Рішення адміністративного суду від 2008-09-30 00:00:00+03

[PERSON] перебуває на обліку у ДПІ у Шевченківському районі як платник земельного податку так як є власником земельної ділянки загальною площею 329,94 кв. м за адресою [ADDRESS] , яка відповідає економіко планувальній зоні №15 «Глибочицька»і до якої застосовується базова вартість у розмірі 489,27 грн. за 1 кв.м. Як свідчать обставини справи до ДПІ у Шевченківському районі м. Києва з Державного Земельного кадастру надійшов витяг, де було зазначено, що станом на 06.12. 2006 р. земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], загальною площею 329,94 кв. м., яка відповідає економіко планувальній зоні №15 «Глибочицька» і до якої застосовується базова вартість у розмірі 489,27 грн. за 1 кв.м., згідно Рішення «Про затвердження грошової оцінки земель м. Києва»№104/825 від 27.04.00р, належить на праві власності [PERSON]. Згідно ст.2 Закону України "Про плату за землю" № 2535-XII від 03.07.1992 року (далі Закон № 2535 - XII), використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Об'єктом плати за землю є ділянка, яка перебуває у власності або користуванні, в тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник землі і землекористувач, у тому числі орендар (ст.. 5 Закону № 2535-ХІІ). Відповідно до ч. І ст.7 Закону № 2535- XII, ставки земельного податку з земель, грошову оцінку яких встановлено, встановлюються у розмірі одного відсотка від їх грошової оцінки". Грошова оцінка земель затверджена Рішенням Київської міської ради від 27.04.2000 року №104/825 «Про затвердження грошової оцінки земель міста Києва». Підставами для визначення Головним управлінням земельних ресурсів грошової оцінки земельних ділянок є офіційні повідомлення юридичних і фізичних осіб про зміни частин в будівлі чи споруді або їх функціонального використання. Для здійснення грошової оцінки земельної ділянки, що припадає на викуплене нежитлове приміщення юридичні та фізичні особи зобов'язані у десятиденний термін в письмовій формі повідомити про це Головне управління земельних ресурсів як це передбачено п.1.8 рішення Київської міської ради №242/1219 від 03.04.2001 року. Методика визначення грошової оцінки частки земельної ділянки, яка припадає на викуплене нежитлове приміщення, викладена в Листі ДПА у м. Києві №12269/7/17-106 від 06.12.2001 року «Про рекомендовану форму акту перевірки по платі за землю з фізичних осіб». Тому, частка земельної ділянки та локальний коефіцієнт визначений на підставі Положення «Про застосування диференційних ставок оподаткування та розмірів орендної плати за земельні ділянки в м. Києві»№13 від 17.02.1994 року. Грошова оцінка 1 кв. м земельної ділянки визначена відповідно до Рішення Київської міської ради від 27.04.2000 року №104/825 «Про затвердження грошової оцінки земель м. Києва». Коефіцієнти індексації визначені згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2000 року №783 «Про проведення індексації грошової оцінки земель»та листів Держкомзему України від 15.01.2001 року №14-22-7/132 та від 10.01.2002 року № 14-22-6/186. Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»№509-ХІІ від 04.12.1990 р. із змінами та доповненнями, завданням органів державної податкової служби є: здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів ( обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством ( далі -податків, інших платежів). Згідно ст. 27 Закону України «Про плату за землю»№ 378/96-ВР від 19.09.1996р., контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку здійснюється державними податковими інспекціями" . Відповідно до ч. З ст. 14, ст. 17 цього ж Закону, нарахування земельного податку громадянам проводиться державними податковими інспекціями, які видають платникові податків до 15 липня поточного року платіжне повідомлення про сплату податку. Земельний податок сплачується рівними частками власниками землі землекористувачами - виробниками товарної сільськогосподарської і рибної продукції та громадянами до 15 серпня і 15 листопада, а всіма іншими платниками щоквартально до 15 числа наступного за звітним кварталом місяця. Регулювання земельних відносин в Україні здійснюється на підставі Земельного Кодексу України (далі Кодекс), а справляння плати за землю здійснюється відповідно до Закону України "Про плату за землю" № 378/96 ВР від 19.09.1996р. яким установлено, що об'єктом плати за землю є ділянка, яка перебуває у власності або користуванні , тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник землі і землекористувач, у тому числі орендар. Моментом (датою) початку нарахування плати за землю, відповідно до ч. І ст. 15 Закону України («Про плату за землю» № 378/96-ВР із змінами та доповненнями) є день виникнення права власності або права користування земельною ділянкою: " Власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою". Відсутність належного оформлення документів на землекористування не може бути підставою для звільнення від сплати податку на землю. Крім того, в ч.5 ст.7 Закону України «Про плату за землю»зазначено, що податок за земельні ділянки, зайняті житловим фондом, кооперативними автостоянками для зберігання особистих транспортних засобів громадян, гаражно-будівельними, дачно-будівельними кооперативами, індивідуальними гаражами і дачами громадян, а також за земельні ділянки, надані для потреб сільськогосподарського виробництва, водного та лісового господарства, які зайняті виробничими, культурно-побутовими та господарськими будівлями і спорудами, справляється у розмірі трьох відсотків суми земельного податку, обчисленого відповідно до частин першої та другої цієї статті. ДПІ у Шевченківському районі м. Києва на підставі витягу з Державного Земельного Кадастру від 06.12.2006р. було прийнято та надіслано податкове повідомлення - рішення №0023791703 від 08.05.2007 р., за яким відповідачу визначено загальну суму податкового зобов'язання по податку на землю в розмірі 68,30 грн. Згідно повідомлення поштового відділення, поштове відправлення з податковим повідомленням -рішенням повернулося в зв'язку із закінченням терміну зберігання. Позивачем було складено Акт № 2211 від 20.08.2007р. про неможливість вручення, а податкове повідомлення -рішення розміщено на дошці податкових оголошень 20.08.2007р. Згідно ст.16 Закону України № 2181-ІІІ від 21.12.2000 р., після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті. Нарахування пені закінчується у день прийняття банком, обслуговуючим платника податків, платіжного доручення на сплату суми податкового боргу. Відповідно до п.п. 6.2.1. п.6.2. ст.6 Закону України " Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами" №2181-ІІІ від 21.12.2000 р., у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податкові вимоги. Згідно з п.п. 16.4.1. п.16.4. ст.16 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами" № 2181 -III від 21.12.2000 р. за прострочення встановлених строків сплати, в тому числі не утриманого у джерела виплати або утриманого не повністю, стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми недоплати. На вимогу абзацу першого п.п.6.2.3 п.6.2 ст.6 Закону України №2181-III з моменту виникнення податкового боргу відповідачу було направлено поштою за адресою: [ADDRESS], першу податкову вимогу 1/84 від 21.08.07р. на суму 32,45 грн., яка згідно повідомлення поштового відправлення повернулася в зв'язку із закінченням терміну зберігання. Відповідно до п.п.6.2.4 п-6.2 ст.6 Закону України № 2181-ІІІ, у разі коли податковий орган чи пошта не може вручити платнику податків податкові вимоги у зв'язку з незнаходженням посадових осіб, податковий орган розміщує податкові вимоги на дошці податкових оголошень. При цьому день розміщення такої податкової вимоги вважається днем її вручення. Таким чином, перша податкова вимога була розміщена на дошці податкових оголошень згідно акту від 06.11.2007 р. Сума податкового боргу сплачена не була. Згідно абзацу б) п.п.6.2.3 п.6.2 ст.6 Закону України № 2181-ІІІ, друга податкова вимога надсилається не раніше тридцятого календарного дня від дня вручення першої податкової вимоги. Таким чином, друга податкова вимога № 2/270 від 06.12.07р. на суму 66,60 грн. була надіслана поштою, за адресою: [ADDRESS] , яка згідно повідомлення про вручення поштового відправлення повернулась за закінченням терміну зберігання. Згідно п.п. 6.2.4 п. 6.2 ст.6 Закону України №2181-ІІІ, у разі коли податковий орган чи пошта не може вручити платнику податків податкові вимоги у зв'язку з незнаходженням посадових осіб, податковий орган розмішує податкові вимоги на дошці податкових оголошень. При цьому день розміщення такої податкової вимоги вважається днем її вручення. Таким чином, друга податкова вимога була розміщена на дошці податкових оголошень згідно акту від 22.01.2008 р. Сума податкового боргу сплачена не була. Податкові вимоги оскаржені не були, сума податкового боргу залишилась не сплачена. Згідно п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" №2181-ІІІ від 21.12.2000 р., податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до п. 4.2 та п. 4.3 ст. 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення. П.п.2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону № 2181-ІІІ передбачено, що органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу є виключно податкові органи та державні виконавці у межах їх компетенції. Відповідно до п.п.3.1.1 п.3.1 ст. З Закону України від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ активи платника податку можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. Таким чином, податковий борг відповідача перед бюджетом становить 66,60 грн. Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання та захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, відповідач не надав суду належних доказів щодо не правомірності прийнятого позивачем податкового повідомлення - рішення. Враховуючи вищенаведене та

Результат розгляду: granted