Рішення адміністративного суду від 2008-07-04 00:00:00+03

[PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення в м. Южноукраїнську Миколаївської області (далі УПСЗН) заборгованості по щорічній допомозі на оздоровлення, передбаченій Законом України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ). Свої позовні вимоги обґрунтувавши тим, що вона є евакуйованою у 1986 році із зони відчуження другої категорії, а тому відповідно до ст. 48 Закону № 796-ХІІ має право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних заробітних плат, однак УПСЗН м. Южноукраїнська за період 2005-2007 роки повною мірою таких виплат не здійснювало, у зв'язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 2870 грн. 30 коп.. Просила зобов'язати відповідача усунути її порушені права. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що при нарахуванні позивачу щорічних виплат на оздоровлення за 2005-2007 роки УПСЗН у м. Южноукраїнську виходило з положень Закону № 796-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26 липня 1996 року № 836 (далі постанова КМУ № 836) та постанови Кабінету Міністрів України “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 12 липня 2005 року № 562, згідно з якими [PERSON] підлягала виплата щорічної допомоги на оздоровлення як евакуйованій у 1986 році із зони відчуження другої категорії за 2005 рік у розмірі 15 грн. 70 коп., а за 2006-2007 роки у розмірі 75 грн., тому за вищезазначений період позивачці повністю була виплачена належна їй грошова допомога у сумі 165 грн. 75 коп.. Просила у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що позивачка являється евакуйованою у 1986 році із зони відчуження другої категорії, що підтверджується посвідченням /а.с. 8/. Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. Законом України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” від 23.12.2005 року встановлений розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2005 року та який становить 262 грн. на місяць. Законом України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” від 20.12.2005 року № 3235-ІV встановлений розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2006 року та становить 350 грн. на місяць. Законом України “Про Державний бюджет України на 2007 рік” від 19.12.2005 року № 489-ІV встановлений розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2006 року та становить 400 грн. на місяць. Законом України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” було встановлено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Цим Законом не уповноважено Кабінет Міністрів України зменшувати конкретні суми компенсацій, змінювати розмір допомоги на оздоровлення встановлений для громадян, які постраждали внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС. Крім того, враховуючи особливий статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та обумовлену цим необхідність їх адекватного соціального захисту Верховна Рада в 2006 році доповнила ст. 71 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, в якій встановлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону (Закон України № 231-V від 05.10.2006 р.). Слід зазначити, що встановлений ще в 1996 році Постановою КМУ № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення не змінювався до 2006 року. Розмір мінімальної заробітної плати, згідно з несеними Верховною Радою змінами до Державного бюджету зростав кожного наступного року. При цьому зазначені закони не містять обмежень щодо застосування ст. 48 Закону № 796-ХІІ. Оскільки ні Верховна Рада, ні Кабінет Міністрів надалі жодних рішень з цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами при вирішенні цього спору, застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону № 796-ХІІ, а не постанови Кабінету Міністрів на які посилається представник відповідача. Відповідно до абзацу 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ щорічна допомога евакуйованим із зони відчуження у 1986 році виплачується в розмірі трьох мінімальних заробітних плат. До того ж розмір мінімальної заробітної плати, в силу ч. 7 ст. 48 вищезазначеного Закону, визначається на момент виплати. Частиною 5 ст. 48 Закону передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. За таких обставин УПСЗН у м. Южноукраїнську Миколаївської області повинно виплатити позивачці щорічну допомогу за зазначений період, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виникнення права на виплату. З урахуванням отриманої [PERSON] суми 165 грн. 70 коп. (а.с. 10) та розмірів мінімальної заробітної плати встановленої на момент виплати на її користь підлягає стягненню 2870 грн. 30 коп: · 2005 р. - (262 х 3 - 15,70) = 770,30 грн. · 2006 р. - (350 х 3 - 75) = 975 грн. · 2007 р. - ( 400 х 3 - 75) = 1125 грн.

Результат розгляду: granted