Рішення адміністративного суду від 2008-01-09 00:00:00+02

Позивачка просить суд визнати неправомірними дії Комітету з охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим по видачі їй листа - висновку № 6032 від 02.12.2005 року про неможливість відводу земельної ділянки площею 0,04 га, розташованої за адресою: [ADDRESS]для будівництва та обслуговування жилого будинку, а також зобов'язати Комітет надати висновок про можливість відводу вказаної земельної ділянки за вказаною адресою . Позовні вимоги мотивовані тим, що висновком Комітету відмовлено в узгодженні відведення земельної ділянки у зв'язку з тим, що вона розташована в охоронній зоні ландшафту (зона № 5), де нове будівництво не передбачено. Вважає дану відмову необґрунтованою, оскільки вищезазначена земельна ділянка не відноситься до охоронної зони, в якій заборонено будівництво. Представник Комітету з охорони культурної спадщини АРК у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглянути справу в відсутність та письмові заперечення, згідно яких позов частково визнав з тих підстав, що при дачі висновку позивачу про неможливість відводу земельної ділянки, Комітет керувався Постановою Уряду АРК № 330 від 16 листопада 1995 року, якою затверджено опорний історико-архітектурний план та комплексне охоронне зонування пам'ятників історії, культури і природи адміністративного району „Великої Ялти”. На момент прийняття вказаної Постанови до повноважень Уряду входило прийняття рішень про встановлення зон охорони пам'ятників. До висновку про те, що земельна ділянка, на яку претендує позивачка знаходиться в межах охоронної зони ландшафту, працівники комітету прийшли внаслідок візуального співставлення картографічного матеріалу з планом, який був їм наданий для погодження. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки , дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів держаної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі, на виконання делегованих повноважень. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням 23 сесії Алупкінської міської Ради 24-го скликання № 16 від 04.06 2004 року Курт був наданий дозвіл на складання проекту відводу земельної ділянки орієнтованою площею 0,04 га для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою:[ADDRESS] У процесі розробки проекту відводу земельної ділянки, на виконання вимог ч. 9 ст. 118 ЗК України, позивачкою були отримані усі необхідні узгодження для складення проекту відводу . З висновку головного архітектора Алупкінського міськвиконкому: №141/07-2005 від 28.08.2005 року (а.с.12-13) слідує, що земельну ділянка, проект землеустрою якої розробляється , розташована згідно з Генпланом Великої Ялти, будівель за червоною лінією не має, не є об'єктом природно-заповідного фонду та природоохоронного призначення. Відповідно до ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу України проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом з охорони культурної спадщини . Республіканським комітетом з охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим позивачу виданий висновок № 6032 від 02.12.2005 про неможливість відведення зазначеної земельної ділянки на підставі Постанови Уряду АР Крим № 330 від 16 листопада 1995 року „Про затвердження історико-архітектурного опорного плану та комплексного охоронного зонування пам'ятників історії, культури та природи адміністративного району “Великої Ялти”, оскільки земельна ділянка входить в зону охоронного ландшафту (зона 12а), режим якої не передбачає нового будівництва. Разом з тим, пункт 3 статті 32 Закону України „Про охорону культурної спадщини", містить не безумовну заборону на здійснення містобудівних, архітектурних або ландшафтних перетворень, будівельних, меліоративних, шляхових, земельних робіт на охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам'яток, історичних, ареалів населених місць, занесених до списку історичних населених місць України, а лише на здійснення робіт без дозволу органа охорони культурної спадщини. Статтею 1 Закону України „Про охорону культурної спадщини" встановлено, що зона охоронюваного ландшафту встановлюється навколо пам'ятків. Згідно зі статтями 2, 32 Закону України „Про охорону культурної спадщини", зони повинні бути визначені топографічно. Але у матеріалах справи відсутні докази того, що межі охоронної зони № 5 є винесеними в натурі на місцевості, існує картографічний матеріал, що дозволяє встановити розташування відповідних меж. Відповідач не надав доказів щодо місцезнаходження охоронної зони № 5, її межі та місце розташування спірної земельної ділянки, на складання проекту відводу якої позивачці наданий дозвіл згідно з рішенням Алупкінської міської Ради. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Оскільки відповідачем не надано доказів того, що в районі вищезазначеної земельної ділянки орієнтованою площею 0,04 га, розташованої в[ADDRESS], щодо якої позивачкою здійснювалися заходи по відведенню, знаходяться будь-які пам'ятники та що спірна земельна ділянка відноситься до категорії земель історико-культурного призначення, а саме - до зони охоронюваного ландшафту (зони № 5). Таким чином, дослідивши усі наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок в сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Результат розгляду: partial