Рішення адміністративного суду від 2008-06-24 00:00:00+03

[PERSON] . звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що в період з 01.01.1998р. по 31.03.2003 р. йому не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст. 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що призвело до порушення його прав. Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення (ст.39) позивач визначив в розмірі 11884,50 грн.. Посилається на те, що отримував відповідні доплати у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. В судове засідання позивач не прибув. Надіслав заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності. Представники відповідачів до суду не прибули. Про час та місце судового розгляду повідомленні належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивач в спірний період часу проживав та працював в м. Овруч Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Згідно ст.39 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати щомісяця. Проте вказана доплата виплачувалась у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою доплат в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивача. Заборгованість по ст.39 Закону підлягає стягненню за період з 01.01.1998р. по 31.03.2003 р. відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України „Про оплату праці” є складовою структури заробітної плати. З врахуванням розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу, а саме : Розмір мінімальної заробітної плати становив: з 01.01.1998 р. - 45 грн., з 01.07.1998 р. - 55 грн., з 01.01.1999 р. - 74 грн., з 01.04.2000 р. - 90 грн., з 01.07.2000 р. - 118 грн., з 01.01.2002 р. - 140 грн., з 01.07.2002 р. - 165 грн., з 01.01.2003 р. - 185 грн., з 01.12.2003 р. - 205 грн., з 01.09.2004 р. - 237 грн., 01.01.2005 р. - 262 грн., з 01.04.2005 р. - 290 грн., з 01.07.2005 р. - 310 грн., з 01.09.2005 р. - 332 грн., з 1 січня 2006 року -350 грн., з 01.07.2006 р. - 375 грн., з 1 грудня 2006 року -400 грн., з 1 квітня 2007 року -420 грн., з 1 липня 2007 року -440 грн., з 1 жовтня 2007 року -460 грн.. Оскільки, позивач в своєму розрахунку помилково визначив суму заборгованості в розмірі 11884,50 грн., суд визначає її в такому розмірі. Виходячи з розмірів мінімальної заробітної плати та з урахуванням положень ч. 2 ст. 11 КАС України, заборгованість по доплаті, передбаченій ст.39 Закону, становить: - з січня-червень 1998 р. - 477,00 грн.(45 грн. х 2 х 6= 540грн. - 63 грн.(10,50грн. х 6)); - з липня - грудень 1998р. - 597,00 грн.(55грн. х 2 х 6= 660грн. - 63грн.(10,50грн. х 6)); - з січня 1999 р. - березень 2000 р. - 2062,50 грн.(74грн. х 2 х 15= 2220грн. - 157,50грн.(10,50грн. х15)); - з квітня - червень 2000р. - 508,50 грн.(90грн. х 2 х 3=540грн. - 31,50грн.(10,50грн. х 3)); - з липня 2000р. - грудень 2001р. - 4059,00 грн.(118грн. х 2 х 18=4248грн. - 189грн.(10,50грн. х 18)); - з січня - червень 2002 р. - 1617,00 грн. (140грн. х 2 х 6=1680грн. - 63 грн.(10,50 грн. х 6)); - з липня - грудень 2002 р. - 1917,00 грн. (165грн. х 2 х 6=1980грн. - 63 грн.(10,50 грн. х 6)); - з січня - березень 2003 р. - 1078,50 грн. (185грн. х 2 х 3 =1110грн. - 31,50 грн.(10,50 грн. х 3)), а всього 12316,50 грн.(477,00 грн. + 597,00 грн. + 2062,50 грн. + 508,50 грн. + 4059,00 грн. + 1617,00 грн. + 1917,00 грн. + 1078,50 грн.). Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і на даний час є управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з нього. У задоволенні позовних вимог до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно - Західна залізниця" слід відмовити за безпідставністю.

Результат розгляду: partial