Рішення адміністративного суду від 2008-02-19 00:00:00+02

Позивачка звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідачів про стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги як учаснику війни в розмірі 3490 грн. 35 коп. за 2004-2007 роки. В судовому засіданні представник позивачки, підтримавши заявлені вимоги пояснила, що позивачка являється учасником війни, тому відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на щорічну разову грошову допомогу у розмірі 3 мінімальних пенсій за віком. Виходячи із законодавчо встановленого розміру мінімальної пенсії за віком сума разової допомога мала б становити у 2004 році 277, 35 грн. ( 92,45х3), у 2005 році 996 грн. (332 грн.х3), у 2006 році-1077 грн.( 359 грн.х3), у 2007 році - 1230,18 грн.( 410,06 грн.х3). Проте управлінням праці та соціального захисту населення Ярмолинецької райдержадміністрації виплачено позивачці у 2004-2006 роках по 50 грн., у 2007 році - 55 грн. Враховуючи пріоритетність Конституції та законів України над урядовими нормативними актами, а також рішення Конституційного суду України від 09.07.07 р., яким визнано неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» в частині зупинення або обмеження пільг, компенсацій і гарантій, просить стягнути з відповідачів недоплачену їй у 2004-207 роках разову щорічну допомогу в сумі 3490 грн. 35 коп. Представники відповідачів - Державного казначейства України Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, управління праці та соціального захисту населення Ярмолинецької райдержадміністрації - в судове засідання не з'явилися, про час, день, місце розгляду справи було повідомлені вчасно. Згідно письмових заперечень проти позову вимоги позивачки вважають незаконними, просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що при виплаті разової щорічної допомоги учасникам війни за 2004-2007 роки керувались Законами України про Державний бюджет на відповідний рік, посилаючись на ч.2 ст.4 Бюджетного кодексу України, якою встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням закону про Державний бюджет України. Просили справу розглянути за відсутності їх представника. Суд визнає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідачів на підставі наявних доказів у справі. Заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи в цілому, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що позивачка являється учасником війни, що підтверджується посвідченням серії В-ІУ № [NUMBER], виданим 20.08.2003 року управлінням праці та соціального захисту населення Ярмолинецької райдержадміністрації. Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Проте статтею 44 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», статтею 34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», статтею 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено абсолютні розміри виплат учасникам війни, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Крім того, пунктом 18 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дія ч.5 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на 2006 рік зупинена. Виходячи з того, що позивачка отримувала зазначені виплати в розмірах, встановлених Законами України про Державний бюджет на 2004-2006 роки, її позовні вимоги про стягнення недоплаченої разової допомоги за 2004-2006 роки не ґрунтується на нормах чинного законодавства і задоволенню не підлягають. Разом з тим, вимоги в частині стягнення 1175, 18 грн. недоплаченої разової грошової допомоги за 2007 рік суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Оскільки у відповідності до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України /конституційності/ положень статей 29,36 частини другої ст.56, частини другої ст. 62, частини першої ст. 66, пунктів 7,9,12,13,14,23,29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 09.07.07 р. норму ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо виплат щорічної разової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визнано неконституційною, тому виплати за 2007 рік слід здійснювати у відповідності до ч.5 ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Виходячи із встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік» розміру мінімальної пенсії за віком станом на 01.05.07 р. (410,06 грн.) сума разової грошової допомоги у 2007 році мала б складати 1230 гривень 18 копійок (410,06 грн.х3). З врахуванням виплачених позивачці 55 грн. у 2007 році підлягають задоволенню вимоги в сумі 1175,18 грн. Постановою КМУ від 18.02.04 р.№ 177 «Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що Міністерство фінансів України і Державне казначейство України забезпечують щороку, до 10 квітня виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики України для виплати разової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірах установлених законом про Державний бюджет на відповідний рік і для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та соціального захисту населення. Таким чином, кошти для виплати позивачці щорічної разової допомоги повинно виділити Міністерство фінансів України, а Державне казначейство України повинно перерахувати ці кошти Міністерству правці та соціальної політики України для їх безпосередньої виплати через місцеве управління праці та соціального захисту населення. Тому саме цих відповідачів слід зобов'язати виділити та перерахувати кошти для їх подальшої виплати позивачу.

Результат розгляду: partial