Рішення адміністративного суду від 2008-10-31 00:00:00+02

Згідно з частиною 1 статтю 2 КАС України завданням адміністративногосудочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження. Відповідно до п. 1 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.1 ч.1 ст.3 КАС України). Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України визначено поняття суб'єктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до пункту 1.1. Розділу 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 27.06.2002, № 11-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.03.2008 року за № 208/14899, головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі утворюють систему органів Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади. Відповідно до пункту 1.1. розділу 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року, № 8-2 управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Фонду, підвідомчими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Фонду. Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в АРК, Управління Пенсійного фонду в Київському районі м. Сімферополя АРК у відносинах з фізичними та юридичними особами, під час реалізації своїх завдань та функцій, встановлених законодавством України, являються органами виконавчої влади та суб'єктами владних повноважень. Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд керувався критеріями, закріпленими у частині 3 статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта. Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Стаття 19 Конституції України зобов'язує орган влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Отже “на підставі”означає, що суб'єкт владних повноважень повинний бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України та зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. “У межах повноважень” означає, що суб'єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов'язків, встановлених законами. “У спосіб” означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дії, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень. Суд з'ясовує, чи використане повноваження, надане суб'єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи. Судом встановлено, що спірні відносини між позивачем та відповідачем виникли з приводу відмови УПФУ в Київському районі м. Сімферополя призначити[PERSON] наукову пенсію згідно зі статтею 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність". Відповідно до частин 1 та 2 статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" № 1977-XII від 13.12.1991 року держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів. Пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається при досягненні пенсійного віку: чоловікам - за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 20 років. Статтею 1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» визначені основні терміні, які вживаються в такому значенні: наукова діяльність - інтелектуальна творча діяльність, спрямована на одержання і використання нових знань. Основними її формами є фундаментальні та прикладні наукові дослідження; науково-технічна діяльність - інтелектуальна творча діяльність, спрямована на одержання і використання нових знань у всіх галузях техніки і технологій. Її основними формами (видами) є науково-дослідні, дослідно-конструкторські, проектно-конструкторські, технологічні, пошукові та проектно-пошукові роботи, виготовлення дослідних зразків або партій науково-технічної продукції, а також інші роботи, пов'язані з доведенням наукових і науково-технічних знань до стадії практичного їх використання; науковий працівник - вчений, який за основним місцем роботи та відповідно до трудового договору (контракту) професійно займається науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною діяльністю та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації; науково-дослідна (науково-технічна) установа (далі - наукова установа) - юридична особа незалежно від форми власності, що створена в установленому законодавством порядку, для якої наукова або науково-технічна діяльність є основною і становить понад 70 відсотків загального річного обсягу виконаних робіт; наукова робота - дослідження з метою одержання наукового результату; Відповідно до статті 22-1 Закону посадами наукових працівників наукових установ та організацій (їх філіалів, відділень тощо) є керівник (завідувач) та заступники керівника (завідувача) наукового підрозділу (відділу, лабораторії, сектору, бюро, групи). Статтею 22-3 Закону встановлено, що до стажу наукової роботи зараховується час роботи на посадах наукових працівників, визначених статтею 22-1 цього Закону. Відповідно до п. 2 постанови КМ України від 04.03.2004 № 257 "Про затвердження переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" до наукового стажу, який дає право на призначення пенсій та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", зараховується час роботи на посаді начальника (керівника) бригади в наукових підрозділах наукових установ у період до 1 січня 1980 року. Відповідно до переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" до них також відносяться посади керівника (завідуючий, начальник), заступника керівника (завідуючого,начальника), головного конструктора (інженер,технолог тощо), провідного конструктора (інженер, технолог тощо) наукового підрозділу (відділення, комплексу, центру, відділу, лабораторії, сектору, бюро, групи). Судом встановлено, що згідно трудової книжки [PERSON], виданої 05.01.1962 року позивач з 25.04.1974 року до 14.03.1975 року, та з 09.10.1978 до 04.03.2002 року працював в науково-дослідницькому технологічному відділі виноградарства Кримського науково-виробничого об'єднання «Плодмашпроект», у тому числі: - в період з 25.04.1974 року до 25.06.1974 року - на посаді інженера відділу - в період з 25.06.1974 року до 14.03.1975 року - на посаді провідного інженеру відділу, - в період з 09.10.1978 року до 01.12.1979 року - на посаді керівника бригади відділу; - в період з 01.12.1979 року до 10.04.1987 року - на посаді провідного інженеру відділу; - в період з 10.04.1987 року до01.10.1994 року - на посаді завідуючого сектором відділу; - в період з 01.10.1994 року 04.03.2002 року - на посаді старшого наукового співробітника відділу. Таким чином, суд приходить до висновку, що всі посади, які займав [PERSON] в науково-дослідницькому технологічному відділі виноградарства Кримського науково-виробничого об'єднання «Плодмашпроект» включені до Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" Судом встановлено, що до 01.01.2007 року[PERSON] була призначена та виплачувалася наукова пенсія, що підтверджується поясненнями позивача, представників відповідачів, відміткою на трудовій книжки позивача. Судом встановлено, що відділом призначення пенсії УПФУ в Київському районі м. Сімферополя 24 січня 2007 року прийнято рішення № 18/4 про відмову в перепризначенні пенсії [PERSON] відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про науку та наукову діяльність». Підставою для відмови в перепризначенні наукової пенсії зазначено, що до наукового стажу не включена робота керівником бригади в науково-дослідницькому відділі Кримського науково-виробничого об'єднання «Плодмашпроект» з 09.10.1978 року до 01.12.1979 року та робота завідувачем сектором загальної технології пітомниководству науково-дослідницького відділу виноградарства Кримського науково-виробничого об'єднання «Плодмашпроект» з 10.04.1987 року до 01.10.1994 року, оскільки не підтверджений факт, що зазначена бригада та сектор займалися науковою діяльністю. Так як стаж роботи на таких посадах виключений з наукового стажу, позивач втратив право на отримання наукової пенсії, так як умовою для її отримання є наявність 20 років такого стажу. Судом встановлено, що відділом Пенсійного забезпечення УПФУ в Київському районі м. Сімферополя АРК 25.02.2008 року прийнято рішення № 18/129, а 15.05.2008 року рішення № 18/447 також про відмову в перепризначенні пенсії [PERSON] відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про науку та наукову діяльність» з тих же підстав, що зазначені в рішенні УПФУ в Київському районі м. Сімферополя від 24.01.2007 року № 18/4. Судом встановлено, що [PERSON] звертався по ГУ ПФУ в АРК з заявою про перепризначення пенсії, але листом від 07.03.2008 року № 676 йому також було відмовлено у зв'язку з відсутністю необхідного наукового стажу, який не підтверджений відповідними документами. Перевіряючи обґрунтованість та законність дій відповідача судом встановлено наступне. У судовому засіданні представники відповідача не заперечували, що Кримське науково-виробниче об'єднання «Плодмашпроект» та науково-дослідницький технологічний відділ виноградарства цього закладу є науковою установою. Представники відповідача наполягали виключно на відсутності доказів та документів, що сектор, який очолював позивач являвся науковим закладом. Правовий статус, повноваження, функції сектору загальної технології пітомниководству науково-дослідницького технологічного відділу виноградарства Кримського науково-виробничого об'єднання «Плодмашпроект» визначені наступними документами: 1.Відповідно до пункту 1.1 Положення про науково-дослідницький технологічний відділ виноградарства, затвердженого наказом Кримського науково-виробничого об'єднання «Плодмашпроект» № 92 від 30.05.1988 року відділ проводить науково-дослідницьку та технологічну роботу з питань виноградарства та питомниководства, його дослідження направлені на розробку ефективних технологій, розрахованих на комплексу автоматизацію технологічних процесів. Пунктом 2.1. Положення встановлено, що основним завданням відділ є якісне виконання науково-дослідницьких робіт. Згідно з пунктом 2.3. Положення сектор загальної технології пітомниководства являється структурним підрозділом науково-дослідницького технологічного відділу виноградарства. На сектор покладено виконання функцій дослідження та впровадження закінчених науково-технічних розробок з питань пітомниководства. Відповідно до пункту 3.3. Положення сектор очолює завідувач, який підкоряється завідувачу відділом. Розділом 3 Положення визначені порядок призначення та повноваження завідувача сектором. 2. Посадовою інструкцією завідувача сектору загальної технології пітомниководству науково-дослідницького технологічного відділу виноградарства Кримського науково-виробничого об'єднання «Плодмашпроект», затвердженою наказом № 92 від 30.05.1988 року визначено, що завідувач сектором являється організатором та технічним керівником всіх робіт, що виконуються сектором по розробке науково-дослідницьких робіт. Основним завдання завідувача сектором є виконання тематичних завдань, закріплених за сектором, керівницьво діяльністю сектору. Відповідно до звітів сектору загальної технології пітомниководству науково-дослідницького технологічного відділу виноградарства Кримського науково-виробничого об'єднання «Плодмашпроект» за 1987-1992 роки основними тематичними завданнями сектору було розробка, дослідження, впровадження технологій вирощування подвійної лози та інші наукові теми. 3. Відповідно довідки державного підприємства «Проектно-конструкторського технологічного інституту «Плодмашпроект» № 162 від 22.04.2008 року про наукову діяльність [PERSON] за період роботи з 10.04.1987 року до 30.09.1994 року він працював в науково-дослідницькому технологічному відділі виноградарства Кримського науково-виробничого об'єднання «Плодмашпроект» завідувачем сектору загальної технології пітомниководству. Відділ та сектор являлися науковими підрозділами Кримського науково-виробничого об'єднання «Плодмашпроект». Сектор керувався в своєї діяльності Положенням про науково-дослідницький технологічний відділ виноградарства. Судом встановлено, що з 01 січня 2007 року позивачу припинено виплату пенсії як науковому працівнику, що підтверджується рішеннями Управління ПФУ в Київському районі м. Сімферополя № 18/4 від 24.01.2007 року, № 18/129 від 25.02.2008 року, № 18/447 від 15.05.2008 року. Судом встановлено, що з січня 2007 року позивач продовжував отримувати пенсію, однак позивачу вже виплачувалася пенсія за віком, а не як науковому працівнику. Відповідно до частин 1 та 2 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, та в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В судовому засіданні представник відповідача УПФУ в Київському районі м. Сімферополя не надав суду переконливих доказів правомірності прийняття рішення саме про припинення виплати пільгової пенсії. Згідно зі статтею 62 Закону України від 5 листопада 1991 року N 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. У пункті 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, зазначено, що в тих випадках, коли у трудовій книжці немає відомостей, які визначають право на пенсії на пільгових умовах чи за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. Суд зазначає, що надана позивачем Управлінню ПФУ в Київському районі в АРК довідка про наукову діяльність, трудова книжка, всі положення, що визначають правовий статус відділу та сектору, в якому працював [PERSON], посадова інструкції позивача в повній мірі підтверджують факт наукової діяльності [PERSON], підрозділу, в якому він працював, наявність стажу, необхідного для призначення пільгової пенсії та відповідно право позивача на отримання наукової пенсії. Відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів із числа наукових працівників, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом. Пенсія науковим (науково-педагогічним) працівникам відповідно до цього Закону призначається з дня звернення за призначенням пенсії та за умов звільнення з посади наукового (науково-педагогічного) працівника, за винятком осіб, які працюють за строковим трудовим договором (контрактом), що укладений після досягнення пенсійного віку. Пенсіонерам, які після призначення пенсії відповідно до цього Закону працювали за строковим трудовим договором (контрактом) на посадах наукових (науково-педагогічних) працівників не менш як два роки, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням стажу наукової роботи після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, з якої була обчислена пенсія, або із заробітної плати, визначеної у порядку, передбаченому частинами третьою - сьомою цієї статті. Право на призначення пенсії відповідно до цього Закону поширюється також і на осіб, які на момент звернення за призначенням пенсії працюють на будь-яких посадах на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності та мають стаж наукової роботи, передбачений частиною другою цієї статті. Таким чином, позивач мав право на отримання наукової пенсії відповідно до Закону України «Про науку та наукову-діяльність». У той же час, судом встановлено, що відповідно до п. 2.1. розділу 2 Положення "Про утворення головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 27.06.2002, № 11-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.03.2008 року за № 208/14899 основними завданнями Головного управління Пенсійного фонду України в АРК є забезпечення у відповідному регіоні збирання та акумулювання внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших коштів, призначених для пенсійного забезпечення, ведення їх обліку. На Головне управління ПФУ в АРК не покладені обов'язки щодо нарахування наукових пенсій. Отже, Головне Управління Пенсійного фонду України в АРК не являється належним відповідачем по справі. Таким чином, суд приходить до висновку, що належним відповідачем по справі, який зобов'язаний відповідно до ст. 24 Закону України «Про науку та наукову діяльність» здійснювати нарахування та виплату пенсії являється Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Сімферополя АРК. Суд також враховує, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів. На підставі викладеного, суд вважає, що рішення відповідача УПФУ в Київському районі м. Сімферополя щодо припинення виплати наукової пенсії позивачу з січня 2007 року не може бути визнані такими, що прийняті на підставі, у межах повноважень, безсторонньо (неупереджено) та добросовісно. Щодо правомірності дій відповідача по припиненню виплати пільгової пенсії позивачу суд прийшов до висновку, що відповідач діяв упереджено, без належних правових підстав, без дотримання розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. У зв'язку зі складністю справи судом 31 жовтня 2008 року оголошена вступна та резолютивна частина постанови, а 5 листопада 2008 року постанова складена у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: granted