Рішення адміністративного суду від 2008-09-17 00:00:00+03

У лютому 2006 року [PERSON] (надалі-позивач) звернувся із вказаним позовом, в якому, посилаючись на порушення відповідачем Конституції України та положень Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», просив зобов'язати Київський обласний військовий комісаріат провести перерахунок та здійснити виплату недоплаченої суми пенсії за минулий час з урахуванням надбавок та премій, встановлених нормативно-правовими актами України, що були прийняті в період з 1996 по 2003 роки. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач в порушення вимог ст. 63 вказаного Закону не проводив йому перерахунок пенсії, виходячи із розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців, визначеного нормативно-правовими актами. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2007 року позовні вимоги [PERSON]. задоволені частково. Визнано протиправними дії Київського обласного військового комісаріату щодо відмови [PERSON] в перерахунку і виплати недоплаченої суми пенсії, в частині проведення перерахунку пенсії, з урахуванням 33,3% премії. Зобов'язано Київський обласний військовий комісаріат провести перерахунок пенсії [PERSON], починаючи з 9 лютого 1999 року по 31 грудня 2004 року включно, з урахуванням 33,3% премії, згідно Указу президента України № 923/96 від 04.10.1996 року та постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 року № 829. Зобов'язано Київський обласний військовий комісаріат надати [PERSON] довідку про зроблений перерахунок пенсії за період з 09.02.1999 року по 31.12.2004 рік, з урахуванням 33,3% премії, станом на 31.12.2004 р. для подання до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. В іншій частині позову відмовлено. Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та ухвали нове рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] відмовити повністю. Заперечень на апеляційну скаргу від позивача та інших учасників судового процесу до суду не надходило. В судове засідання сторони не з'явились, причини неявки суду невідомі, були повідомлені належним чином. Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. Колегією суддів встановлено, що позивач - [PERSON] був звільнений в запас на підставі наказу Міністра оборони України № 811 від 24.12.1998 року (а.с.11), а з 08.02.1999 року був звільнений від служби повністю на підставі наказу командира військової частини А 3378 № 25 (а.с.10). Станом на 01.10.1999 рік вислуга років позивача в Збройних Силах становила 20 років 2 місяці і 27 днів. На підставі поданої заяви, позивачу з 09.02.1999 року була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб». Як вбачається з постанови Пленуму Верхового Суду України № 4 від 15.04.2005 року «Про окремі питання застосування судами України законодавства про пенсійне забезпечення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», законодавством з питань пенсійного забезпечення, яке діяло до 1 січня 2005 року, не було передбачено можливості перерахунку раніше призначених пенсій у зв'язку із запровадженням після звільнення військовослужбовців та осіб, котрі мають право на пенсію згідно із Законом України № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, яких вони не отримували під час служби а також премій. Закон № 1769-15 « Про внесення змін до ст. 43 Закону України«Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» , який набув чинності 01.01.2005 року, не має зворотної сили, тому вимоги щодо перерахунку пенсії з урахуванням запроваджених після звільнення зі служби нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за минулий час, тобто до 01.01.2005 року, задоволенню не підлягають. На виконання вимог вказаного закону [PERSON] було проведено перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням сум податкового окладу та окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, надбавок і підвищень та премії у розмірах встановлених Законом, що підтверджується довідками про перерахунок пенсії (а.с. 7, 24,55). Отже право на перерахунок пенсії позивач набув після набрання чинності вищевказаного закону , тобто з 1 січня 2005 року. На підставі вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку щодо відмови в позові [PERSON]. в частині проведення перерахунку та виплати недоплаченої суми пенсії з урахуванням 40% щомісячної надбавки посадового окладу, введеного Указом Президента України № 847/99 від 14.07.1999 року; 100% щомісячної надбавки, введеної Указом Президента України № 173 від 23.02.2002 року та 70% щомісячної надбавки, введеної Указом Президента України № 389/03 від 05.05.2003 року. Що стосується проведення перерахунку пенсії, з урахуванням 33,3% премії колегія суддів приходить до наступного висновку. Задовольнивши позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що премія є одним із видів додаткового щомісячного грошового забезпечення і підлягає врахуванню при обчисленні розміру пенсії. Законом України “Про внесення змін до статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб” від 15 червня 2004 року № 1769-IV премії віднесені до додаткових видів грошового забезпечення, тому лише з моменту набрання чинності зазначеним Законом враховуються при нарахуванні пенсій військовослужбовцям. Відповідно до частини третьої статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, в редакції чинній на час припинення позивачем військової служби, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислювалися з грошового забезпечення. При цьому для обчислення пенсій враховувалися відповідні оклади за посадою, військовим чи спеціальним званням, процентна надбавка за вислугу років, надбавки за вчене звання і вчену ступінь, кваліфікацію і умови служби у порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України. За правилами пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей” від 17 липня 1992 року № 393 пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: окладу за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; окладу за військове або спеціальне звання; процентної надбавки за вислугу років; додаткових видів грошового забезпечення, що надаються щомісяця (надбавки за вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію та умови служби). Законом України “Про внесення змін до статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб” від 15 червня 2004 року № 1769-IV статтю 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” доповнено новою частиною дев'ятою, за змістом якої при обчисленні пенсій військовослужбовців у розрахунок включаються щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством на день призначення цих пенсій. З огляду на викладене та враховуючи практику Вищого адміністративного суду України, колегія суддів дійшла висновку, що премія, яку отримував позивач під час проходження служби, до набрання чинності зазначеним Законом, не відноситься до додаткових видів грошового забезпечення, а тому висновок суду першої інстанції є помилковим, а правові підстави для задоволення позову у цій частині відсутні. Беручи до уваги вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повністю з'ясував обставини даної справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Результат розгляду: granted