Рішення адміністративного суду від 2008-06-10 00:00:00+03

Позивач - [PERSON], звернувшись до суду вказує, що має право на пільги встановлені законодавством України, як учасник бойових дій, що підтверджується посвідченням серія АБ № [NUMBER], виданого Рівненським міськвійськоматом в м. Рівне 13 липня 2004 року. Відповідно до ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня він має право на разову грошову допомогу, як учасник бойових дій в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. В 2004 році йому було виплачено вказану допомогу в розмірі 120 гривень, в 2005 році - 250 грн., в 2006 році - 250 гривень, і в 2007 році - 280 гривень. Пенсія за віком складала в 2004 році - 102 грн. 82 коп., 2005 році - 332 грн. 00 коп., в 2006 році - 359 грн. 00 коп., а в 2007 році - 410 грн. 06 коп. Таким чином, позивач вказує, що відповідач не доплатив йому щорічну разову допомогу до 5 травня, всього за чотири роки: 2004, 2005, 2006, 2007 роки в сумі 4 855 гривень 30 копійок. Посилаючись на ст.12-16, 17-1 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та ст.ст. 22, 64,95 Конституції України, рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 року № 20-рп/2004 та від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 позивач просить позов задовольнити і стягнути з відповідачів недоплачену щорічну разову допомогу в розмірі 4 855 гривень 30 копійок. В судове засідання позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задоволити. Представник Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому, вважає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки ст. 95 Конституції України встановлює, що виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільові спрямування цих видатків. Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року по справі №1-29/2007 положення ст.29 Закону України "Про Державний бюджет України" на 2007 рік (зазначеною статтею встановлені розміри щорічної разової допомоги) визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення, тобто з 9 липня 2007 року. Виходячи з цього, на момент виплати щорічної разової грошової допомоги - до 5 травня, ст.29 Закону України "Про Державний бюджет України" на 2007 рік була чинною і допомога виплачена в розмірі, встановленому зазначеною статтею. Зворотної сили Рішення Конституційного Суду не має. Бюджетним Кодексом України (п.2 ст. 4) встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу України положення нормативно-правових актів застосовується лише в частині в якій вони не суперечать положенням Конституції України цього Кодексу та закону про Державний бюджет України. Допомога в розмірах зазначених в Законах України про Державний бюджет України на 2004, 2005, 2006, 2007 роки виплачена [PERSON]. повністю - заборгованості немає. Тому просить в задоволенні позову відмовити. Представник Міністерства Фінансів України в судове засідання не з'явився та подав заперечення з аналогічними поясненнями на позов та зауважив, що фінансова можливість Державного бюджету України на 2004-2007 роки не дозволяла здійснити виплати у розмірі, передбаченому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", тому здійснення вказаних виплат проводилося та проводиться у відповідності до Закону України про Державний бюджет на відповідний рік. Також зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до суду в частині вимог на 2004-2006 років. Просить в задоволенні позову відмовити. Представники Державного казначейства України та Міністерства праці і соціальної політики України до суду не з'явились. В наданих запереченнях представник Державного казначейства просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення... В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. На думку суду, позивачем не доведено ті обставини на яких ґрунтується його позов, а відповідачами доказана правомірність своїх дій, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ст..8 Конституції України вона має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Згідно ч. 2 ст.95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь - які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Як вбачається з ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» та в попередніх бюджетах за 2004-2006 роки, видатки держави на фінансування виплат в розмірах зазначених в ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" - не передбачені. Хоч рішенням Конституційного суду від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення ст. 29 Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік", якою обмежувались зазначені вище виплати, визнано таким, що не відповідає Конституції України, однак на думку суду, це не тягне за собою автоматичне здійснення таких виплат, оскільки в бюджеті не має відповідного фінансування. Відповідно до ч.2 ст. 4 Бюджетного Кодексу України, при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України. Змін до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік» в частині видатків на загальносуспільні потреби передбачені ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірах про які йдеться в позові - не внесено. В державному бюджеті на 2008 рік також не передбачено компенсаційних виплат за попередні роки для даної категорії громадян по щорічній разовій грошовій допомозі до п'ятого травня. Отже, оскільки таких коштів на адресу відповідачів з Державного бюджету України не надійшло, то підстав стягувати з них зазначеної позивачем суми - не має, оскільки вони не є розпорядниками коштів, а лиш здійснюють фізично ці виплати після надходження зазначених коштів з бюджету. Крім того, позивачем пропущено встановлений ст.99 КАС України річний термін на звернення до суду, щодо вимог про стягнення допомоги за 2004 - 2006 роки, про поновлення якого він навіть не клопотав перед судом і підстав для його поновлення суд не вбачає.

Результат розгляду: denied