума доходу, отриманого таким платником податку внаслідок відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв), майнових паїв, безпосередньо отриманих ним у власність у процесі приватизації згідно з нормами земельного законодавства. На зазначене положення законодавства посилається позивач, але суд до уваги таке посилання прийняти не може. Суд погоджується з позицією відповідача, що зазначене в законі не розповсюджуються на спірні правовідносини оскільки вказаним пунктом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення прийняте у повній відповідності до чинного законодавства України, а тому позовні вимоги Позивача є необґрунтованими. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги чи заперечення. Позивач не довів суду належними та допустимими доказами обґрунтованість своїх вимог викладених в позовній заяві. Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: denied