Рішення адміністративного суду від 2008-08-22 00:00:00+03

24 липня 2008 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов [PERSON], в якому позивач просить визнати дії Державної судової адміністрації України про відмову у проведенні перерахунку стажу роботи, що дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання з урахуванням пільгового обчислення періоду проходження строкової військової служби на території Демократичної Республіки Афганістан незаконними; зобов'язати Державну судову адміністрацію України провести перерахунок стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням пільгового (кратного) обчислення періоду проходження строкової служби на території Демократичної Республіки Афганістан; зобов'язати Державну судову адміністрацію України провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з сум фактично виплачених, та підлягаючих виплаті з урахуванням пільгового (кратного) обчислення періоду проходження строкової служби на території Демократичної Республіки Афганістан; стягнути з Державної судової адміністрації України на користь позивача 92978,72 грн. заборгованості по виплаті довічного утримання у урахуванням суми компенсації. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 16 квітня 2008 року він звернувся до Державної судової адміністрації України з проханням провести перерахунок стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням пільгового (кратного обчислення) періоду проходження строкової військової служби на території Демократичної Республіки Афганістан. 23 червня 2008 року позивачем було отримано лист від ДСА України за №12-4020/08, яким було відмовлено в перерахунку стажу роботи. Відповідача та третя особа подали до суду письмові заперечення проти позову, просили відмовити у його задоволенні. Також від відповідача та третьої особи надійшли письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутністю. Дослідивши чинне законодавство, матеріали справи та доводи осіб, які беруть участь у справі, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що в період з 12.02.1983 по 27.06.1984 року позивач проходив військову службу у Демократичній Республіці Афганістан та має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER], виданим Ленінським РВК 23.04.1996 року. Позивач працює на посаді судді Дніпропетровського апеляційного господарського суду. Стаж роботи позивача на посаді судді складає 18 років 11 місяців. 16.04.2008 позивач звернувся до ДСА України з проханням провести перерахунок стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням пільгового (кратного обчислення) періоду проходження строкової військової служби на території Демократичної Республіки Афганістан, з урахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постановах №07/157 та №21/2369. Державна судова адміністрація України листом від 23.06.2008 №12-4020/08 повідомила [PERSON]. про відмову у перерахунку стажу роботи, зазначивши, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного грошового утримання, зараховується лише робота на посадах, вичерпних перелік яких визначений в Законі України «Про статус суддів» та в постанові Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів». Цими нормативними актами не передбачено зарахування періоду проходження строкової служби в пільговому порядку. При вирішенні спору по суті позовних вимог судом встановлено, що однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень, закріпленої у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм в майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Відповідно до ч.4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» передбачено зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання , за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строковї військової служби. Законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачають зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу, а також пільгове (кратне) обчислення цього періоду військовослужбовцям, які за рішенням Уряду СРСР проходили службу в державах, де в той час велися бойові дії, для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення та отримання різних видів пенсій і соціальних виплат. Зокрема, Законом СРСР від 12 липня 1967 року «Про загальний військовий обов'язок» і Положенням про пільги для військовослужбовців, військовозобов'язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 17 лютого 1981 року № 193, було передбачено зарахування часу перебування громадян на дійсній військовій службі у Збройних Силах СРСР до загального трудового стажу та стажу роботи за спеціальністю. Спільною постановою Центрального Комітету КПРС та Ради Міністрів СРСР від 17 січня 1983 року № 59-27 «Про пільги військовослужбовцям, робітникам та службовцям, що знаходяться у складі обмеженого контингенту радянських військ на території Демократичної Республіки Афганістан, та їхнім сім'ям» було передбачено зараховувати до вислуги років для призначення пенсії один місяць служби за три місяці часу служби на території Демократичної Республіки Афганістан військовослужбовцям, що прослужили встановлений строк служби в цій країні, а тим, хто отримав поранення, контузії, каліцтво або захворювання - незалежно від строку служби, і час безперервного перебування у зв'язку з цим на лікуванні в лікувальних закладах. Оскільки на час прийняття зазначеної постанови такої форми соціального забезпечення суддів, як щомісячне довічне грошове утримання в СРСР не існувало, то питання про зарахування періоду перебування на військовій службі до спеціального трудового стажу суддів і про пільгове (кратне) обчислення цього строку для призначення їм щомісячного довічного грошового утримання у законодавчому порядку врегульовано не було. Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545-ХХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу СРС з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови що вони не суперечать Конституції України. У частині першій статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року «Про військовий обов'язок і військову службу» зазначено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року передбачено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов'язку, а також перебування в партизанських загонах і з'єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям. Згідно зі статтею 171 Закону України від 09 квітня 1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 2 статті 6 Закону України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього СРСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього СРСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні у державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпечені бойової діяльності військ (флотів). Перелік таких держав, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України. Як зазначено у пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63 «Про організаційні заходи застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та затвердженому нею Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, бойові дії в Афганістані, під час яких йому надавалися допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ, військовослужбовців, Збройних сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього СРСР проходили в період із квітня 1978 року по грудень 1989 року. Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до вислуги років зараховується, зокрема, дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. У пункті 3 цієї постанови передбачено, що вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1, зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці - участь у бойових діях у воєнний час. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього СРСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що законодавчі, підзаконні та нормативно-правові акти України, які регулюють пільговий порядок обчислення періоду проходження військовослужбовцям за рішенням Уряду колишнього СРСР військової служби в Демократичній Республіці Афганістан для зарахування його стажу роботи, що дає право призначення пенсій та соціальних виплат, не є рівноцінною заміною відповідного законодавства колишнього СРСР. Тому при вирішенні конкретних спорів з питання пільгового порядку обчислення періоду проходження військової служби повинно керуватися як нормативними актами України, так і законодавством колишнього СРСР. Такий висновок суду, в тому числі, ґрунтується на висновках, визначених Верховним Судом України в постанові від 11.12.2007 №07/157. Крім того суд доходить висновку, що при вирішенні питання щодо перерахунку стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням пільгового (кратного обчислення) періоду проходження строкової військової служби на території Демократичної Республіки Афганістан відповідач повинен був, в першу чергу виходити з гарантій, наданих особам, які проходили військову службу на території Демократичної Республіки Афганістан в період ведення бойових дій. З урахуванням сукупності викладених обставин суд доходить висновку про помилковість та неправомірність відмови ДСА України у перерахунку стажу роботи позивача, у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON]. в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок стажу роботи, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь позивача 92978,72 грн. заборгованості по виплаті довічного утримання у урахуванням суми компенсації, суд доходить висновку про неможливість вирішення такої позовної вимоги, оскільки в даному випадку судом фактично буде самостійно здійснено перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання, що стане підміною функцій ДСА України, що неприпустимо відповідно до чинного законодавства.

Результат розгляду: partial