Рішення адміністративного суду від 2008-09-18 00:00:00+03

Постановою господарського суду м. Києва від 28.04.2006 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2006 р., в позові суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи [PERSON] до ДПІ у Подільському районі м. Києва про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 05.07.2005 р. № 626-23-804-2146616841/4656 про визначення по податкового зобов'язання за платежем із фінансових санкцій у сумі 27323,40 грн., накладених за порушення частини 1 ст.3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», відмовлено з підстав пропуску позивачем встановленого ст. 99 КАС України строку звернення до суду з адміністративним позовом. В касаційні скарзі СПД [PERSON]просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій ст. 99 КАС України. Заперечуючи проти касаційної скарги, відповідач просить залишити скаргу без задоволення, як безпідставну. Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено. Що спірним податковим повідомленням-рішенням СПД [PERSON]визначено до сплати суму фінансових санкцій, накладених на підставі акту перевірки від 24.06.2004 р. № 26561782/23-80 за порушення частини 1 ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», згідно вимог якої патентуванню підлягає торговельна діяльність, що здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними підрозділами у пунктах продажу товарів. Встановивши, що СПД [PERSON]. 01.01.2004 р. було видано свідоцтво [NUMBER] про сплату єдиного податку з терміном дії на 2004 рік, суди попередніх інстанцій відповідно до абзацу 17 ст. 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності» дійшли правомірного висновку, що позивач на термін дії зазначеного свідоцтва була звільнена від плати за патент. Згідно з частиною 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду. Встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів / частина 2 цієї статті /. Висновок судів попередніх інстанцій про те, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, якщо на цьому наполягає одна із сторін, відповідає положенням частини 1 ст. 100 КАС України. Разом з тим, висновок про пропущення позивачем строку звернення з адміністративним позовом не ґрунтується на встановлених обставинах справи та правильному застосуванню зазначеної норми процесуального права. Так, відмовляючи в задоволенні позову з підстав пропущення позивачем строку звернення з адміністративним позовом, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки спірне податкове повідомлення-рішення було вручено позивачу 16.07.2004 р., звернення позивача до суду з позовом про визнання нечинним цього податкового повідомлення-рішення 13.02.2006 р. мало місце поза межами строку, встановленого частиною 2 ст. 99 КАС України. Суд, однак, не взяв до уваги, що КАС України набрав чинності з 1 вересня 2005 року. До цього часу порядок звернення суб'єктів підприємницької діяльності до суду з позовами про визнання недійсними актів органів державної влади та місцевого самоврядування, як суб'єктів владних повноважень, визначався Господарським процесуальним кодексом України, норми якого не визначали строк звернення до суду з такими позовами. За аналогією закону таким строком вважав загальний строк позовної давності, встановлений ст. 257 Цивільного кодексу України. З огляду на те, що на дату набрання чинності КАС України позивач не пропустив встановлений строк на звернення до суду з позовом про визнання недійсним спірного податкового повідомлення-рішення, він мав право звернутися до суду з адміністративним позовом за правилами, передбаченими цим Кодексом, протягом річного терміну з дати набрання чинності цим Кодексом. З врахуванням викладеного звернення позивача до суду з адміністративним позовом відбулося в межах встановленого законом строку, а відтак підстави, передбачені частиною 1 ст. 100 КАС України, для відмови в позові СПД [PERSON]. відсутні. Повно і правильно встановивши обставини справи, суди попередніх інстанцій дали їм неналежну юридичну оцінку внаслідок неправильного застосування норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень та відповідно до ст. 229 КАС України є підставою для скасування цих рішень з прийняттям нового рішення про задоволення позову з наведених вище мотивів.

Результат розгляду: granted