Рішення адміністративного суду від 2008-08-11 00:00:00+03

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом посилаючись на те, що він є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом 11 групи захворювання, пов”язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та повинен отримувати пенсію по інвалідності не менш восьми мінімальних пенсій за віком, згідно ст.54 Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Також згідно з ст. 50 цього Закону, осорбам, які віднесені до 1 категорії постраждалих, повинна також виплачуватися щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров”ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. У зв”язку з тим, що розмір пенсії, яку він отримує значно менший, він звернувся до управління ПФУ м. Біла Церква, але йому було відмовлено у перерахунку пенсії. А тому просив суд зобов”язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії починаючи з 19.06.2001 року. В судовому засіданні позивач змінив свої позовні вимоги в частині строку з якого він просив здійснити перерахунок, та просив перерахувати його пенсію з 17.05.2005р. Відповідач Управління ПФУ м. Біла Церква в особі представника за дорученням в задоволенні позовних вимог заперечував. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача за дорученням, розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач являється потерпілим від аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, та інвалідом 2 групи, що стверджується копією посвідчення (категорія 1) [NUMBER] від 27.07.2006 р. та довідкою МСЕК [NUMBER] Відповідно до ст.54 Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, який набув чинності з дня опублікування 31.10.2006р. , ч.3 передбачено що, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової песії за шкоду, заподіяну здоров”ю , особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. У травні 2006р. позивач звернувся до суду з позовом до управління ПФУ м. Біла Церква про визнання неправомірною відмову у перерахунку пенсії та зобов”язання її перерахувати. В позові позивач зазначав, що перерахунок його пенсії повинен проводитись, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, яка відповідно до статті 28 Закону України “Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом , в тому числі розмір пенсії по 2 групі інвалідності не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, а додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров”ю - 75% мінімальної пенсії за віком, як особі, віднесеній до першої категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 04.07.2006р. та ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22.09.2006р. у задоволенні позовних вимог [PERSON]було відмовлено, а ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.05.2008 р. вищезазначені рішення судів скасовані а справа направлена на новий розгляд. Виходячи з загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсії передбачених статтями 50,54 Закону України “ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Зміст ч.1 ст.9 КАС України передбачає, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов”язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов”язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 95 Конституції України передбачено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Результат розгляду: granted