Рішення адміністративного суду від 2008-05-12 00:00:00+03

20 березня 2008 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, в якому позивач просить стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи [PERSON]заборгованість зі сплати фіксованої ставки в сумі 239, 82 грн. В обґрунтування позову управління Пенсійного фонду України зазначило, що суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа [PERSON], має заборгованість зі сплати фіксованої ставки в сумі 239,82 грн., підтвердженням чого є достроковий узгоджений акт звірки внесків у фіксованому розмірі. Відповідач не подав заперечення на позовну заяву, в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення якого належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи. Дослідивши чинне законодавство, матеріали справи та доводи позивача, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.8 ст. 45 ЗУ „Про Державний бюджет України на 2005 рік” в редакції від 23.12.2004 року за № 2285 для фізичних осіб, яки обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та членів їх сімей, які беруть участь у проваджені ними підприємницької діяльності, на 2005 рік встановлений фіксований розмір страхового внеску у розмірі мінімального страхового внеску. Відповідно до абзацу 9 ст. 1 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” мінімальний страховий внесок - сума коштів, яка визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір страхового внеску, встановлених законом на день отримання заробітної плати (доходу). Згідно ст.83 ЗУ „Про Державний бюджет України на 2005 рік” розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня до 1 квітня 2005 року становить 262 грн. на місяць. Відповідно до п. 2 ст.4 ЗУ „Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування” від 26.06.1997 року № 400/97 - ВР ставка страхового внеску на обов'язкове державне пенсійне страхування, визначена законом на період з 01.01.2005 року до 31.03.2005 року, для фізичних осіб - СПД установлена в розмірі 32% від об'єкту оподаткування - суми оподаткованого доходу (прибутку), тобто мінімальної заробітної плати. Отже, відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону „Про Державний бюджет України на 2005 рік” фіксований розмір страхових внесків на загальнообов'язкове пенсійне страхування для фізичних осіб - СПД, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), складає: 262 грн. • 32% = 83,84 грн. Таким чином, зазначені особи зобов'язанні сплачувати у 2005 році страховий внесок в сумі 83,84 грн. Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа [PERSON], зареєстрований в управлінні Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області є платником внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, та перебуває на спрощеній системі оподаткування (фіксований податок ) за [NUMBER]. Під час розгляду справи встановлено, що за період з 01 січня по 30 березня (включно) відповідно до ст. 45 Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” № 2285 фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований або єдиний податок), повинні сплатити до Пенсійного фонду України фіксований розмір страхових внесків за січень, лютий та 30 днів березня із розрахунку 83 грн. 84 коп. за місяць з урахуванням частини єдиного та фіксованого податків, перерахованого Держказначейством у грудні 2004 року за 2005 рік. Зі звіту, поданого відповідачем до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі вбачається, що суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON] не сплачено страхові внески за період січень-березень 2005 року у фіксованому розмір, передбаченому діючим на той період законодавством і заборгованість відповідача - суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи [PERSON] зі слати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за фіксованою ставкою, з урахуванням сплачених сум. становить 83,84+83,84+81,14 - 9 = 239,82 (грн.) Законом України „Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством України частини податків до управління Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - 1 квартал 2005 року” від 16.03.2006 року № 3583, суми внесків до ПФУ, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, які були сплачені ними в складі податків згідно з чинним законодавством України протягам 2004 року - 1 кварталу 2005 року, але не були зараховані на їх особові рахунки в цих фондах у зв'язку з застосуванням Державним казначейством України норм діючого на той час ЗУ „Про Державний бюджет на 2005 рік”, не вважати заборгованістю. Отже, згідно наведених положень, не є заборгованістю лише суми внесків до Пенсійного фонду України, що були сплачені в складі податків, а вказані положення регулюють правовідносини в галузі заборгованості із внесків до ПФУ, що були сплачені лише в складі податків. Таким чином, ЗУ „Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством України частини податків до управління Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - 1 квартал 2005 року”, прийнятий на виконання ст.45 ЗУ „Про Державний бюджет України на 2005 рік”, не звільняє (і не може звільнити) від обов'язку сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, а в сукупності зі с.45 ЗУ „Про Державний бюджет України на 2005 рік” лише перерозподіляє ці внески, причому лише в частині, сплаченій у складі фіксованого податку. Це підтверджується і положенням ч.6 ст.18 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, відповідно до якої законодавством не може встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 11 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які працюють у приватних підприємців - суб'єктів підприємницької діяльності (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок). Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Частиною 6 ст. 20 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для страхувальників є календарний місяць. Частиною 2 ст. 106 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” встановлено, що суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка). Згідно з ч. 6 ст. 106 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” недоїмка не підлягає списанню. Статтею 23 цього ж закону передбачено, що спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Пенсійного фонду та в судовому порядку. Також суд зазначає, що відповідно до ст.106 вищезазначеного Закону встановлено, що строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. На підставі викладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати по справі з Відповідача не стягуються.

Результат розгляду: granted