Рішення адміністративного суду від 2008-04-17 00:00:00+03

[PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON].. [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. звернулись в суд з адміністративними позовами до Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації щодо стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги як учаснику війни. З позовних заяв виходить, що позивачі являються учасниками війни, що підтверджується відповідними посвідченнями. Відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” позивачам щорічно до 5 травня повинна надаватись разова грошова допомога в розмірі 3 мінімальних пенсій за віком як учасникам війни. Всупереч вимогам ст. 2 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та ст. 22 Конституції України грошова допомога призначена позивачам за 2005, 2006, 2007 роки виплачувалась не в повному обсязі. Так, одноразову грошову допомогу позивачам було виплачено відповідно в 2005 році в розмірі 50 грн., в 2006 році в розмірі 50 грн., в 2007 році в розмірі 55 грн.. Мінімальна пенсія за віком у 2005 році складала 332 грн., пенсія за віком у 2006 році становила 359 грн., пенсія за віком у 2007 році становила 410, 06 грн. Таким чином, відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” суми виплат учаснику війни мали б скласти в 2005 році - 996 грн., в 2006 році - 1077 грн., в 2007 році - 1230, 18 грн. Сума недоплат за 3 роки склала 3148, 18 грн. На підставі викладеного, позивачі просять суд стягнути з відповідача на їх користь суму недоплаченої їм разової щорічної грошової допомоги як учасникам війни, відповідно [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. в розмірі 3148, 18 грн., [PERSON]., [PERSON]. в розмірі 3303,18 грн., [PERSON]. в розмірі 3148 грн. Ухвалами судді від 13 березня 2008 року відкрито провадження у зазначених справах. Ухвалами судді від 13 березня 2008 року адміністративні справи за позовами [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. об'єднані для спільного розгляду з адміністративною справою № 2-а-660/2008 за позовом [PERSON] до Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації щодо стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги учаснику війни. В судове засідання позивачі [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. не з'явились, про час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином. Надали суду письмові заяви з проханням розглянути справу без їх участі, свої позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позивачами позов не визнав, підтримав надані суду відповідачем письмові заперечення на позовні заяви. В своїх запереченнях на позовні заяви відповідач зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2004 року № 177 «Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерство фінансів і Державне казначейство забезпечують щороку виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, у розмірах, установлених законом про Державний бюджет на відповідний рік, для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та соціального захисту населення. Зокрема, розмір грошової допомоги для учасників війни у 2005 році становив 50 грн., у 2006 році - 50 грн., у 2007 році - 55 грн.. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, головне управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації не мало законних підстав визначати або змінювати розміри зазначеної допомоги, оскільки вони визначалися законами України про Державний бюджет на відповідний рік. Крім того, у 2005, 2006 роках Конституційним Судом України не приймались рішення щодо визнання неконституційними положень Законів України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», «Про Державний бюджет України на 2006 рік» в частині визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня ветеранам війни. Також відповідно до ст. 99 КАС України позивачами пропущений строк звернення до суду за захистом своїх прав по виплатам за 2005-2006 роки, оскільки виплати позивачі отримали у травні місяці відповідного року, а до суду звернулись лише в лютому 2008 року. Відповідач в своїх запереченнях також вказав, що позивачі отримали разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 55 грн. в травні 2007 року, тобто до ухвалення Конституційним Судом України рішення про неконституційність положень деяких статей Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Водночас, зазначене рішення може бути реалізоване шляхом внесення змін до законодавчого акту, який був предметом спору. Враховуючи зазначене, головне управління праці та соціального захисту населення діяло відповідно до чинного законодавства, в зв'язку з чим відсутні протиправні дії. При розгляді спірних правовідносин відповідач просить врахувати положення ч. 3 ст. 152 Конституції України, ст. 1175 ЦК України, згідно яких у випадку прийняття законів, які визнаються неконституційними, шкода завдана юридичним, фізичним особам відшкодовується державою, а не її органами виконавчої влади на місцях. Враховуючи зазначене, відповідач просить відмовити позивачам в задоволенні позову щодо стягнення з головного управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації частини недовиплаченої разової грошової допомоги. Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Вирішуючи питання, щодо пропущення позивачами строку звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права у 2005-2006 роках, на чому наполягає сторона відповідача, суд прийшов до висновку, що позивачі зазначений у ст. 99 КАС України строк звернення до суду в дійсності порушили, оскільки вони отримували виплати до 5 травня як в 2005 році, так і в 2006 році і знали про порушене своє право, жодних доказів, які б спростовували даний факт та підтверджували поважність причин пропущення строку звернення до суду позивачі суду не надала, а тому річний строк звернення до суду повинен обчислюватись з травня 2005 року та травня 2006 року. Відповідно до положень ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року визначено, що до ветеранів війни належать : учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Частина 5 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року передбачає, що щорічно до 5 травня учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього СРСР за самовіддану працю та бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, виплачується разова грошова допомога у розмірі чотирьох мінімальних пенсій за віком, іншим учасникам війни - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Судом встановлено, що позивачі зареєстровані та проживають в м. Городня та Городнянському районі, що підтверджується відповідними відмітками в паспортах позивачів ( а.с. 2-3, 9-10, 17, 25, 33, 41, 49, 55, 61-62, 69, 76, 83, 91, 99, 106, 113-114, 121, 129, 136, 143-144, 151, 159-160 ). З досліджених в судовому засіданні копій посвідчень серії [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], виданих Городнянським управлінням праці та соціального захисту населення, встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є учасниками війни і мають право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни ( а.с. 3, 11, 18, 26, 34, 40, 49, 64, 69, 77, 84, 92, 100, 106, 115, 122, 130, 137, 145, 152, 161 ). Згідно довідок управління праці та соціального захисту населення Городнянської райдержадміністрації № 737 від 07.03.2008 року, № 749 від 07.03.2008 року, № 742 від 07.03.2008 року, № 582 від 04.03.2008 року, № 693 від 06.03.2008 року, № 911 від 13.03.2008 року, № 692 від 06.03.2008 року, № 913 від 13.03.2008 року, № 854 від 12.03.2008 року, № 851 від 12.03.2008 року, № 839 від 11.03.2008 року, № 842 від 12.03.2008 року, № 843 від 12.03.2008 року, № 835 від 11.03.2008 року, № 790 від 11.03.2008 року, № 633 від 05.03.2008 року, № 844 від 12.03.2008 року, № 711 від 06.03.2008 року, № 626 від 05.03.2008 року, № 173 від 19.02.2008 року, № 750 від 07.03.2008 року, встановлено, що позивачам виплачена разова грошова допомога до Дня Перемоги : у 2005 році згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» як учаснику Великої Вітчизняної війни у розмірі 50 грн.; у 2006 році згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» як учаснику Великої Вітчизняної війни у розмірі 50 грн.; у 2007 році згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» як учаснику Великої Вітчизняної війни у розмірі 55 грн. ( а.с. 5, 12, 20, 27, 35, 42, 50, 56, 63, 71, 78, 85, 93, 101, 107, 116, 123, 131, 138, 146, 162 ). Положення ч. 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року передбачають, що нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними. Незважаючи на відповідні положення ч. 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дія ч. 5 ст. 14 відповідного закону на 2006 рік та 2007 рік зупинялась в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги згідно із Законом України № 489-V від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Законом України № 3235-IV від 20.12.2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік». Згідно ст. 34 Закону України № 2285-IV від 23.12.2004 року «Про Державний бюджет України на 2005 рік» розмір виплати щорічної разової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам війни складає 50 гривень. Згідно ст. 30 Закону України № 3235-IV від 20.12.2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік» розмір виплати щорічної разової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам війни складає 50 гривень. Згідно ст. 29 Закону України № 489-V від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік» розмір виплати щорічної разової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам війни складає 55 гривень. Відповідно до ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків ( шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача ) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії. Стаття 55 Конституції України визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Стаття 22 Конституції України наголошує, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року у справі № 1-29/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконтитуційними ), окремі положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, в тому числі ст. 29 і пункт 13 статті 71 зазначеного вище Закону, яким зупинено на 2007 рік дію ч. 5 статті 14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», визнано такими, що не відповідають Конституції України, і положення даних норм втрачають чинність. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнанні неконституційними. Відповідне рішення Конституційного Суду України є обов'язковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON][PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , як учасникам війни, неправомірно здійснено в заниженому розмірі виплату грошової допомоги за 2007 рік, оскільки мінімальна пенсія за віком відповідно до ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» становить 410, 06 грн., і з врахуванням вимог ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» сума виплат позивачам в 2007 році повинна була складати 1230, 18 грн. ( 410, 06 грн. х 3 мінімальних пенсій за віком ). Враховуючи те, що відповідачем [PERSON]., [PERSON] ., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. у 2007 році було проведено виплату разової грошової допомоги в розмірі 55 грн., сума недоплаченої позивачам разової щорічної допомоги становить 1175, 18 гривень. Посилання відповідача на те, що суд не може застосовувати рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року щодо правовідносин, які виникли до набрання цим рішенням чинності, судом не приймаються до уваги, оскільки рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв”язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнанні неконституційними. Вирішуючи позов в частині стягнення з відповідача на користь позивачів невиплаченої їм частини разової грошової допомоги, як учасникам війни за 2005-2006 роки, суд прийшов до висновку, що в цій частині позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що положення ст. 34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та ст. 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» звужують обсяг існуючих прав позивачів, які передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині розміру виплат як ветеранам війни, однак відповідні рішення Конституційного Суду України про визнання неконституційними положень зазначених законів, не приймались. Згідно роз'яснень в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд не може, застосувавши Конституцію як акт прямої дії, визнати неконституційними закони чи правові акти, перелічені в ст. 150 Конституції, оскільки це віднесено до виключної компетенції Конституційного Суду України. Стаття 150 Конституції України визначає, що вирішення питань про відповідність Конституції України ( конституційність ) законів та інших правових актів Верховної Ради України належить до повноважень Конституційного Суду України. Крім того, враховуючи вимоги ст. 100 КАС України, позивачам слід відмовити в задоволенні позовних вимог щодо порушення їх права у 2005-2006 роках, так як позивачами пропущений строк звернення до адміністративного суду, і на цьому наполягає сторона відповідача. Судом не приймаються до уваги посилання сторони відповідача на те, що Головне управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації не мало законних підстав визначити розміри зазначеної допомоги, оскільки вони є необгрунтованими, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно якої щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial