Рішення адміністративного суду від 2008-06-05 00:00:00+03

15 листопада 2005 року Дніпропетровська міжрайонна податкова інспекція Дніпропетровської області звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю міжрегіональна багатопрофільна фірма «Негоціант ЛТД» з проханням прийняти позовну заяву до розгляду; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю міжрегіональна багатопрофільна фірма «Негоціант ЛТД» на користь держави в особі Державного казначейства Дніпропетровського району Дніпропетровської області на р/р [NUMBER] УДКУ Дніпропетровської області [NUMBER] суму у розмірі 10043,17 грн., про що видати наказ; накласти арешт на активи боржника; судові витрати покласти на відповідача по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Негоціант ЛТД», зареєстровано Дніпропетровською райдержадміністрацією, про що видано свідоцтво про державну реєстрацію[NUMBER] від 27.10.1998 року та внесено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій 11.12.1998 року за [NUMBER] і знаходиться на обліку в Дніпропетровській МДПІ. Згідно акту звірки з бюджетом від 06.10.2005 року за відповідачем лічиться податковий борг у сумі 10043,17 грн. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» відповідачу було направлено першу податкову вимогу від 24.10.2001 року № 1/47 та другу податкову вимогу від 11.12.2001 р. № 2/260 з вимогою сплатити податковий борг. Станом на 12.10.2005 року сума податкового боргу залишається не сплаченою. У зв'язку з цим Дніпропетровська МДПІ просить стягнути податковий борг у судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, обґрунтувавши їх вищевказаними підставами. Представник відповідача позов не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову Дніпропетровської МДПІ, мотивуючи це тим, що всі сплати до бюджету були перераховані підприємством своєчасно через АКАБ «Україна», однак, у зв'язку з тим, що банк припинив свою діяльність, грошові кошти до бюджету не надійшли. Вивчивши матеріали справи, заслухавши думки представників сторін та проаналізувавши чинне законодавства, суд доходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Негоціант ЛТД», зареєстровано Дніпропетровською райдержадміністрацією, про що видано свідоцтво про державну реєстрацію[NUMBER] від 27.10.1998 року та внесено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій 11.12.1998 року за [NUMBER] і знаходиться на обліку в Дніпропетровській МДПІ. Дніпропетровською міжрайонною податковою інспекцією Дніпропетровської області за результатами проведеної перевірки стану збереження активів платника податків, які перебувають у податковій заставі ТОВ МБФ «Негоціант ЛТД» з питань дотримання вимог ст. 8 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», визначено суму податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 10 137,84 грн., про що свідчить акт № 3 від 24 квітня 2005 року. При цьому позивачем не враховано, що відповідачем 23 червня 2001 року та 4 липня цього ж року через обслуговуючий банк АКАБ «Україна» було здійснено сплату податку на додану вартість на загальну суму 16 931 грн., що підтверджується довідкою АКАБ «Україна» від 26 листопада 2001 року № 01-08/469 та довідкою АКАБ «Україна» від 8 лютого 2002 року № 04/1-09/30. 16 липня 2001 року було прийнято рішення про відкликання ліцензії АКАБ «Україна» та призначення ліквідатора у зв'язку з припиненням діяльності АКАБ «Україна». Відповідно до довідки Дніпропетровської дирекції Акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» від 26 листопада 2001 року № 01-08/469 сплачені відповідачем суми з податку на додану вартість в розмірах 1 928 грн., згідно з платіжним дорученням № 22 від 23 червня 2001 року, та 15 003 грн., згідно з платіжним дорученням № 25 від 4 липня 2001 року знаходились на транзитному рахунку банка «Україна» і не були відправлені за призначенням через відсутність коштів на кореспондентському рахунку банка. Довідкою АКАБ «Україна» від 8 лютого 2002 року № 04/1-09/30 було повідомлено Дніпропетровську міжрайонну державну податкову інспекцію Дніпропетровської області про списання з розрахункового рахунку ТОВ МБФ «Негоціант ЛТД» коштів згідно платіжних доручень (11.05.2001 р. - 472,60 грн. з податку на прибуток за квітень 2001 р., 25.06.2001 р. - 75 грн. за пеню на ПДВ за другий квартал 2001 р., 25.06.2001 р. - 1928 грн. з ПДВ за другий квартал 2001 р., 13.07.2001 р. - 15003 грн. за ПДВ, 17.07.2001 р. - 16970 грн. з єдиного податку), які не були проплачені за призначенням до райказначейства Дніпропетровського району Дніпропетровської області у зв'язку з відсутністю таких коштів на коррахунку банку «Україна». Також вищезазначеною довідкою повідомлено про визнання за Дніпропетровською міжрайонною державною податковою інспекцією Дніпропетровської області майнових вимог в розмірі 34268,60 грн. та включення зазначеної суми до реєстру кредиторів. Відповідно до вимог п.22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. Судом не встановлено вини позивача за неперерахування до бюджету платежів з податку на додану вартість. За приписами п.п. 16.5.1 п. 16.5 ст. 16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 р. (підпункт 16.5.1 пункту 16.5 статті 16 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 20.02.2003 р.) за порушення строків зарахування податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів або державних цільових фондів, встановлених законодавством, з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, у розмірах, встановлених для відповідного податку, збору (обов'язкового платежу), а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Законом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків, зборів (обов'язкових платежів) звільняється від відповідальності за несвоєчасне або неповне зарахування таких платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції. Відповідно до п.п. 16.5.3 п.16.5 ст. 16 цього ж закону не вважається порушенням строків зарахування податків і зборів (обов'язкових платежів) з вини банку, якщо таке порушення стало наслідком регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до браку вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку для здійснення зарахування. Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік термінів зарахування податків, зборів (обов'язкових платежів) розпочинається з моменту такого відновлення. Таким чином, покладення на відповідача відповідальності за неперерахування чи несвоєчасне перерахування банком до бюджету податків не ґрунтується на положеннях чинного законодавства. Що стосується позовної вимоги про покладення судових витрат на відповідача, то відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. У зв'язку з цим суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову і в цій частині. На підставі вищевказаного,

Результат розгляду: denied