Рішення адміністративного суду від 2008-07-29 00:00:00+03

Позивач звернулась з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що вона проживає в м.Овручі Житомирської області . Має статус потерпілої від аварії на ЧАЕС 3 категорії. За період з 01.09.1996 року по 31.12.2007 року відповідачем не були проведені у повному обсязі виплати, передбачені ст. ст. 37, 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що призвело до порушення її прав. Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення (ст.39) позивач визначила в розмірі 33373грн. , за допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва (ст.37) -2483,80 грн. Посилається на те, що вона отримувала відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші. їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заперечення, які б спростовували позовні вимоги, суду не надав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Встановлено, що позивач проживає в м.Овручі Житомирської області , яке віднесено до гарантованого доюровільного відселення та одержує пенсію за віком, працює на ВАТ "Приладобудівник" Позивач має статус потерпілого від аварії на ЧАЕС 3 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням. Згідно ст. 37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати. Позивач, проживаючи в місті Овручі Житомирської області, яке віднесено до зони посиленого радіологічного контролю, отримує пенсію за віком і повинна була отримувати вказану допомогу в зазначеному розмірі щомісяця, проте у вказаний позивачем період, вона виплачувалась частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, що вбачається із відповідної довідки, тобто, права позивача були порушені. Згідно ст.39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії працюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються: у зоні посиленого радіологічного контролю - в розмірі двох мінімальних заробітних плат щомісяця. Проте вказана доплата виплачувалась у розмірах, визначених Постановою Кабінет Міністрів України №836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі, що підтверджується відповідною довідкою. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Кодекс адміністративного судочинства передбачає річний строк звернення до суду за відновленням порушених прав. Заборгованість по ст.39 Закону підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України "Про оплату праці" є складовою структури заробітної плати. Однак, дію абзацу третього частини першої статті 39 було зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N 3235-ІУ( 3235-15 ) від 20.12.2005 рік. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом N 489-У ( 489-16 ) від 19.12.2006 і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( у0а6р710-07 ) від 09.07.2007. Дію абзацу 3 частини 1 статті 37 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на 2006 рік зупинено згідно Закону № 3235-15 від 02.12.2005 року, а на 2007 рік зупинено згідно Закону № 489-16 від 19.12.2006 року і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 від 09.07.2007 року. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано неконституційним положення п. 30 ст.71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинено дію в частині виплати допомоги у розмірах до мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 73 Закону України “Про Конституційний Суд України”, якщо акти (закони та інші правові акти Верховної Ради України, акти Президента України, акти Кабінету Міністрів України, правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим) або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються не чинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. З врахуванням вимог вищевказаних нормативних документів та розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу, заборгованість, передбачена ст. 39 Закону, становить: 33373грн., що відповідає розрахункам, наданим позивачем, Заборгованість перед позивачем у спірний час за ст.37 Закону становить: 800,40грн.

Результат розгляду: granted