Рішення адміністративного суду від 2008-02-13 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом,посилаючись на те, що він є постраждалим від наслідків аварії на Чорнобильської АЕС 2 категорії,ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС, і має право згідно ст..48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” на щорічну допомогу на оздоровлення в сумі п”яти розмірів мінімальної заробітної плати.Проте йому виплачували в 2001-2007 роках вказану допомогу в менших розмірах. Таким чином недоплатили 9138 грн.20 коп.,і таку суму просив стягнути з відповідача на його користь. Позивач в судове засідання не з”явився,згідно заяви підтримав позов. Представник відповідача в судовому засіданні не визнала позовних вимог. Згідно пояснень відповідача позивачу,як постраждалому від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії,ліквідатору, виплачувалась щорічна допомога на оздоровлення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року в 2003-2004 роках по 26,70 грн.,за 2005 рік - 100 грн.,за 2006 рік-100 грн.,за 2007 рік-100 грн. Управління праці та соціального захисту населення є головним розпорядником бюджетних коштів в межах району і здійснює фінансування заходів щодо соціального захисту громадян в обсягах,передбачених затверджених кошторисами і не має права направляти кошти державного бюджету на цілі,не передбачені кошторисами. Вислухавши пояснення відповідача,дослідивши письмові докази,суд вважає вимоги позивача частково обґрунтованими,оскільки встановлено,що позивач-є на підставі відповідного посвідчення постраждалим від наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії,учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році,яким відповідно до ст..48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” повинна виплачуватись щорічна допомога на оздоровлення в розмірі п”яти мінімальних заробітних плат .При цьому,розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (абзац 7 частини 4 ст.48 Закону № 796-Х11). Згідно Закону України № 1344-1У від 27.11.2003 року розмір мінімальної заробітної плати з 1.09.2004 року становив 237 грн.,згідно Закону України № 2285 - 1У від 23.12.2004 року розмір мінімальної заробітної плати з 1.04.2005 рік по 30.06.2005 рік становив 290 грн., з 1.07.2005 року по 31.08.2005 року-310 грн.,з 1.09.2005 по 31.12.2005 року становив 332 грн.,з 1.01.2006 р по 30.06.2006 року-350 грн.(Закон № 3235-1У від 20.12.2005 р.),з 1.12.2006 року по 30.06.2007 року - 400 грн. (Закон України № 3235 1У від 20.12.2005 р.),з 1.04.2007 року по 30.06.2007 р.-420 грн.-Закон від 15.03.2007 р.. Згідно роз”яснення та довідок відповідача вбачається, що позивачу щорічна допомога на оздоровлення виплачувалась відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року та-Постанови КМУ від 12.07.2005 р.№ 562,- за 2003 р.- 14.09.2004 року в сумі 26,70 грн., за 2004 рік - 5.08.2005 року в сумі 26,70 грн.,за 2005 рік - 16.12.2005 - в сумі 100 грн.,за 2006 рік -100 грн,за 2007 рік-100 грн. Таким чином,за 2005 - 2007 р.р.загальний розмір недоплат позивачу становить 5310 грн. У відповідності до ст..22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. У відповідності до ст..8 ч.1 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права,відповідно до якого права та свободи людини визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. У відповідності до ст..9 ч.2,ч.4 КАС України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України,у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України,закону України суд застосовує акт,який має вищу юридичну силу. У відповідності до ст..99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав ,свобод та інтересів особи встановлюється річний строк,який обчислюється з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав,свобод чи інтересів. Проте суд вважає,що до даних правовідносин необхідно застосувати ст..257 ЦК України. Тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі наведеного та

Результат розгляду: granted