Рішення адміністративного суду від 2009-08-26 00:00:00+03

Державною податковою інспекцією у Солом`янському районі м. Києва 04.02.2009 проведено перевірку ТОВ «Купідон`за дотриманням порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, про що складено Акт № 83/26/58/23/314404788 від 04.02.09. На підставі Акту перевірки № 83/26/58/23/314404788 від 04.02.09 ДПІ у Солом`янському районі м. Києва 12.02.09 р. винесла податкове рішення № 0001092305, яким до позивача застосувала штрафні (фінансові) санкції на суму 27500,00 грн. Так, перевіркою встановлено, що сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків не відповідає сумі коштів, зазначеній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій. Також виявлено, що працівником позивача 04.02.09 отримано за розпискою 5500 грн., як передоплата замовлення на організацію та обслуговування банкету, які не були проведені через РРО і споживачу не надано розрахунковий документ. Цим порушено вимоги п.п. 1, 2, 5 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Не погоджуючись з висновками перевірки та винесеним рішенням про застосування штрафних (фінансових) санкцій, позивач оскаржував їх в адміністративному порядку. Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог п.1 та п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або із застосуванням у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції. Роздрукування документу через РРО ТОВ «Купідон`на суму 5500,00 не відбувалось, оскільки, як зазначив позивач, ці кошти відношення до ТОВ «Купідон`не мають і приймались через працівників ТОВ «Купідон`для ФОП [PERSON] , який є платником єдиного податку і проводить свою діяльність відповідно до договору про спільну діяльність. Суд не погоджується з такими доводами позивача з огляду на наступне. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, зокрема з договору «На услуги общепита», споживач звертався з замовленням на проведення банкету саме до ТОВ «Купідон», а не до ФОП [PERSON] . Замовлення на проведення банкету та гроші в сумі 5500,00 грн. приймались працівником, який знаходиться в трудових відносинах з ТОВ «Купідон». Банкет замовлявся на підставі меню кафе -бару «[INFO]», в т.ч. з використанням алкогольних напоїв, дозвіл (ліцензію № 903900 від 28.08.08) на продаж яких має саме ТОВ «Купідон», а не ФОП - [PERSON] . Щодо договору про спільну діяльність № 01/01-СД від 01 січня 2009 року, укладеного між ФОП - [PERSON] та ТОВ «Купідон`в особі директора [PERSON], то виходячи з аналізу його умов, суд приходить до висновку, що він не відповідає всім істотним умовам, визначеним цивільними та господарськими нормами для господарських договорів. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів. Відповідно до ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Відповідно до ст. 1131 ЦК України умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. Як було зазначено вище, договір про спільну діяльність № 01/01-СД від 01 січня 2009 року, не відповідає визначеним законодавством нормам. Договором не визначений правовий статус виділеного для спільної діяльності майна і не визначено чи виділялось таке майно взагалі, не визначені умови покриття витрат і збитків, участь у результатах спільних дій. У вказаному договорі взагалі не вбачається спільної діяльності, оскільки всі дії, притаманні функціонуванню такого закладу, як кафе -бар вчиняються, як вбачається з договору, саме працівниками ТОВ «Купідон», а ФОП - [PERSON] лише отримує кошти, знову ж таки від працівників ТОВ «Купідон», які проводять розрахунки зі споживачами. Крім того, згідно з нормами ч.3 ст. 180 ГК, при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. У договорі № 01/01-СД від 01 січня 2009 р. строк його дії не визначений. Щодо ціни, то в п.4. договору «Розрахунки та порядок оплати»- саме порядок оплати і не визначений. Так, в договорі вказано, що замовник сплачує посередникові грошову винагороду в розмірі 1000,00 грн., проте як проводиться оплата, в який термін, яким чином -не зазначено. За наведених обставин, суд приходить до висновків, що послуги споживачам надавались ТОВ «Купідон», а не ФОП - [PERSON] і не проведенням розрахункової операції на суму 5500,00 грн. через РРО товариство «Купідон`вчинило порушення пунктів 1, 2, 5 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Згідно з п.1 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг`за порушення вимог цього Закону до суб`єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у п`ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг). Застосування відповідачем до позивача суми штрафу в розмірі 27 500,00 грн. відповідає чинному законодавству. Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічна норма закріплена і в ч.2 ст.19 Конституції України. Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення. Таким чином, оцінивши за правилами, встановленими ст. 86 КАС України наявні у матеріалах справи докази та пояснення сторін, надані під час розгляду справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є необґрунтований та такий, що задоволенню не підлягає.

Результат розгляду: denied