Рішення адміністративного суду від 2008-03-12 00:00:00+02

До Вінницького окружного адміністративного суду подано позов про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови виплатити заборгованість в сумі 409 грн. 98 коп. по компенсації вартості продуктів харчування за період з жовтня 2006 року по [INFO], яку відповідач мав виплатити потерпілій від аварії на Чорнобильській АЕС - [PERSON], яка померла [INFO], та стягнення зазначених коштів. Також позивач просить стягнути з відповідача суму понесених ним судових витрат, що складається із витрат на правову допомогу в розмірі 50 грн., 51 грн. державного мита. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. 12.02.2008 року на адресу суду від позивача надійшла заява від 12.02.2008 року "зміни до позовної заяви", в якій останній додатково просить стягнути з відповідача судові витрати, що пов'язані із прибуттям до суду, в сумі 140 грн., а також 600 грн. моральної шкоди. Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що з 1998 року по [INFO] він проживав однією сім'ю з [PERSON], яка померла 19.01.2007 року. Остання мала статус потерпілої від аварії на Чорнобильській АЕС, а тому мала право на компенсацію вартості продуктів харчування. На думку позивача, він, згідно Порядку компенсаційних виплат сім'ям тих померлих громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи грошові компенсації, затвердженого наказом МНС України №127 від 27.04.1998 року, має право на недоотриману [PERSON] за період з жовтня 2006 року по 19.01.2007 року компенсацію вартості продуктів харчування у сумі 409 грн. 98 коп. Також позивач вважає, що право на зазначену компенсацію надає йому складений [PERSON] заповіт, яким остання заповіла усе належне їй майно та права [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явився, про день і час розгляду справи в суді був належним чином повідомлений, що стверджується особистими підписом [PERSON]. на повідомленні пошти про вручення поштового відправлення. Натомість, позивач звернувся до суду з письмовою заявою від 01.10.2007 року про розгляд справи без його участі (а.с.18). Представник відповідача під час слухання справи проти позову заперечив, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. При цьому, останній суду пояснив, що позивач, звертаючись за отриманням спірної компенсації не надав жодних доказів в підтвердження факту проживання з [PERSON] однією сім'єю. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, судом встановлено, що громадянка [PERSON] мала статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи, оскільки проживала в зоні обов'язкового відселення, мала право на компенсації та пільги громадян, віднесених до категорії 2, встановлені ст.21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1001 року (далі Закон). Даний факт стверджується посвідченням [NUMBER] та не заперечується відповідачем. Визначаючись щодо права позивача на вищевказану грошову компенсацію та пільги суд виходить з наступного. Згідно п.6 ч.1 ст.21 Закону: "Особам, віднесеним до категорії 2, надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: забезпечення продуктами харчування за фізіологічними нормами з обов'язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання. Зазначеним особам компенсується 25 процентів віртості продуктів харчування за фізіологісними нормами, встановлюваними Міністерством охорони здоров'я України." Як вбачається із матеріалів справи, позивач вважає, що право на зазначену компенсацію надає йому складений [PERSON] заповіт, яким остання заповіла усе належне їй майно та права [PERSON], проте ст. 1219 Цивільного кодексу України передбачено, що не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Крім того, ч. 2 ст. 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1001 року пільги, передбачені пунктами 1, 2, 17, 26, 27 статті 20, поширюються на неповнолітніх дітей померлих громадян, віднесених до категорії 2, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою. Пільги, передбачені пунктами 5, 7, 8, 11, 12, 20, 23 і 27 статті 20, надаються дружині (чоловіку) померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, або опікуну (на час опікунства) дітей померлого. Дружині (чоловіку) померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, а також опікуну дітей померлого видається посвідчення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким, чином із вказаної частини статті вбачається що пільги передбачені п. 6 ч. 1 ст. 21 Закону не поширюються на інших членів сім'ї померлої особи, котра мала статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи. Тому вони мають адресований характер і виплачуються лише особі, яка має право на ці пільги. На підставі викладеного, заявлені позивачем позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Результат розгляду: denied