Рішення адміністративного суду від 2008-01-21 00:00:00+02

Позивач звернулась до адміністративного суду із зазначеним позовом. Просить стягнути з відповідача різницю недоплаченої щорічної одноразової грошової допомоги, яка повинна була бути виплачена її померлому чоловіку, як інваліду війни 1 групи. Вимоги мотивує тим, що йому, як інваліду війни 1 групи, відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня повинна надаватися одноразова грошова допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком. Однак, за 2005-2007 роки вона виплачувалась Житомирським обласним центром по нарахуванню і здійсненню соціальних виплат у неповному розмірі чим були порушені його права. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідач Головного управління праці та соціального захисту населення в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заперечень суду не надав. Представник відповідача Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Житомирської облдержадміністрації в судове засідання не з”явився. Направив до суду заперечення, в яких вказав, щ позивач отримала всі належні їй виплати, передбачені Законами України „Про державний бюджет” на відповідний рік. Просить справу розглядати без них. Суд, розглянувши матеріали справи, встановив: спірні правовідносини регулюються Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Встановлено, що чоловік позивача, [PERSON], був інвалідом війни 1 групи, що підтверджується посвідченням [NUMBER] від 28.10.2005 року, видане Житомирським УПСЗН. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO]. Згідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно, до 5 травня, інвалідам війни 1 групи виплачується разова грошова допомога у десяти мінімальних пенсій за віком. Як свідчить додатковий атестат управління соціального захисту населення Житомирського району [PERSON]. отримав разову грошову допомогу до 9 травня у 2005 році - 330 грн., у 2006 році - 400 грн., у 2007 році - 450 грн., тобто з урахуванням обмежень, встановлених Законами України «Про державний бюджет України на 2005 рік», «Про державний бюджет України на 2006 рік», «Про державний бюджет України на 2007 рік». Встановлено, що позивач, [PERSON], проживала разом з померлим [PERSON]., була його дружиною, а одже, на підставі ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання разової грошової допомоги, що належала особі згідно з цим законом і залишилась не одержаною у зв”язку з його смертю, як його дружина. У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою, визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави. Статті 21 та 22 Конституції України закріпили, що права та свободи людини є невідчужуваними та непорушними, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках передбачених Основним Законом України. Зокрема ст.64 визначено вичерпний перелік випадків щодо обмеження встановлених прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень, а саме: в умовах воєнного або надзвичайного стану. Встановлення окремими законами України певних пільг, компенсацій і гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист, а тому, відповідно до ч.6 ст.6. ч.2 ст.19, ч.1 ст.68 Конституції України, вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними. Таким чином суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідно до ст.171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення, а тому суд вважає, що недовиплачену разову грошову допомогу слід стягнути з Головного управління праці і соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації. Стягненню підлягає допомога за 2007 рік, оскільки в адміністративному судочинстві діє річний строк позовної давності, а відповідно до ч.4 ст.171Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» такі виплати передбачено проводити до 30 вересня відповідного року. З врахуванням отриманої разової грошової допомоги за 2007 рік в розмірі 450 грн., суд вважає необхідним стягнути на користь позивачки невиплачену разову грошову допомогу за вказаний період в розмірі 3650 грн. 60 коп.(4100,60 грн. - 450 грн.). В решті позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного і

Результат розгляду: partial