Рішення адміністративного суду від 2008-04-11 00:00:00+03

Позивач, Фізична особа-підприємець [PERSON](далі - ФОП [PERSON].), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати акт перевірки Державної податкової адміністрації (далі - ДПА) у Харківській області щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу, а також визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції (далі - ДПІ) у Московському районі міста Харкова від 01.09.2006 року №0009802330/0 та від 10.11.2006 р. № 0009802330/1 на суму 5078,00 грн. Представник 1-го відповідача, ДПІ у Московському районі міста Харкова, в наданих запереченнях та в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі та пояснив, що перевірка позивача була проведена на підставі повноважень, наданих податковому органу п.2 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в України» від 04.12.1990 року та відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. №265/95. Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про РРО» контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. 17.08.2006 року працівниками органів Державної податкової служби, на підставі направлень №№1099, 1100 від 16.08.2006р., було проведено планову перевірку господарської одиниці - кіоску № 11, розташованого за адресою: м. Харків, станція метро «Університет», який належить ФОП [PERSON]. щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу. За результатами перевірки складено акт перевірки №20400448/238 від 17.08.2006 року. На підставі зазначеного акту начальником ДПІ у Московському районі м. Харкова було прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №0009802330/0 від 01.09.2006 року на суму 5078,00 грн., зазначене рішення було направлене відповідачу 01.09.2006 року та вручені йому особисто 05.09.2006 року. Твердження позивача про те, що на місці проведення розрахунків знаходились кошти, отримані від керівника для здійснення закупки товару, не відповідає дійсності, так як під час перевірки реалізатором кіоску було проведено опис та перерахунок грошей, які належали позивачу. Опис наявних купюр та монет було зроблено особисто реалізатором у присутності посадових осіб податкової служби та без вчинення фізичного та морального впливу, що зазначено в описі та підтверджується підписом реалізатора. В описі зазначено, що касир на своєму робочому місці власних грошей не тримав. Крім того, згідно з абз.4 п.23 «Порядку провадження торгівельної діяльності та правила торгівельного обслуговування населення» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 р. №833 забороняється зберігання на місці проведення розрахунку (в касі, грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що не належить суб'єкту господарювання, а також особистих речей касира чи інших працівників, просив в задоволенні позову відмовити Представник 2-го відповідача, ДПА в Харківській області, в запереченнях на адміністративний позов та в судовому засіданні також проти позову заперечував, посилаючись на те, що 17.08.2006 року працівниками ДПА у Харківській області на підставі належно оформлених направлень від 16.08.2006 р. №1099, 1100 та відповідно до плану перевірок за здійсненням суб'єктом підприємницької діяльності операцій у сфері готівкового обігу на серпень 2006 року була здійснена планова перевірка дотримання позивачем вимог Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне врегулювання виробництва спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР, Положення про ведення касових операцій у національній валюті України. Працівниками ДПА направлення на проведення перевірки були вручені особі, яка здійснила розрахункову операцію від імені позивача - [PERSON] Перевірка проводилась з відома та в присутності особи, яка уповноважена позивачем здійснювати розрахункові операції, працівники ДПА фактично були допущені до перевірки, про що свідчить складений власноручно [PERSON]. опис наявних купюр та монет, надання нею відомостей про дату народження та адресу свого мешкання. Тобто, своїм правом не допуску посадових осіб ДПА до перевірки ані позивач, ані особа, уповноважена ним здійснювати розрахункові операції не скористались, вказане беззаперечно свідчить про те, що сумнівів стосовно легітимності перевірки у них не було. Крім того, відомості, викладені в поясненнях [PERSON]. на ім'я позивача, не можуть вважатись об'єктивними та достовірними і спростовуються складеним власноручно [PERSON]. 17.08.2006 року описом наявних купюр та монет. Також зазначив, що порядком реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 01.12.2000 р. №614 передбачено, що внесення чи видача готівки з місця проведення розрахунків повинні реєструватись через РРО з використанням операцій «службове внесення» та «службова видача», якщо таке внесення чи видача не пов'язані з проведенням розрахункових операцій. Враховуючи це відповідач вважає, що позивач мав усі необхідні умови для дотримання вимог законодавства, однак не скористався ними, просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін і свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ФОП [PERSON]. зареєстрований як фізична особа - підприємець, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію від 22.09.1997 р. [NUMBER], код ЄДРПОУ [NUMBER]. 17.08.2006 року фахівцями ДПА у Харківській області, на підставі направлень №1099, № 1100 від 16.08.2006 року, було проведено планову перевірку щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності господарської одиниці - кіоску №11, що розташований за адресою: місто Харків, станція метро «Університет» та належить ФОП [PERSON]. Працівниками ДПА направлення на проведення перевірки вручене особі, яка здійснила розрахункову операцію від імені позивача - [PERSON]. Приписами ст.ст. 8, 9, 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” визначені функції органів державної податкової служби, до яких належать, зокрема здійснення контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому порядку. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 11 Закону України „Про державну податкову службу” органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати контроль: за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, які видали ці документи, торгових патентів. В цьому ж Законі дано визначення позапланової перевірки, згідно з яким позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності певних обставин. Згідно з ст. 15 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг" контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. Статтею 16 вказаного закону передбачено, що контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону. Планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що перевірки суб'єктів підприємницької діяльності щодо контролю за здійсненням розрахунковими операціями у сфері готівкового та безготівкового обігу регламентовані Порядком оформлення і реалізації матеріалів перевірок, затвердженим Наказом ДПА України від 04.04.02 р., № 155/ДСК, в якому зазначено, що перевірки проводяться особами органів державної податкової служби групою у складі не менше двох посадових осіб та за наявності у них службових посвідчень, особистих знаків і посвідчення на право проведення перевірки суб'єктів підприємницької діяльності. При проведені перевірки посадові особи податкових органів у своїй діяльності керуються: - Методичними рекомендаціями щодо взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації документальних перевірок юридичних осіб, які затверджені Наказом ДПА України від 11.10.05 р. за №441; - Наказом ДПА у Харківської області від 29.12.05 р. за № 409 «Про організацію роботи підрозділів оперативного контролю». Так, п. 2.6 Методичних рекомендацій передбачено, що перевірки контролю за здійсненням суб'єктами господарювання розрахункових операцій у сфері готівкового обігу проводяться за окремими планами органів державної податкової служби. З метою підвищення контролю за здійсненням розрахункових операцій та запобігання дублюванню перевірок у ДПІ в містах і районах формується та затверджується щомісячний план проведення зазначених перевірок. Пунктом 1 Наказу ДПА у Харківської області від 29.12.05 р. за № 409 «Про організацію роботи підрозділів оперативного контролю» затверджено створення групи при ДПА у Харківської області з числа фахівців підрозділів оперативного контролю державних податкових інспекцій в районах м. Харкова, Харківської області. Виходячи з наведеного, суд не може погодитись з твердженням представника позивача про те, що державні податкові адміністрації не є органами, уповноваженими перевіряти суб'єктів підприємницької діяльності. Суд зазначає, що проведена перевірка була передбачена в плані роботи ДПА в Харківській області, отже проведена перевірка є плановою перевіркою з питань дотримання позивачем порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг" (далі - Закон України «Про РРО». Судом встановлено, що перевіряючі фактично були допущені до проведення перевірки, що підтверджується складеним за результатами перевірки актом. Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо неправомірності проведеної спірної перевірки. Суд дійшов висновку про те, що перевіряючі діяли в межах прав, наданих направленнями на перевірку, та в межах компетенції органів державної податкової служби, передбаченої чинним законодавством України. За результатами перевірки було складено акт №20400448/238 від 17.08.2006 року. Під час перевірки було встановлено: - не відповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі, зазначеній в денному звіті РРО, на суму 753,10 грн., чим порушено п.13 ст. 3 Закону України «Про РРО»; - не проведення через РРО розрахункової операції на суму 126,50 грн., чим порушено п.1, 2 ст.3 Закону України «Про РРО»; - встановлено факт використання РРО, який не був зареєстрований належним чином, а саме РРО, зареєстрований в ДПІ у Московському районі м. Харкова 23.10.05 р., а поставлений на облік до ДПІ у Дзержинському районі за місцем розташування 02.02.06 р., чим порушено п.1 ст.3 Закону України «Про РРО» та Порядок реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги), затверджених Наказом ДПА України від 01.12.00 р. № 614, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.01 р. за № 107/5298 (далі - Порядок №614); - незабезпечення зберігання фіскальних звітних чеків у КОРО, а саме відсутній Z-звіт № 221, чим порушено п.9 ст.3 Закону України «Про РРО». На підставі п.11 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року за №510-ХІІ зі змінами та доповненнями, згідно зі ст. 17 та ст. 22 Закону України «Про РРО» та відповідно до виявлених порушень Начальником ДПІ у Московському районі міста Харкова було прийняті рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій 01.09.2006 року №0009802330/0 на суму 5078,00 грн. з терміном сплати в десятиденний термін від дня отримання рішення. Позивачем було оскаржене винесені рішення в адміністративному порядку, однак скарга залишена без задоволення та 10.11.2006 р. було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій №0009802330/1. Відповідно до пунктів 1, 2, 9, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій; забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Згідно з п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги) за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції, зокрема, у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі не роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки. В ході судового засідання встановлено, що при продажу товару на загальну суму 126,50 грн. не роздруковувався та не видавався розрахунковий документ на повну суму покупки. Зазначені обставини підтверджуються показаннями свідка [PERSON]., яка в судовому засіданні пояснила, що розрахункову операцію на суму 126,50 грн. через РРО не проводила, оскільки не встигла цього зробити. Показання свідка [PERSON]. підтверджуються показаннями свідка [PERSON]. За таких обставин, до позивача правомірно застосовані штрафні санкції в розмірі 632,50 грн. (126,50 грн. х 5). У разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків загальній сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність (ст. 22 вказаного Закону). Свідок [PERSON]. пояснила, що перераховувала грошові кошти, що знаходились на місці проведення розрахунків та складала опис власноручно. Посилання свідка [PERSON]. щодо здійснюваного під час перевірки інспекторами-ревізорами психологічного та фізичного тиску не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки як пояснила свідок вона не зверталась щодо зазначеного тиску ні до правоохоронних, ні до медичних органів. Посилання позивача на те, що на місці проведення розрахунків знаходились кошти, отримані від керівника для здійснення закупки товару спростовується таким. По-перше, Порядком реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 01.12.2000 р. №614, яким передбачено, що внесення чи видача готівки з місця проведення розрахунків повинні реєструватись через РРО з використанням операцій «службове внесення» та «службова видача», якщо таке внесення чи видача не пов'язані з проведенням розрахункових операцій. По-друге, абз. 4 п. 23 «Порядку провадження торгівельної діяльності та правила торгівельного обслуговування населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 р. №833, відповідно до якого забороняється зберігання на місці проведення розрахунку (в касі, грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що не належить суб'єкту господарювання, а також особистих речей касира чи інших працівників. По-третє, описом готівкових коштів, в якому зазначено, що опис та перерахунок грошей здійснено власноручно [PERSON]., на робочому місці власних грошових коштів немає, до опису включені грошові кошти, що належать ПП [PERSON]. За вищезазначених обставин, суд вважає правомірним застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 3765,50 грн. Відповідно до п.2 ст.17 Закону України «Про РРО» до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги) застосовується штрафні санкції в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі застосування при здійсненні розрахункових операцій непереведеного у фіскальний режим роботи, незареєстрованого, неопломбованого або опломбованого з порушенням встановленого порядку реєстратора розрахункових операцій. Як свідчать матеріали справи, РРО, який використовувався у кіоску №11 на станції метро «Університет», зареєстрований ДПІ у Московському районі м. Харкова, та має реєстраційне посвідчення до РРО № 2034003314 від 23.10.05 р., видане ДПІ у Московському районі м. Харкова. Відповідно до п.2.2 п.2 Порядку реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України 01.12.2000 р. № 614 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 лютого 2001 р. за № 107/5298 - реєстрація РРО здійснюється в органі ДПС за місцезнаходженням (місцем проживання) СПД, а якщо СПД обслуговується в інспекції по роботі з великими платниками податків, - то за місцем податкового обліку. У разі використання РРО на території іншої адміністративно-територіальної одиниці його необхідно до початку використання взяти на облік в органі ДПС за місцем використання, крім РРО, що застосовуються на об'єктах виїзної торгівлі (надання послуг), та резервних РРО. Реєстрація та взяття на облік здійснюються безоплатно, реєстрація - не пізніше двох робочих днів з моменту подання, а взяття на облік - у день подання СПД усіх необхідних документів. Матеріали справи (в т.ч. журнал постановки РРО на облік) свідчать, що використовуваний позивачем РРО поставлений на облік у ДПІ у Дзержинському районі лише 02.02.06 р., а початок роботи згідно першого звіту - 22.11.05 р., а отже відповідачем правомірно накладено штрафні санкції на позивача за порушення норм чинного законодавства в розмірі 340,00 грн. Відповідно до п.4 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги) застосовуються штрафні санкції у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій. Під час проведення перевірки встановлено не забезпечення зберігання фіскального звітного чеку у КОРО, а саме: відсутній Z-звіт № 221. Позивач не спростував факт відсутності фіскального звітного чеку № 221. Крім того, позивачем надано для огляду в судовому засіданні книгу ОРО. Як свідчить огляд КОРО, фіскальний звітний чек № 221 у книзі відсутній. За таких обставин до позивача правомірно застосовано штрафні санкції в розмірі 340,00 грн. Крім того, суд зауважує, що вимога позивача про визнання недійсним акту №20400448/238 від 17.08.2006 р. не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - це публічно правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Визначення поняття „суб'єкт владних повноважень” наведено у п. 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Із системного аналізу ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України випливає, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Результат розгляду: denied