Рішення адміністративного суду від 2008-05-05 00:00:00+03

В грудні 2007 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Просить визнати за ним право на перерахунок разової грошової допомоги, як інваліду війни 2-ї групи, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком та стягнути з Головного управління праці і соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації різницю недоплаченої допомоги, як інваліду війни 2-ї групи за 2005-2007 роки, у розмірі 7788 грн. Вимоги мотивує тим, що йому, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня повинна надаватися одноразова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Однак вона виплачувалась Житомирським обласним центром по нарахуванню і здійсненню соціальних виплат у неповному розмірі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином. Причини неявки не повідомили. Заперечень не надали. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, встановив: спірні правовідносини регулюються Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Встановлено, що позивач [PERSON] є ветераном війни - інвалідом війни 2-ї групи, що підтверджується посвідченням серії Б № [NUMBER] від 30.05.1995 року. Згідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни 2-ї групи виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Як свідчить довідка Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат № 32672/24 від 30.11.2007р., позивач отримав разову грошову допомогу до 9 травня у 2005 році в розмірі 330 грн., у 2006 році - 330 грн., у 2007 році - 360 грн., тобто з урахуванням обмежень, встановлених Законами України «Про державний бюджет на 2005 рік», «Про державний бюджет на 2006 рік», «Про державний бюджет на 2007 рік». Ст. 22 Конституції України закріпила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними. Таким чином суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі зазначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Беручи до уваги річний строк позовної давності в адміністративному судочинстві та вимоги ч.4 ст.171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що такі виплати проводяться до 30 вересня відповідного року, суд стягує заборгованість лише за 2007 рік. З врахуванням отриманої позивачем разової грошової допомоги за 2007 рік в розмірі 360 грн., суд вважає необхідним стягнути на його користь недовиплачену разову грошову допомогу за вказаний період в розмірі 2920 грн. 48 коп.(3280 грн.48 коп.-360 грн.). В решті позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного і

Результат розгляду: partial