Рішення адміністративного суду від 2008-10-07 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до військової частини А3283 з позовними вимогами про: - визнання дій командування військової частини А3283 щодо відмови у виплаті компенсації за продовольче забезпечення з 11.03.2000 року по 30.12.2005 року, незаконними; - стягнення з військової частини А3283 компенсації за продовольче забезпечення з 11.03.2000 року по 30.12.2005 року відповідно до розрахунків позивача у сумі 25942,00 грн. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII встановлено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів. Із посиланням на частину 1 статі 9 Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», рішення конституційного суду України від 20.03.02 р. №5-рп/2002, зазначив, що у відповідача утворилась заборгованість з 11.03.00 р. по 30.12.2005 року. У судовому засіданні позивач позов підтримав та подав заяву про уточнення позовних вимог, у який зазначив, що сума неотриманої грошової компенсації за продовольче забезпечення за період з 01 березня 200 року по липень 2008 року становить 25 942, 66 грн., а компенсація 22 556, 61 грн., просив суд: - визнати дії командування військової частини А3283 незаконними; - стягнути з відповідача 48 499, 27 грн., з них 25 942,66 грн. компенсації за продовольче забезпечення, 22 556, 61 грн. суму компенсації на суму неотриманої грошової компенсації за продовольче забезпечення з урахуванням індексу інфляції за період з 01 березня 200 року по липень 2008 року. У судовому засіданні відповідач позов, з врахуванням уточнень, не визнав. Зазначив, що починаючи з 2001 року в державному бюджеті кошти на придбання продуктів харчування за нормою №7 або на компенсацію замість них Міністерству оборони не виділяються (крім окремих категорій, які мають право на безкоштовне харчування - військовослужбовці, які проходять службу за контрактом за нормою 2 (льотна), а також ті, які проходять службу на надводних кораблях та підводних човнах і суднах). Рішенням конституційного суду положення статті 36 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визнано неконституційним в частині, що стосується професійних суддів. У зв'язку із тим, що виплати не були нараховані, заперечив проти нарахування сум компенсації, просив у позові відмовити. В письмових запереченнях проти позову, відповідач заявив про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду згідно статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку що позовна заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] звільнений з дійсної військової служби в запас по статті 67 пункт «б» за станом здоров'я 30 грудня 2005 року, проходив дійсну військову службу у Широківському райвійськкоматі Дніпропетровської області з 06.09.91 р. по 20.11.02 р., у Криворізькому райвійськкоматі Дніпропетровської області з 21.11.02 р. по 30.12.05 р., які знаходились на продовольчому виді забезпечення у військовій частині А3283. Статтею 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Відповідно до вимог частини 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" <nau://ukr/2011-12|st9/> в редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року, військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них. Дію частини 2 статті 9 вказаного Закону призупинено пунктом 2 Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" <nau://ukr/1459-14/>. Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від 23 березня 2000 року <nau://ukr/1577-14/> Закон доповнено словами "(за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців)". Пунктом 10 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про розвідувальні органи України" <nau://ukr/2331-14/> від 07 березня 2002 року пункт 2 Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" <nau://ukr/1459-14/> доповнено словами "Прикордонних військ України". На день звільнення позивача зі служби дію частини другої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" <nau://ukr/2011-12|st9/> було призупинено в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців). Рішенням конституційного суду положення статті 36 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визнано неконституційним в частині, що стосується професійних суддів. Згідно статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" <nau://ukr/1282-12|st2/> індексації підлягають доходи громадян, які не мають разового характеру (постійні доходи), а виплата заборгованості за своєю природою є разовою виплатою. Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 р. № 1427 <nau://ukr/1427-97-п>, компенсація провадиться власником або уповноваженим ним органом у зв'язку з порушенням встановлених термінів виплати нарахованої, але не виплаченої своєчасно заробітної плати. Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 <nau://ukr/1078-2003-п>, передбачено, що індексації підлягають грошові кошти громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, у тому числі грошове забезпечення військовослужбовців. Отже, не підлягають компенсації та індексації сума виплати грошової компенсації за не отримане продовольче забезпечення, оскільки грошова компенсація не відноситься до грошового забезпечення військовослужбовців, крім того, позивачем пропущено строк звернення до суду. Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 16.07.2007 року №09/670 (щодо надання інформації на запит Міністерства оборони України відносно судової практики розгляду справ за позовами військовослужбовців), позовні вимоги військовослужбовців про стягнення грошової компенсації задоволенню не підлягають. Враховуючи вищезазначені доводи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied