Рішення адміністративного суду від 2009-11-17 00:00:00+02

Лубенською обєднаною державною податковою інспекцією було проведено перевірки щодо контролю зі здійснення розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу субєктами підприємницької діяльності. Перевірка проводилась, щодо господарських одиниць відділень «Телекомсервіс», що належать субєкту підприємницької діяльності - ЦЕЗ №4 Полтавської філії ВАТ «Укртелеком». Перевірками встановлено, що реалізація карток поповнення рахунку операторів мобільного звязку проводилась без одержання торгового патенту. За результатами перевірки було складено акти від 19.01.2007року та винесено рішення про застосування штрафних ( фінансових ) санкцій від 24.04.2007року №0000602303/0, №0000612303/0, №0000132303/0, № 0000152303 та № 0000622303/0 від 25.04.2007року, з сумами податкових зобовязань на загальну суму 6278,44. Сума штрафних (фінансових) санкцій застосовано за порушення вимог п.1 ст.3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»№98/96 від 23.03.1996року(із змінами та доповненнями), в ході перевірки було встановлено, що реалізація карток поповнення рахунку операторів мобільного звязку проводилась без одержання торгового патенту. У встановлений строк Законом України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», 5-денний термін сума штрафу не сплачена. ВАТ «Укретелеком»не згоден з рішеннями повністю, оскільки вважає, що Лубенською ОДПІ прийняті рішення, які суперечать законодавству з питань оподаткування. Лубенська обєднана державна податкова інспекція в своїх запереченнях наполягла на застосуванні наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду, без поважних причин встановлених ст. 100 КАС України. Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Позовні заяви приймаються до розгляду адміністративним судом незалежно від закінчення строку звернення до адміністративного суду. Разом з тим, у п.14 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» передбачено, що за правилами частини третьої статті 100 КАС України позовні заяви повинні прийматися до розгляду адміністративним судом незалежно від закінчення строку звернення до адміністративного суду. Згідно із ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У ч.1 ст.71 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В силу положень закону позивач мав право звернутись до суду у встановлений строк, що обчислюється з дня, коли йому стало відомо або повинно було стати відомо про порушення прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані позивачем рішення винесені 24.04.2007 року та 25.04.2007 року. Крім того, самим позивачем не заперечується факт пропуску ним строку звернення до адміністративного суду з позовом. Позивач не довів і не доводив в суді поважності причин пропуску процесуального строку. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав пропущення строку звернення до суду.

Результат розгляду: denied