Рішення адміністративного суду від 2008-03-28 00:00:00+02

Позивач, Фізична особа - підприємець [PERSON], звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою про скасування акту та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій ДПІ у Московському районі міста Харкова від 01.09.2006 року №0009812330/0, від 01.09.2006 року №0009822330/0, від 10.11.2006 року №0009812330/1. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та пояснив, що 17.08.2006 року посадовими особами ДПА у Харківській області було проведено ряд перевірок кіосків, які належать ФОП [PERSON] щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності. За результатами перевірок був складений акт №20400446/238 від 17.08.2006 року, на підставі якого були прийняті рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 01.09.2006 року №0009812330/0 ДПІ у Московському районі міста Харкова, яким до позивача застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 2736,00 грн.; рішення про застосування фінансових санкцій від 01.09.2006 року №0009822330/0 ДПІ у Московському районі міста Харкова, яким до позивача застосовано суму фінансових санкцій у розмірі 1700,00 грн.; рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 10.11.2006 року №0009812330/1 ДПІ у Московському районі міста Харкова, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2736,00 грн. Представник позивача вважає, що оскільки відповідач заперечує проти позову, то згідно з ч.2 ст.71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, тобто обов'язок надавати будь-які документи в підтвердження правомірності дій чи бездіяльності та прийнятих рішень - це обов'язок відповідача. Також зазначає, що факти порушень, встановлених в акті перевірки, на його думку, фактично не підтверджується ніякими даними і наполягає, що реалізатор до торгової одиниці перевіряючих не впускала, розрахунковий документ не був нею виданий, оскільки реалізатор просто не встигла цього зробити, а грошові кошти поза касою (грошового ящика, сейфа) відповідно до п.23 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку провадження торгівельної діяльності та правил торгівельного обслуговування населення» №833, тримати не заборонено. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник 1-го відповідача, ДПІ у Московському районі міста Харкова, в запереченні на позов та в судовому засіданні адміністративний позов не визнав в повному обсязі та пояснив, що перевірка позивача була проведена на підставі повноважень, наданих податковому органу п.2 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в України» від 04.12.1990 року та відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. №265/95. Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про РРО» контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. 17.08.2006 року працівниками органів Державної податкової служби, на підставі направлень №№1059, 1060, 1091, 1092 від 16.08.2006р., було проведено планову перевірку господарської одиниці - кіоску №25, розташованого за адресою: м. Харків, станція метро «Радянська» (у підземному переході), який належить ФОП [PERSON] щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу. За результатами перевірки складено акт перевірки №20400446/238 від 17.08.2006 року. На підставі зазначеного акту Начальником ДПІ у Московському районі м. Харкова було прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №0009812330/0 від 01.09.2006 року на суму 2738,00 грн., та №0009822330/0 від 01.09.2006р. на суму 1700,00 грн., зазначені рішення були направлені відповідачу 01.09.2006 року та вручені йому особисто 05.09.2006 року. Твердження позивача про те, що на місці проведення розрахунків знаходились кошти, отримані від керівника для здійснення закупки товару, не відповідає дійсності, так як під час перевірки реалізатором кіоску власноручно було проведено опис та перерахунок грошей, які належать позивачу. Опис наявних купюр та монет було зроблено особисто реалізатором у присутності посадових осіб податкової служби та без вчинення фізичного та морального впливу, що зазначено в описі та підтверджується підписом реалізатора. В описі зазначено, що касир на своєму робочому місці власних грошей не тримав. Крім того, згідно з абз.4 п.23 «Порядку провадження торгівельної діяльності та правила торгівельного обслуговування населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 р. №833 забороняється зберігання на місці проведення розрахунку (в касі, грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що не належить суб'єкту господарювання, а також особистих речей касира чи інших працівників. Представник 1-го відповідача просив в задоволенні позову відмовити. Представник 2-го відповідача, ДПА в Харківській області, в наданих до суду запереченнях та в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що 17.08.2006 року працівниками ДПА у Харківській області на підставі належно оформлених направлень від 16.08.2006 №№1092, 1091, 1059, 1060 та відповідно до плану перевірок за здійсненням суб'єктом підприємницької діяльності операцій у сфері готівкового обігу на серпень 2006 року була здійснена планова перевірка дотримання позивачем вимог Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне врегулювання виробництва спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР. Працівниками ДПА було вручено особі, яка здійснила розрахункову операцію від імені позивача - [PERSON] - направлення на проведення перевірки. Проте, ДПА у Харківській області звертає увагу суду на той факт, що перевірка проводилась з відома та в присутності особи, яка уповноважена позивачем здійснювати розрахункові операції, працівники ДПА фактично були допущені до перевірки, про що свідчить складений власноручно [PERSON] опис наявних купюр та монет, надання нею відомостей про дату народження та адресу свого мешкання. Тобто своїм правом не допуску посадових осіб ДПА до перевірки ані позивач, ані особа, уповноважена ним здійснювати розрахункові операції не скористались. Вказане свідчить про те, що сумнівів стосовно легітимності перевірки у них не було. Також представник 2-го відповідача зазначив, що ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами у позивача на момент перевірки не було. Відповідно до вимог ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами» у разі зміни відомостей, зазначених у виданій суб'єкту підприємницької діяльності ліцензії (за винятком змін, пов'язаних з реорганізацією суб'єкту підприємницької діяльності) орган, який видав ліцензію, на підставі заяви суб'єкта підприємницької діяльності протягом трьох робочих днів видає суб'єкту підприємницької діяльності ліцензію, оформлену на новому бланку з урахуванням змін. Позивач не надав відомостей, які б підтверджували факт того, що він звертався до органу, який видав ліцензію із відповідною заявою про внесення змін до ліцензії, що свідчить про те, що ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами у кіоску №25, який розташований у підземному переході ст. м. «Радянська», на момент перевірки у позивача не було. Крім того, представник 2-го відповідача зауважив, що чинне законодавство не містить причин чи обставин, які б звільняли суб'єктів господарювання від встановленої законодавством відповідальності при наявності факту порушення. Сам факт того, що позивач порушив приписи законодавства є достатньою та необхідною підставою для застосування заходів відповідальності. Представник 2-го відповідача вважає позов не обґрунтованим та просить відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення позивача та представників сторін і свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ФОП [PERSON] зареєстрований як фізична особа - підприємець, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію [NUMBER]. На підставі договору №1018-11/109 від 01.07.2003 року ФОП [PERSON] орендував блок-кабіну №25, що знаходиться на балансі ДП Харківський метрополітен та розташована за адресою: м. Харків, станція метро «Радянська» у підземному переході №6. 17.08.2006 року фахівцями ДПА у Харківській області на підставі посвідчень №№ 1091, 1092, 1059, 1060 від 16.08.2006 року було проведено планову перевірку щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності господарської одиниці - кіоску - блок-кабіни № 25 у підземному переході № 6, що розташований за адресою: місто Харків, станція метро «Радянська» та належить ФОП [PERSON] Працівниками ДПА було вручено особі, яка здійснила розрахункову операцію від імені позивача - [PERSON] - направлення на проведення перевірки. Приписами ст.ст. 8, 9, 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” визначені функції органів державної податкової служби, до яких належать, зокрема здійснення контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому порядку. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 11 Закону України „Про державну податкову службу” органи державної податкової служби, у випадках, в межах компетенції та порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати контроль: за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, які видали ці документи, торгових патентів. В цьому ж Законі дано визначення позапланової перевірки, згідно з яким позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності певних обставин. Згідно з ст. 15 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг" контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. Статтею 16 вказаного закону передбачено, що контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону. Планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що перевірки суб'єктів підприємницької діяльності щодо контролю за здійсненням розрахунковими операціями у сфері готівкового та безготівкового обігу регламентовані Порядком оформлення і реалізації матеріалів перевірок, затвердженим Наказом ДПА України від 04.04.02 р., № 155/ДСК, в якому зазначено, що перевірки проводяться особами органів державної податкової служби групою у складі не менше двох посадових осіб та за наявності у них службових посвідчень, особистих знаків і посвідчення на право проведення перевірки суб'єктів підприємницької діяльності. При проведені перевірки посадові особи податкових органів у своїй діяльності керуються: - Методичними рекомендаціями щодо взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації документальних перевірок юридичних осіб, які затверджені Наказом ДПА України від 11.10.05 р. за №441; - Наказом ДПА у Харківської області від 29.12.05 р. за № 409 «Про організацію роботи підрозділів оперативного контролю». Так, п. 2.6 Методичних рекомендацій передбачено, що перевірки контролю за здійсненням суб'єктами господарювання розрахункових операцій у сфері готівкового обігу проводяться за окремими планами органів державної податкової служби. З метою підвищення контролю за здійсненням розрахункових операцій та запобігання дублюванню перевірок у ДПІ в містах і районах формується та затверджується щомісячний план проведення зазначених перевірок. Пунктом 1 Наказу ДПА у Харківської області від 29.12.05 р. за № 409 «Про організацію роботи підрозділів оперативного контролю» затверджено створення групи при ДПА у Харківської області з числа фахівців підрозділів оперативного контролю державних податкових інспекцій в районах м. Харкова, Харківської області. Виходячи з наведеного, суд не може погодитись з твердженням представника позивача про те, що державні податкові адміністрації не є органами, уповноваженими перевіряти суб'єктів підприємницької діяльності. Суд зазначає, що проведена перевірка була передбачена в плані роботи ДПА в Харківській області, отже проведена перевірка є плановою перевіркою з питань дотримання позивачем порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг". Судом встановлено, що перевіряючі фактично були допущені до проведення перевірки, за результатами якої був складений акт перевірки. Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо неправомірності проведеної спірної перевірки. Суд дійшов висновку про те, що перевіряючі діяли в межах прав, наданих направленнями на перевірку, та в межах компетенції органів державної податкової служби, передбаченої чинним законодавством України. За результатами перевірки було складено акт №20400446/238 від 17.08.2006р. Під час перевірки було встановлено: - не проведення через реєстратор розрахункових операцій розрахункової операції на суму 41,10 грн. та невидача розрахункового документу на цю ж суму, чим порушено п.1, 2 ст.3 Закону України «Про РРО»; - не відповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі, зазначеній в денному звіті РРО, на суму 438,10 грн., чим порушено п.13 ст. 3 Закону України «Про РРО»; - проведення розрахункової операції через незареєстрований у встановленому порядку РРО, а саме: РРО використовувався з 01.12.2005 року, а поставлений на облік за місцем розташування торгового об'єкту ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова 02.02.2006р., чим було порушено п.1 ст.3 Закону України «Про РРО» та Порядок № 614; - встановлено факт реалізації тютюнових виробів без наявності ліцензії на право реалізації тютюнових виробів за ціною 4,10 грн., а саме: на момент перевірки надана ліцензія видана на кіоск №14, а торгівля тютюновими виробами здійснювалась у кіоску №25, чим порушено ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами», відповідальність передбачена абз.5 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами», у вигляді вартості товару, але не менше 1700 грн. На підставі п.11 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року за №510-ХІІ зі змінами та доповненнями, згідно з п.3 ст. 17 та ст. 22 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами, внесеними Законом України від 21.12.2000 №2156-ІІІ та відповідно до виявлених порушень Начальником ДПІ у Московському районі міста Харкова було прийняте рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №0009812330/0 від 01.09.2006 року на суму 2736,00 грн. та №0009822330/0 від 01.09.2006 року на суму 1700,00 грн. з терміном сплати в десятиденний термін від дня отримання рішення відповідно до ст. 25 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами, внесеними Законом України від 21.12.2000. Відповідно до пунктів 1, 2, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Згідно з п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги) за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції, зокрема, у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі не роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки. У разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків загальній сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність (ст. 22 вказаного Закону). Свідок [PERSON], викликана в судове засідання за клопотанням позивача, в судовому засіданні підтвердила, що перевіряючими при проведенні перевірки були виявлені грошові кошти в розмірі 516,90 грн. Ця сума була зазначена інспекторами-ревізорами в акті перевірки, як надлишок у касі. Те, що не вся сума являлась виручкою за проданий у цей день товар, не було прийнято до уваги перевіряючими. Вона власноручно склала опис наявних купюр та монет, наявних на місці проведення розрахункових операцій. Також зазначила, що розрахункова операція на суму 41,0 грн. через РРО не проводилась, відповідний розрахунковий документ вона не видала, так як не встигла це зробити, грошові кошти, які були включені нею до опису наявних купюр та монет знаходились безпосередньо у кіоску. Вона зазначила, що перебувала в стані розгубленості під час проведення перевірки, проте будь-якого тиску на неї з боку працівників ДПА не було. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили в судовому засіданні, що ними було здійснено перевірку господарської одиниці - кіоску, що розташований за адресою: місто Харків, станція метро «Радянська» (у підземному переході) на підставі належно оформлених направлень від 16.08.2006 №№1092, 1091, 1060 та відповідно до плану перевірок за здійсненням суб'єктом підприємницької діяльності операцій у сфері готівкового обігу на серпень 2006 року. При здійсненні перевірки ними було встановлено ряд порушень, на підставі яких вони склали акт, реалізатор кіоску власноручно склала опис купюр та монет на місці здійснення перевірки, добровільно підписала акт перевірки, що свідчить про те, що вона визнала виявлені порушення і проти них не заперечувала. Взагалі перевірка проводилась з дотриманням норм чинного законодавства, ніякого морального, чи фізичного тиску на реалізатора не здійснювалось. Відповідно до абз.25 ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», місце проведення розрахунків - місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосування платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо. Відповідно до п.23 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку провадження торгівельної діяльності та правил торгівельного обслуговування населення» №833, 15.06.2006 року касир та інший працівник, з якими споживач розраховується за товар, під час проведення розрахунку повинен чітко назвати суму, що підлягає сплаті, суму, одержану від споживача, і покласти гроші окремо на видному місці, оформити розрахунковий документ на повну суму покупки, назвати споживачеві належну йому суму здачі та видати її разом з розрахунковим документом. Згідно з абз.4 п.23 «Порядку провадження торгівельної діяльності та правила торгівельного обслуговування населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №833 від 15.06.2006 року забороняється зберігання на місці проведення розрахунку (в касі, грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що не належить суб'єкту господарювання, а також особистих речей касира чи інших працівників. За таких обставин, суд вважає, що до позивача правомірно застосовано штрафні санкції, передбачені ч.1 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в розмірі 205,00 грн. та ст. 22 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в розмірі 2190,50 грн. Згідно з п. 2 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги) застосовується штрафні санкції у розмірі двадцяті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі застосування при здійсненні розрахункових операцій непереведеного у фіскальний режим роботи, незареєстрованого, неопломбованого або опломбованого з порушенням встановленого порядку реєстратора розрахункових операцій. Матеріалами справи підтверджено той факт, що РРО використовувався з 01.12.2005 року, а поставлений за місцем розташування торгового об'єкту у ДПІ Дзержинського р-ну - 02.02.06 р. За таких обставин, суд вважає правомірним застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 340,00 грн. за зазначене порушення. Представник позивача посилається на те, що ліцензія у позивача на момент перевірки була, однак, в ній було зазначено попередню назву торгівельної точки, яка перевірялась - «кіоск № 14». Представник позивача посилається на те, що в 2005-2006 роках позивач орендував приміщення - кіоск № 14 в підземному переході № 1 на станції метро «Радянська», яке після часткової реконструкції по станції метро «Радянська» отримало статус блоку-кабіни № 25 у підземному переході № 6 на станції метро «Радянська». Суд зауважує, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами» - у разі зміни відомостей, зазначених у виданій суб'єкту підприємницької діяльності ліцензії (за винятком змін, пов'язаних з реорганізацією суб'єкта підприємницької діяльності) орган, який видав ліцензію, на підставі заяви суб'єкта підприємницької діяльності протягом трьох робочих днів видає суб'єкту підприємницької діяльності ліцензію, оформлену на новому бланку з урахуванням змін. А тому, у випадку зміни місця здійснення діяльності, позивач зобов'язаний був звернутися в установленому порядку для внесення відповідних змін до ліцензії. Крім того, твердження представника позивача спростовується наданими до суду документами - договором оренди блок-кабіни, оригіналами ліцензій на кіоск № 14 та блок-кабіну № 25. Відповідно до умов додаткової угоди № 1 від 06.09.2004 р. до договору оренди № 109 від 01.07.2003 р., укладеного між позивачем та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та актом прийому-передачі №190 в оренду позивачу вже 06.09.2004 р. передається блок-кабіна № 25, яка знаходиться на станції метрополітену «Радянська» перехід № 6. Представник позивача в якості доказу наявності ліцензії посилається на ліцензію, видану Регіональним управлінням Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України в Харківській області з зазначенням місця здійснення діяльності: м. Харків, ст. метро «Радянська» (підземний перехід № 1) кіоск № 14. Дата видачі ліцензії - 23.09.2005 р., тобто більше ніж через рік після отримання в оренду позивачем об'єкту, визначеного саме як блок-кабіна № 25 в підземному переході № 6 ст. метро «Радянська». В судове засідання представник позивача надав ліцензію, видану Регіональним управлінням Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України в Харківській області з зазначенням місця здійснення діяльності - м. Харків, ст. метро «Радянська» (підземний перехід № 6) блок-кабіна № 25. Дата видачі 22.09.2006 р. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами» за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягуються до відповідальності згідно з чиним законодавством. До суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 1700 гривень. Зважаючи на те, що чинним законодавством передбачений чіткий і зрозумілий обов'язок суб'єктів господарювання здійснювати роздрібну торгівлю тютюновими виробами за наявності у них належним чином оформленої (тобто такої, що містить правильні відомості) ліцензії, а позивач не надав доказів наявності такої ліцензії ні під час проведення перевірки, ні під час розгляду справи, суд вважає правомірним застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 1700,00 грн. Крім того, суд зауважує, що вимога позивача про визнання недійсним акту №20400446/238 від 17.08.2006 р. не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - це публічно правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Визначення поняття „суб'єкт владних повноважень” наведено у п. 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Із системного аналізу ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України випливає, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. За таких обставин, позов задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного та

Результат розгляду: denied