Рішення адміністративного суду від 2008-07-03 00:00:00+03

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що віа проживає в м.Овруч . Має статус потерпілого від аварії на ЧАЕС 2 категорії. За період з 01.01.2006 року по 30.06.2007 року відповідачем не були проведені у повному обсязі виплати, передбачені ст. ст. 37, 39,51 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що призвело до порушення його прав. Заборгованість по доплаті пенсіонерам,які проживають на територіях радіоактивного забруднення (ст.39) позивач визначила в розмірі13481 грн. , за допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва (ст.37) - 2696,20 грн., ст.51- 1877,04грн. Посилається на те, що він отримував відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. Позивач в судове засідання не з'явився. В позові зазначив, що просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача просить справу розглядати без їх участі, позов не визнають,надали письмові заперечення на обгрунтування своїх доводів.. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивач проживає в м.Овруч, Житомирської області , яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення та одержує пенсію за віком. Позивач має статус потерпілого від аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням. Згідно ст. 37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення 40 процентів від мінімальної заробітної плати. Позивач, проживаючи в м.Овруч, Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, отримує пенсію за віком і повинен був отримувати вказану допомогу в зазначеному розмірі щомісяця, проте у вказаний позивачем період, вона виплачувалась частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, що вбачається із відповідної довідки, тобто, права позивача були порушені. Згідно ст.39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються: у зоні гарантованого добровільного відселення - в розмірі двух мінімальних заробітних плат щомісяця. Проте вказана доплата виплачувалась у розмірах, визначених Постановою Кабінет Міністрів України №836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі, що підтверджується відповідною довідкою. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Кодекс адміністративного судочинства передбачає річний строк звернення до суду за відновленням порушених прав. Заборгованість по ст.39 Закону підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України "Про оплату праці" є складовою структури заробітної плати. Однак, дію абзацу третього частини першої статті 39 Закону було зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N 3235-ІУ( 3235-15 ) від 20.12.2005 рік. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом N 489-У ( 489-16 ) від 19.12.2006 і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( у0а6р710-07 ) від 09.07.2007. Дію абзацу 3 частини 1 статті 37 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на 2006 рік зупинено згідно Закону № 3235-15 від 2-. 12.2005 року, а на 2007 рік зупинено згідно Закону № 489-16 від 19.12.2006 року і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 від 09.07.2007 року. Враховуючи викладене в задовленні позовних вимог щодо стягнення заборгованності по виплатах передбачених ст.ст.37,39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”позивачу необхідно відмовити. Відповідно до ст.51 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком. З врахуванням розмірів мінімальної пенсії за віком в Україні в спірний період часу, а саме: розмір мінімальної пенсії за віком у спірний період становив: з 1.01. 2007 року - 380 грн., з 1.04.2007 року - 410,06 грн., з 1.10.2007 року 415,11грн.: заборгованість в межах одного року позовної давності буде становить 459,17грн.(380грн.х30%х1=114грн., 410,06грн.х30%х3=369,05грн.+114грн.=483,05грн.-23,88грн(отриманих згідно Постанови КМ України).

Результат розгляду: partial