Рішення адміністративного суду від 2008-05-20 00:00:00+03

13 лютого 2008 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Дружківського управління праці та соціального захисту населення, в якій вказав, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно висновку МСЕК йому встановлено 3-тю групу інвалідності, пов'язану з наслідками Чорнобильської катастрофи. Він набув право на одержання одноразової компенсації на оздоровлення у розмірі тридцяти мінімальних заробітних плат. Незважаючи на вимоги Закону, відповідач виплатив йому одноразову компенсацію в значно меншому розмірі у сумі 189 грн. 60 коп. Просить суд визнати дії відповідача незаконними та стягнути на його користь недоотриману суму одноразової компенсації на оздоровлення у розмірі 13610 грн. 40 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно висновку МСЕК йому з 06.08.2007 року встановлено 3-тю групу інвалідності, пов'язану з наслідками Чорнобильської катастрофи. Згідно Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” він набув право на одержання одноразової компенсації на оздоровлення у розмірі тридцяти мінімальних заробітних плат. Однак відповідачем 31.08.2007 року було виплачено лише 189 грн. 60 коп.. Вважає, що відповідач недоплатив йому 13610 грн. 40 коп. Просить суд визнати дії відповідача незаконними та стягнути на його користь недоотриману суму одноразової компенсації на оздоровлення у розмірі 13610 грн. 40 коп. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав, просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Полякова О.В. позовні вимоги не визнала та пояснила, що виплата одноразової компенсації як інваліду 3 групи Дружківським управлінням праці та соціального захисту населення проводились в порядку передбаченому постановою Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року № 836. Просить суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] належить (віднесений) до першої категорії як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням [NUMBER](а.с.11). Згідно висновку МСЕК №090752 від 06.08.2007 року [PERSON] з 05.06.2007 року встановлена третя група інвалідності, яка пов'язана в виконанням обов'язків військовослужбовця по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.10). Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціального захисту потерпілого населення, визначені Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, оскільки відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Абзацом 4 частини 1 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується одноразова компенсація у розмірі 30 мінімальних заробітних плат. Згідно частини 3 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не уповноважено Кабінет Міністрів України зменшувати конкретні суми виплат. Встановлений у 1996 році постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме стаття 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та законодавство щодо розміру мінімальної заробітної плати на 2007 рік, а не постанова Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року № 836 та постанова Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Статтею 76 Закону України ««Про державний бюджет України на 2007рік» від 19.12.2006р. № 489-V встановлено з 1 січня 2007 року розмір мінімальної заробітної плати 400 грн. на місяць, з 1 квітня 2007 року - 420 грн., з 1 липня 2007 року - 440 грн., з 01 жовтня 2007р. - 460 грн. Рішенням Конституційного суду від 09 липня 2007року положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007рік» від 19.12.2006 р. N 489-V в частині призупинення дії ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані неконституційними. Враховуючи викладене, суд вважає, що дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради щодо відмови позивачу у виплаті допомоги на оздоровлення за 2007 рік з урахуванням положень ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» є незаконними. За таких обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” Управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської ради повинно виплатити позивачу одноразову компенсацію у розмірі 30 мінімальних заробітних плат виходячи із суми мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення позивачу інвалідності. Згідно листа начальника Дружківського управління праці та соціального захисту населення № 4268 від 29.11.2007 року позивачу була виплачена 31.08.2007 року одноразова компенсація як інваліду 3 групи у розмірі 189 грн. 60 коп. (а.с.13). Таким чином, враховуючи, що на момент встановлення позивачу інвалідності 06.08.2007 року мінімальна заробітна плата складала 440 грн., сума одноразової компенсації складає: 440х15-189,60= 13010 грн. 40 коп. Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України судові витрати відносяться за рахунок держави, оскільки сторони звільнені від їх сплати. На підставі викладеного, та

Результат розгляду: partial