Рішення адміністративного суду від 2008-02-04 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, зазначивши, що в 1990 році від імені держави, колишнього СРСР, філія - Чигиринське відділення № 3199 ВАТ “Ощадбанк” продала йому облігацію цільового безпроцентного займу [NUMBER], за яку він 23.03.1990 року вніс в касу даної філії гроші в сумі 5300крб. Відповідно до Правил виконання операцій по облігаціям державних цільових безпроцентних позик, затверджених Мінфіном, Ощадбанком та Мінторгом СРСР 02.02.1990 року в обмін на придбану облігацію він повинен був в 1993 році отримати автомобіль “Таврія” ЗАЗ-1102. Пункт 5.2 вищевказаних Правил передбачав, що комісійна винагорода за продаж облігацій становить 2% від їх вартості, при цьому із загальної суми винагороди 90% перераховувалось на баланс правління Ощадбанку СЧРСР, а 10% винагороди зараховувалось на рахунок відділення Ощадбанку за місцем продажу облігацій як прибуток, який в його випадку отримала філія - Чигиринське відділення № 3199 ВАТ “Ощадбанк”. Після розпаду Союзу РСР Україна прийняла частину боргових зобов”язань Уряду СРСР у вигляді облігацій внутрішніх державних позик і казначейських зобов”язань. Відповідно до ст.3 Закону України “Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України” заощадження громадян повинні відновлюватися у співвідношенні 1 крб. до 1,05грн. станом на 01.10.1996 року із зазначенням того, що подальша компенсаційна індексація заощаджень громадян здійснюється при видачі заощаджень гасінням цінних бумаг, згідно з індексом інфляції. Відповідачем, філією - Чигиринське відділення № 3199 ВАТ “Ощадбанк”, 20.12.2006 року в обмін на його облігацію було виплачено 5563грн. з розрахунку 1крб. на 1,05грн., але без врахування інфляції від знецінення його коштів, які перебували в користуванні відповідача 16 років, розмір якої становить 6557грн.39коп. Згідно довідки філії - Чигиринське відділення № 3199 ВАТ “Ощадбанк”від 05.01.2007 року середня процентна ставка по депозитах Ощадбанку за 1990-2006р.р. становить 8% річних, у зв”язку з чим його втрата від інфляції складає 6784грн. /5300х8% за 16р./. Його заява про добровільну виплату суми втрат від інфляції відповідачем, філією - Чигиринське відділення № 3199 ВАТ “Ощадбанк”, залишена без задоволення з вказанням того, що на протязі 11 років кошти на індексацію інфляції не передбачались та не виділялись. Вважаючи відмову відповідача незаконною, позивач прохав стягнути з філії - Чигиринське відділення № 3199 ВАТ “Ощадбанк” суму інфляції в розмірі 6557грн. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та прохав їх задовільнити, пояснивши, що відносини з ощадбанком розпочалися з моменту придбання облігації, яку в 1993 році він мав право обміняти на атомобіль “Таврія”. Однак уряд України, прийнявши на себе боргові зобов”язання по облігаціям внутрішньої позики після розпаду СРСР, коли настав час обміну ніяких заходів з приводу цього не вжив, що змусило його звернутися до суду з позовом про зобов”язання Кабінету Міністрів України виконати свої зобов”язання, але в задоволенні позову йому було відмовлено. 20.12.2006 року ощадбанк викупив в нього облігацію із розрахунку за 1крб. на 1,05грн. Коли він став вимагати виплатити інфляцію, то йому було відмовлено, мотивуючи тим, що Кабінет Міністрів України коштів на це не виділяє. Вважаючи відмову незаконною, так як вона суперечить п.1 ч.1 та п1 ч.2 ст.92 Конституції України та іншим законам, він прохав стягнути з філії - Чигиринське відділення № 3199 ВАТ “Ощадбанк” суму інфляції в розмірі 6557грн. Представник відповідача філії - Чигиринське відділення № 3199 ВАТ “Ощадбанк” Винник Т.В позов не визнала, пояснивши суду, що ощадбанк надавав лише послуги з продажу облігацій, не беручи при цьому на себе ніяких зобов”язань. Враховуючи, що позивач підтвердив отримання від них компенсації втрати від знецінення вартості облігації в сумі 5565грн., то інші зобов”язання філії - Чигиринське відділення № 3199 ВАТ “Ощадбанк” перед позивачем відсутні. Кошти на вказані позивачем видатки Головним управлінням Державного казначейства України на кореспондентський рахунок ВАТ “Державний Ощадний банк України” в Національному банку України не були перераховані, тому що видатки на погашення інфляції Законом України “Про державний бюджет України на 2007 рік” не були передбачені, як і в 2006 році. А тому вимога позивача про сплату, крім компенсації, передбаченої Законом України “Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України”, втрати від інфляції /подальша компенсаційна індексація/ є безпідставною. Також безпідставна вимога позивача щодо наявності боргу ощадбанку по середній 8-процентній ставці по депозитах Ощадбанку СРСР за 16 років, поскільки середня процентна ставка по депозитах в установах ВАТ “Ощадбанк” з 1991 року нараховується на кошти, розміщені вкладниками на рахунках банку, а не на компесаційні суми, які знаходяться на позабалансовому рахунку. Крім того позивач придбав облігацію державної цільової безпроцентної позики, на яку покупцю взагалі не нараховуються відсотки. В зв”язку з цим вони вважають, що, відмовивши позивачу у виплаті інфляції в сумі 6557грн., законодавство ними не порушено. Представник відповідача Головного управління Державного казначейства України у Черкаській області Щербань З. В. також позов не визнала і пояснила суду, що подальша компенсаційна індексація заощаджень громадян здійснюється при погашенні цінних паперів відповідно до індексу інфляції. Однак ч.2 ст.3 Закону України “Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України” окрема виплата втрат від інфляції не передбачена. А згідно ст.7 зазначеного Закону, заощадженння повертаються у межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік. Поскільки кошти ощадбанку не перераховувались, то в позові не може бути задоволено. Вислухавши позивача , представників відповідачів , вивчивши матеріали справи, суд вважає , що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до п/п.7 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року № 1091 “Про виплату у 2006 році громадянам України компенсацій втрат від знецінення грошових заощаджень і страхових внесків, вкладених до 2 січня 1992 р.в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України, та викуп облігацій Державної цільової безпроцентної позики 1990 року і державних казначейських зобов”язань СРСР” на викуп облігацій Державної цільової безпроцентної позики 1990 року за окремими видами товарів, до складу яких відносився і автомобіль “Таврія ЗАЗ-1102” було виділено 140 млн.гривень. Як встановлено в судовому засіданні і підтверджується довідкою від 20.12.2006 року, виданою філією - Чигиринське відділення № 3199 ВАТ “Ощадбанк”, в 1990 році відповідачем - філією - Чигиринське відділення № 3199 ВАТ “Ощадбанк” позивачу було продано облігацію безпроцентного займу на автомобіль “Таврія” ЗАЗ -1102, а 20.12.2006 року у виконання вище вказаної постанови Кабінету Міністрів України виплачено компенсацію за дану облігацію в сумі 5563грн. В ч.2 ст.3 Закону України “Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України”, яка діяла на той час, дійсно було зазначено, що компенсаційна індексація заощаджень громадян здійснюється при погашенні цінних паперів відповідно до індексу інфляції, але виплата втрат від інфляції в окремому порядку не передбачена. Крім того ст.6 цього ж Закону передбачено, що компенсація громадянам України втрат від знецінення грошових заощаджень проводиться виключно в грошовій формі за рахунок Державного бюджету України. Порядок перерахування коштів з Державного бюджету України установам Ощадного банку України визначається Кабінетом Міністрів України. Погашення відновлених заощаджень громадян, поміщених у цінні папери, здійснюється на загальних підставах відповідно до сум, визначених у Державному бюджеті України. Судом же встановлено, що Законом України “Про державний бюджет України на 2006 рік” та в подальші роки кошти на погашення цінних паперів з врахуванням інфляції не виділялися, субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам направлялася на заходи щодо поступової компенсації громадянам втрат від знецінення грошових заощаджень. Також з цього приводу не приймалися рішення Кабінетом Міністрів України. З врахуванням того, що Головним управлінням Державного казначейства України у Черкаській області кошти на погашення цінних паперів з врахуванням інфляції філії - Чигиринське відділення № 3199 ВАТ “Ощадбанк”, не перераховувалися, то остання не мала змоги виплатити її позивачу через відсутність таких коштів на рахунку. . А тому суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає неможливим задовільнити вимоги позивача, поскільки погашення цінних паперів здійснювалося у межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік. Також питання про винесення окремої ухвали є, згідно ст.166 КАС України, правом суду у разі виявлення порушення закону під час розгляду справи. Поскільки судом цього не встановлено, то і підстави для винесення окремої ухвали відсутні. На підставі викладеного та,

Результат розгляду: denied