Рішення адміністративного суду від 2008-10-17 00:00:00+03

Дніпропетровська міжрайонна державна податкова інспекція Дніпропетровської області звернулась із адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) з позовними вимогами про припинення підприємницької діяльності. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач порушує вимоги діючого законодавства, а саме не подає податкових декларацій до Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області з 23.01.2007 року. Представник Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечував. Просив припинити його підприємницьку діяльність, оскільки він подав державному реєстратору заяву про припинення підприємницької діяльності, а для цього необхідно зібрати довідки, зокрема ДПІ. Для останньої банк має надати довідку, однак перед банком мається заборгованість близько 150,00 грн. Грошей у відповідача немає. Позивач не виконав вимогу суду викладену в ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі щодо надання довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про наявність запису про державну реєстрацію, про відсутність запису про прийняття рішення про припинення, - станом на час розгляду справи; доказів неподання відповідачем декларацій та фінансової звітності, зокрема довідки про декларацію, подану в останнє, довідки про відсутність заборгованості перед бюджетом; копії зазначених документів, поданих востаннє; довідку із переліком декларацій та документів фінансової звітності, які належало відповідачу подавати; довідку про фактичну та поштову адресу відповідача. Суд розглянув справу за наявними доказами. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав. З матеріалів справи, виходить, що фізична особа-підприємець [PERSON] зареєстрований розпорядженням Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 24.03.2003 року як суб'єкт підприємницької діяльності. Згідно даних позивача, відповідач не подає декларації та документи податкової звітності з 23.01.2007 року, що є порушенням чинного законодавства України та порушенням законних інтересів держави. Згідно довідки позивача заборгованості по платежам до бюджету підприємець не має. Які саме декларації або документи фінансової звітності відповідач не подавав, позивачем не визначено. Судом встановлено, що в копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, наданої разом із позовною заявою, станом на 03.04.2008 року наявний запис про те, що: фізична особа-підприємець - [PERSON], місце проживання - [ADDRESS]; дата державної реєстрації фізичної особи-підприємця - 24.03.2003; знаходиться в стані припинення підприємницької діяльності. Державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру. Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних і фізичних осіб - підприємців» визначено статус відомостей Єдиного державного реєстру - якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Згідно із статтею 46 вказаного Закону, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі: - прийняття фізичною особою - підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності; - смерті фізичної особи - підприємця; - постановлення судового рішення про оголошення фізичної особи померлою або визнання безвісно відсутньою; - постановлення судового рішення про визнання фізичної особи, яка є підприємцем, недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності; - постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Відповідно до статті 22 вказаного Закону інформація про прийняття фізичною особою рішення щодо припинення підприємницької діяльності, про постановлення судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, якщо таке рішення не пов'язане з банкрутством фізичної особи - підприємця, підлягає обов'язковому опублікуванню в спеціалізованому друкованому засобі масової інформації. Зокрема, повідомлення про прийняття фізичною особою - підприємцем рішення щодо припинення підприємницької діяльності повинно містити відомості про: ім'я фізичної особи - підприємця; ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків; місце та дату внесення запису про прийняття рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем. Повідомлення про постановлення судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, якщо таке рішення не пов'язане з банкрутством фізичної особи - підприємця, повинно містити відомості про: ім'я фізичної особи - підприємця; ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків; дату та підставу для прийняття судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; місце та дату внесення запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Порядок державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням визначено статтею 47 вказаного Закону. Для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа повинні подати державному реєстратору (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) такі документи: заяву про припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем; документ, що підтверджує внесення плати за публікацію повідомлення про прийняття фізичною особою - підприємцем рішення щодо припинення підприємницької діяльності. Для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа не раніше двох місяців з дати публікації повідомлення у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації подає державному реєстратору особисто (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу встановлений пакет документів. За відсутності підстав для залишення документів без розгляду державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем. Таким чином, оскільки відповідач знаходиться в стані припинення, за умови надання певного пакету документів, державний реєстратор зобов'язаний у встановлений термін внести запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичні особи. Суд дійшов висновку, що позбавити статусу підприємця фізичну особу можливо один раз - з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. У разі прийняття судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи, виникне ситуація, коли реєстратор буде зобов'язаний повторно внести запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, повторно надіслати відповідним органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування повідомлення про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем та відомості реєстраційної картки про проведення державної реєстрації припинення фізичної особи - підприємця. Суд дійшов висновку, що припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за рішенням суду є неможливим у разі наявності запису в державному реєстрі щодо знаходження такого суб'єкта господарювання в стані припинення підприємницької діяльності. Відповідно до пункту 17 статті 11 Закону України «Про державну податкову службу України» №509-ХІІ від 04.12.1990 року (зі змінами і доповненнями) органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядок встановлений законами України, мають право звертатися до судових органів із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності. Суд дійшов висновку, що вказаний Закон не наділяє позивача правом на подачу адміністративного позову про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Крім того, скасування державної реєстрації є адміністративно-господарською санкцією яка застосовується до суб'єкта господарювання з врахуванням вимог статей 238, 239, 247, 250 Господарського кодексу України. Відповідно до статті 247 Господарського кодексу України у разі здійснення суб'єктом господарювання діяльності, що суперечить закону чи установчим документам, до нього може бути застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді скасування державної реєстрації цього суб'єкта та його ліквідації. Однак, з матеріалів справи не виходить, що відповідач здійснював діяльність, що суперечить законодавству. Неподання податкових декларацій не є тотожнім здійсненню діяльності, що суперечить законодавству. Засобами державного регулювання у сфері господарювання, спрямованими на забезпечення єдиної державної політики у цій сфері та захист економічних і соціальних інтересів держави, суспільства та окремих споживачів є, зокрема, ліцензування, патентування певних видів господарської діяльності та квотування відповідно до статті 14 Господарського кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied