Рішення адміністративного суду від 2008-09-18 00:00:00+03

Позивач звернувся в липні 2007 року з адміністративним позовом до державної екологічної інспекції в Донецькій області , просив визнати протиправними та скасувати наказ № 3о від 20.03.2007року про призначення його виконуючим обов.язки начальника відділу екологічного контролю, наказ № 540 від 19.06.2007року про переведення його на іншу посаду - головного спеціаліста відділу -начальника ПЕК “ Харцизьк” та наказ від 14.07.2007року про доповнення наказу №540 . Свої вимоги мотивував тим, що у грудні 2006 року було проведено реорганізацію державного управління охорони навколишнього природного середовища в областях шляхом виділення з їх складу екологічних інспекцій області . Оскільки він працював в управлінні на посаді начальника відділу екологічного контролю і радіаційної безпеки , яка передбачалась і в екологічній інспекції області, йому було запропоновано перейти на вказану посаду і він написав заяву про призначення його на вказану посаду і вважав, що він призначений на посаду начальника відділу. Але пізніше він вже в червні дізнався , що в наказі вказано про його призначення виконуючим обов,язки начальника відділу. Наказом від 19.06.207року він безпідставно був переведений на іншу роботу на посаді головного спеціаліста відділу екологічного контролю і радіаційної безпеки на державному кордоні та митної території -начальника ПЕК “ Харцизьк”, хоча згоди на такий перевід він не давав і законних підстав для такого переведення з ініціативи керівництва не було. В квітні 2007 року в.о.начальника інспекції було запропоновано перейти на роботу головного спеціаліста ПЕК, посилаючись на вказівку вищестоящого керівництва , яке вважало , що по результатам співбесіди у лютому 2007року виявилась необхідність працювати йому на посаді з меншим обсягом повноважень. Вважає, що перевід на іншу роботу без його згоди проведений незаконно, цей перевід суттєво порушив його права , законодавством не передбачено проведення співбесіди , наслідком якої міг бути перевід. Просив стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 гр. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 9 липня 2008 року у задоволенні позову відмовлено. Суд виходив з того, що призначення на посаду начальника відділу державної екологічної інспекції області проводиться тільки після узгодження з керівництвом центральної державної інспекції міністерства і тому позивач був призначений виконуючим обов,язки начальника тимчасово до отримання узгодження. Оскільки узгодження такого призначення на відбулось, адміністрація запропонувала позивачу за результатами співбесіди посаду з меншим обсягом повноважень , про що позивач був попереджений завчасно. Позивач відмовився від переводу і тому адміністрація мала право його перевести на роботу з іншими умовами праці. На постанову суду першої інстанції подана апеляційна скарга позивачем . В апеляції просить скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд прийняв рішення з порушенням норм матеріального права , висновки суду не відповідають обставинам справи що призвело до неправильного вирішення справи .Він працював на посаді начальника відділу до реорганізація управління і після реорганізації і утворення державних екологічних інспекції він також призначений на посаду начальника відділу інспекції, він написав заяву про призначення його начальником відділу і , як він це знав , був такий же і наказ. Потім адміністрація переписала вказаний наказ, вказавши, що він призначений виконуючим обов,язки начальника відділу, що не відповідає дійсності Узгодження з керівництвом на призначення на цю посаду не зроблено не з його вини і крім того, це не передбачено законодавством. Перевід його на іншу посаду, зроблений без його згоди , вважає незаконним. У судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги. Представники відповідача та третя особа на боці відповідача заперечували проти апеляції, просили відмовити у задоволенні скарги. Вважали, що після утворення інспекції з особами , які претендували на посади начальників відділу були проведені співбесіди у центральній державній екологічній інспекції. .За результатами співбесіди з позивачем було прийнято рішення запропонувати позивачу посаду з меншими повноваженнями і тому до узгодження його призначення на посаду начальника він був тимчасово призначений виконуючим обов.язки начальника відділу. Його кандидатура не була узгоджена на посаду начальника відділу і тому 19 червня 2007року був виданий наказ про переведення його на іншу посаду -головного спеціаліста -начальника ПЕК “ Харцизьк”. Адміністрація діяла в рамках чинного законодавства. Судова колегія, вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. З огляду на ст. 2 та ст. 17 п.3 Кодексу адміністративного судочинства України вказані правовідносини відносяться до вирішення спорів , пов,язаних з публічною службою - її проходженням та звільненням з публічної служби. З матеріалів справи вбачається, що позивач був прийнятий на службу в державне управління екології та природних ресурсів, спочатку начальником поста екологічного контролю, потім призначений на посаду начальника відділу екологічного контролю на державному кордоні та митній території області, потім призначений начальником управління екологічного контролю на державному кордоні та митної території області , потім переведений з 1 квітня 2006 року за його згодою на посаду начальника відділу екологічного контролю на державному кордоні та митній території області у зв,язку зі змінами у структурі і штатному розпису держуправління.. У зв,язку з реорганізацією державного управління екології наказом від 19.03.2007року звільнений з посади в порядку переведення для подальшої роботи в державній екологічній інспекції Донецької області а наказом від 20.03.2007року призначений виконуючим обов,язки начальника відділу екологічного контролю і радіаційної безпеки на державному кордоні та митній території області. Наказом від 19.06.2007 року позивач переведений на посаду головного спеціаліста відділу екологічного контролю і радіаційної безпеки на державному кордоні та митній території області згідно ч.2 ст. 32 КзОТ. Згідно Положення про державну екологічну інспекцію інспекція є урядовим органом державного управління і у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України та наказами Минприроди і тому у відповідності зі ст. 19 Конституції України ці органи, їх посадові особи зобов,зані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Як вбачається с даної справи , при вирішенні питання проходження служби позивача як державного службовця, посадові особи державної екологічної інспекції в Донецької області діяли всупереч конституційним вимогам та вимогам трудового законодавства України. Як вбачається з матеріалі справи позивач працював на посаді начальника відділу екологічного контролю та радіаційної безпеки держу правління. У зв,язку реорганізацією держуправління , яка проводилась згідно наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 12.12.2006 року , були створені державні екологічні інспекції в областях і позивач був переведений на роботу в державну екологічну інспекцію області , в штатному розпису якої також є посада начальника відділу екологічного контролю і радіаційної безпеки, на яку і призначений був позивач. Але в наказі було вказано про призначення виконуючим обов,язки начальника відділу до узгодження. До речі з вказаним наказом позивач не був взагалі ознайомлений. Фактично позивач був начальником відділу , він подавав заяву про призначення його начальником вказаного відділу і тому треба вважати , що з позивачем був укладений трудовий договір для роботи його постійно на посаді начальника відділу. Ніяким терміном його прибування на посаді не обмежувалось. Узгодження перебування позивача не проводилось з березня 2007року. Як передбачено ч.3 ст. 36 КЗпП у разі зміни власника підприємства а також у разі його реорганізації / злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення/ дія трудового договору працівника продовжується . Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників. Тому позивач продовжував роботу на посаді начальника відділу. Послідуючий його перевід на іншу посаду , з якою суттєво змінюється умови праці, без згоди з позивачем , був здійснений з порушенням вимог ст. 32 Кодексу законів України про працю. Згідно ст. 32 КЗпП переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство або в іншу місцевість хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника. Позивач таку згоду не надавав і , як стверджують самі відповідачі, позивач не дав згоди на переведення і тому вони мали право перевести його з власної ініціативи. В наказі від 19.06.2007року “ 54о є посилання на частину 2 статті 32 КЗпП , але згідно вказаної норми закону не вважається переводом на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, установі , організації на інше робоче місце в іншій структурний підрозділ, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті в межах спеціальності, кваліфікації і посади , обумовленої трудовим договором. Відповідно до ч.6 ст. 36 КЗпП відмова працівника від переведення на роботу у зв,язку зі зміною істотних умов праці є підставою для припинення трудового договору а не для переводу без згоди працівника. Таким чином, приймаючи рішення про перевід позивача на іншу роботу без його згоди , відповідачем порушені трудові права позивача. Те, що позивач переведений на іншу роботу не заперечували відповідачі. Це вбачається навіть з самих наказів про перевід , з яких видно, що посадовий оклад на посаді головного спеціаліста ПЕК значно менший ніж у начальника відділу. Змінюється також місцевість у роботі і його функції. Доводи відповідача про те, що призначення позивача на посаду начальника відділу не було узгоджено з керівником державної інспекції і тому він був призначений виконуючим обов.язки начальника відділу а потім, у зв,язку з неузгодженістю його на посаду , він переведений на посаду з меншими повноваженнями, не можуть бути прийняті до уваги. Вони не мають правового значення для правомірності переводу позивача. У відповідності до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено завдання адміністративного судочинства, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб,єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою , з якою це повноваження надано, обґрунтовано , тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливої дискримінації, з урахуванням права особи на участь в процесі прийняття рішення. Як встановлено апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги позивача , вказані вимоги закону відповідачем не були витримані і застосовані в повному обсязі при здійсненні управлінських функцій при прийнятті рішень відносно позивача і тому вказані рішення є протиправними. Таким чином апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову , суперечить обставинам справи і вказаним вище нормам матеріального права , що призвело до неправильного вирішення спору і тому постанова суду підлягає скасуванню відповідно до ч.4 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України з ухваленням нової постанови про задоволення позову про скасування вище приведених наказів. Що стосується позивних вимог про стягнення моральної шкоди, судова колегія вважає необхідним задовольнити позов частково. Враховуючи встановлені порушення прав позивача а також ступінь його моральних страждань та життєвих перешкод, на підставі ст. 237-1 Кодексу Законів України про працю стягує моральну шкоду у розмірі 200гр.

Результат розгляду: partial