Рішення адміністративного суду від 2008-09-18 00:00:00+03

У січні 2006 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Дружківка про оскарження рішення від 13.08.2003 року про відмову в призначенні пільгового стажу, стягнення матеріальної шкоди у розмірі 8 221 грн. та моральної шкоди у розмірі 2 000 грн. Постановою Дружківського міського суду Донецької області від 18.04.2006 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 14.07.2006 року, позов задоволено частково. Визнано неправомірним рішення управління Пенсійного фонду України в місті Дружківка від 13.08.2003 року про відмову в призначенні пільгового стажу, зобов'язано зарахувати стаж роботи [PERSON] в період з 03.01.1989 року по 11.08.1995 року до пільгового стажу, стягнуто з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди 200 грн. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дружківського міського суду Донецької області від 18.04.2006 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 14.07.2006 року, а у справі ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачу 47 років і вона має гарячого стажу 6 років 7 місяців 8 днів. Рішенням управління Пенсійного фонду України в місті Дружківка від 13.08.2003 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах з тих підстав, що в її трудовій книжці крім запису про те, що вона працювала машиністом крану є запис про розливний візок, що на думку пенсійного органу, є підставою не врахування гарячого стажу як пільгового і право на пенсії у неї виникне з 28.06.2011 року. Судами досліджено трудову книжку позивача і встановлено, що з 10.12.1987 року вона працювала машиністом крану 4 розряду сталеплавильного цеху № 15 відкритого акціонерного товариства “Дружківський машинобудівний завод”. Наступні записи вказують нате, що вона працювала машиністом крану № 2, візка розливного № 2, який є різновидом вантажних кранів ливарного цеху, до звільнення 11.08.1995 року. Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанції дійшли правомірного висновку про те, що оскільки позивач працювала машиністом крану, то вона має право на призначення пенсії на пільгових умовах. Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судами було допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення спору. Однак, колегія суддів, не погоджується з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині стягнення моральної шкоди з відповідача у сумі 200 грн., оскільки моральна шкода з пенсійного органу може бути стягнута лише у разі, якщо це передбачено спеціальними законами. Таким чином, суд касаційної інстанції скасовує в частині рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи нове рішення, а в іншій частині залишає - без змін.

Результат розгляду: partial