Рішення адміністративного суду від 2008-05-15 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Міністерства праці та соціальної політики України про стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в сумі 5289,40 грн. В судовому засіданні позивач надав пояснення, які повністю співпадають з позицією, яка викладена в позовній заяві. Просив стягнути з відповідачів недоплачену йому, як учаснику бойових дій, щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в сумі 5289,40 грн. Представник Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому в судовому засіданні надав пояснення, які повністю співпадають з позицією, яка викладена в запереченнях на позовну заяву, а зокрема зазначив, що Управління здійснює лише фізичну виплату вказаної допомоги та не має повноважень на визначення її розміру. Органи праці та соціального захисту населення не можуть змінити видатки, які визначені державним бюджетом на відповідний рік, оскільки це є прямим порушенням Конституції України та Бюджетного кодексу України. Просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач 3 - Державне казначейство України - надіслав до суду заперечення на позовну заяву, в яких відповідач вказує, що позивачем безпідставно заявлено позовні вимоги до Держказначейства. Вказує, що Державне казначейство України свої функції щодо виділення коштів, передбачених Законами України про Державний бюджет України на відповідні роки на зазначену програму, виконало. Кошти були виділені Міністерству праці та соціальної політики України в повному обсязі. Вказує, що Державне казначейство України виконує свої повноваження належним чином, порушень щодо виділення коштів державного бюджету та розрахунково-касового обслуговування Міністерства праці та соціальної політики не допускало. Посилається на ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України, ст. 95 Конституції України. Просить справу розглядати без участі представника Державного казначейства України. Відповідачі Міністерство фінансів України та Міністерство праці та соціальної політики України - заперечень на позов не подали, їх представники у судове засідання не з'явилися. Про причини неявки суд не повідомили, не надавали суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представників. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників вказаних відповідачів на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи. Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення позивача, представника відповідача 1, розглянувши заперечення відповідача 3, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю. Суд виходив з такого. [PERSON] є учасником бойових дій, доказом чого є посвідчення серії АБ № [NUMBER] від 28 січня 2000 року (а.с.6). Відповідно до ст.12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Разом з тим, питання щодо визначення мінімальної пенсії за віком для призначення такої допомоги чинним законодавством не врегульовано. Так, мінімальний розмір пенсії за віком, який визначається відповідно до статті 28 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу), у даному випадку застосовуватися не може, оскільки, відповідно до ч.3 ст.28 вказаного Закону, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Питання щодо розміру разової грошової допомоги до 5 травня особам, на яких поширюється чинність Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” вирішується в такому порядку. Згідно з ч.2 ст.95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Відповідно до ч.2 ст.4 Бюджетного кодексу України, при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України. Статтею 44 Закону України “Про державний бюджет України на 2004 рік” учасникам бойових дій передбачалася виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в сумі 120 грн. Статтею 34 Закону України “Про державний бюджет України на 2005 рік” встановлено, що у 2005 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” здійснюється учасникам бойових дій у розмірі 250 гривень. Статтею 30 Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік” встановлено, що у 2006 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” здійснюється учасникам бойових дій у розмірі 250 гривень. Пунктом 18 ст.77 Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік” зупинено на 2006 рік дію частини 5 ст.12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги учасникам війни. Статтею 29 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік” встановлено, що у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 280 гривень. Пунктом 13 ст.71 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік” зупинено на 2007 рік дію частини 5 ст.12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги учасникам війни. Рішенням Конституційного суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року положення ст.29, п.13 ст.71 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік” визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Положення статті 44 Закону України про “Про Державний бюджет України на 2004 рік” визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. № 20-рп/2004. Відповідно до п.3 резолютивної частини Рішень Конституційного суду України №6/рп-2007 від 09.07.2007 року, та від 01.12.2004 р. № 20-рп/2004 положення статей законів про державні бюджети на 2007 та 2004 роки, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 09.07.2007 року та 01.12.2004 року відповідно. На момент виплати позивачу грошової допомоги до 5 травня в 2004 та 2007 роках були чинними норми Законів України про державний бюджет на 2004 та 2007 роки, які передбачали виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в сумі 120 грн. - в 2004 році, та 280 грн. - в 2007 році. Рішення Конституційного суду від 09.07.2007 року та від 01.12.2004 року не мають зворотньої дії в часі і діють з 09.07.2007 року та 01.12.2004 року відповідно. Законодавчим органом, не було внесено змін до Законів України про державний бюджет на відповідний рік, що стосуються збільшення розміру видатків на виплату щорічної разової грошової допомоги до Дня Перемоги для ветеранів війни у зв'язку із визнанням неконституційними положень відповідних статей законів про державний бюджет на 2004 та 2007 рік. Верховною Радою України не було виділено додатових коштів розпоряднику (Мінпраці) для виплати учасникам бойових дій щорічної разової грошової допомоги в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Відповідачі здійснюють видатки та платежі тільки в межах відповідних бюджетних асигнувань, встановлених на поточний рік відповідним Законом про державний бюджет. Розпорядник бюджетних коштів (Мінпраці) та інші відповідачі не наділені повноваженнями щодо внесення змін до Закону про державний бюджет щодо визначення додаткових бюджетних видатків на загальносуспільні потреби, та щодо самостійного розпорядження коштами державного бюджету на цілі, не передбачені в ньому. Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому від 11.12.2007 року № 98 (а.с.9), у 2004-2007 роках позивач отримав щорічну разову грошову допомогу в розмірах, передбачених Законами України про державний бюджет на відповідний рік: в 2004 році - 120 грн., в 2005 році - 250 грн., в 2006 році - 250 гривень, в 2007 році - 280 гривень. Оскільки позивачу допомога до 5 травня була виплачена в розмірах, визначених Законами України про державний бюджет, бюджетних асигнувань на виплату такої допомоги в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком законодавчим органом не було передбачено, то дії відповідачів відповідають приписам закону, яким визначено видатки для Міністерства праці та соціальної політики України та його територіальних органів. Отже, з доказів по справі вбачається, що вина відповідачів щодо ухилення від виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, відсутня. Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 25.12.1998 року № 367, передбачається, що порядок виплати разової грошової допомоги ветеранам війни визначається Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України щорічно у проекті Державного бюджету України передбачає цільові кошти, необхідні для виплати разової грошової допомоги ветеранам війни. Так само заслуговує на увагу і та обставина, що відповідно до ч.1 Постанови КМ України від 18 лютого 2004 року №177 “Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” встановлено, що Міністерство фінансів і Державне казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у розмірах, установлених законом про державний бюджет на відповідний рік, і для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та соціального захисту населення. Відповідачі не мають повноважень на самостійне визначення розміру грошової допомоги, яка виплачується до 5 травня, та, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідними статтями законів України про Державний бюджет України на відповідні роки розміри щорічної разової грошової допомоги до Дня Перемоги учасникам бойових дій, встановлювалися виходячи з обсягу видатків, виділених на цю мету при формуванні показників Державного бюджету України на відповідні роки. Відповідачі забезпечували виплату щорічної разової грошової допомоги позивачу у розмірах, визначених Верховною Радою України у законі про Державний бюджет України на відповідний календарний рік. За таких обставин, дії відповдіачів щодо виплати позивачу у 2005-2007 роках щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених законами про Державний бюджет, відповідали приписам ст. 95 Конституції України, ч.2 ст. 4, ст. 7, ст. 23 Бюджетного кодексу України, Законам України про Державний бюджет України на відповідний рік. Позивач заявляє позовні вимоги за 2004-2007 роки. Відповідач 2- Міністерство фінансів України наполягає на застосуванні наслідків, передбачених ст. 100 КАС України. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити повністю. Підстави для застосування вимог ст.94 КАС України у суду відсутні.

Результат розгляду: denied