Рішення адміністративного суду від 2008-07-11 00:00:00+03

У жовтні 2007 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив постановити рішення, яким визнати незаконним рішення Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська від 04.09.2007 року № Д-99 про відмову в перерахунку та виплаті йому щомісячного довічного грошового утримання, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська перерахувати та виплатити йому щомісячне довічне грошове утримання, передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 09.07.2007 року Конституційний Суд України прийняв рішення, яким було визнано неконституційними норми статей 29, 36, абзацу третього частини другої статті 56, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Норми закону втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України свого рішення. Внаслідок зупинення на певний час дії чинних законів України, якими встановлено пільги, компенсації та інші форми соціальних гарантій, відбулося фактичне зниження життєвого рівня громадян, який не може бути нижчим від встановленого законом прожиткового мінімуму, що передбачає частина третя статті 46 Конституції України, чим порушується гарантоване статтею 48 Конституції України право кожного на достатній життєвий рівень. Позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська з метою поновлення виплати (перерахування) щомісячної соціальної допомоги з урахуванням вказаного вище рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, але у виплаті такої соціальної допомоги йому було відмовлено. У зв'язку з цим, він вимушений звернутися до суду для відновлення своїх порушених прав, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни». В ході розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги, надав суду 24.04.2008 року позов, в якому просив постановити рішення, яким визнати незаконним рішення Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська від 04.09.2007 року № Д-99 про відмову в перерахунку та виплаті йому доплат до пенсії, передбачених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська перерахувати та в подальшому виплачувати йому пенсію кожний місяць з підвищенням на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбаченим ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року. У судове засідання позивач [PERSON]. не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська та представник 3-ої особи Пенсійного фонду України - Кіріченко В.М. у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, заперечував проти задоволення вимог позовної заяви. Від Пенсійного фонду України надійшло заперечення, в якому вони просили в задоволенні вимог позивача відмовити, посилаючись на те, що вони діють в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України та підзаконними нормативно-правовими актами. Доплати до пенсії дітям війни, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», провадяться з Державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України. Розмір доплат дітям війни до пенсії, виходячи з мінімальної пенсії за віком, законами України не передбачено. Ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в якій зазначено мінімальний розмір пенсії за віком, застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених згідно з цим Законом. Списання коштів з рахунку державного бюджету здійснюється Державним казначейством України за попереднім інформуванням Міністерства фінансів України, на підставі рішення органу державної влади, і в межах відповідних бюджетних асигнувань. Представник 3-ої особи Міністерства праці та соціальної політики України у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Від нього до суду надійшов лист, в якому він просив розглянути справу за їх відсутності та в задоволенні позову відмовити, оскільки позовні вимоги суперечать законодавству України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 6 Закону України від 18.11.2004 року № 2195-ІV «Про соціальний захист дітей війни», із змінами та доповненнями, внесеними рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є громадянином України та отримує пенсію за віком. Згідно Закону України „Про соціальний захист дітей війни” є дитиною війни та має право отримувати доплату до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 09.07.2007 року, тобто з дати прийняття Конституційним Судом України рішення № 6-рп/2007. Підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 року № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в іншій редакції. Розділ II цього Закону набрав чинності 01.01.2008 року. Згідно повідомлення Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська від 04.09.2007 року № Д-99, [PERSON] було відмовлено в перерахунку та виплаті доплат до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 09.07.2007 року. Позовні вимоги в даній частині відповідач не визнав. Таким чином, суд дійшов висновку, що необхідно визнати незаконним рішення Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, викладене в повідомлені від 04.09.2007 року № Д-99, та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська перерахувати та виплатити [PERSON] доплати до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, оскільки відмова у перерахунку та виплаті даної соціальної підтримки є незаконною. Згідно підпункту 2 пункту 41 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 року № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в іншій редакції. Так, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладена в такій редакції: «дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни». Однак, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року вказані зміни визнанні неконституційними. У рішенні № 15-рп/2000 від 14.12.2000 року «справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України» Конституційний Суд України зазначив, що рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади. Обов'язок виконання рішення Конституційного Суду України є вимогою Конституції України (частина друга статті 150). Враховуючи наведене, суд вважає, що необхідно також зобов'язати відповідача перерахувати та виплачувати позивачу доплати до пенсії, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 22.05.2008 року, тобто з дати прийняття Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, у розмірі, що буде передбачено діючим законодавством у відповідні періоди. Суд не бере до уваги посилання Пенсійного фонду України в запереченні про те, що доплати до пенсії дітям війни, які передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», провадяться саме з Державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України, а також ствердження про те, що розмір доплат дітям війни до пенсії не передбачено діючим законодавством України, оскільки це не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання надбавки до пенсії, яка прямо передбачена законом. Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Європейський Суд з прав людини у справі «[PERSON] проти України» констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Що стосується вимог позивача щодо зобов'язання відповідача перерахувати та виплатити йому доплати до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року, то дані позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до п. 1 ст. 13 Закону України від 16.10.1996 року № 422/96-ВР «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України приймає рішення та дає висновки у справах щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим. Ч. 2 ст. 73 цього Закону передбачено, що у разі якщо ці акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. В судовому засіданні встановлено, що ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою передбачено підвищення пенсії за віком дітям війни на 30 відсотків мінімальної пенсії, діяла в період з 09.07.2007 року по 01.01.2008 року, тобто з дати прийняття Конституційним Судом України рішення № 6-рп/2007 та до набрання законної сили підпункту 2 пункту 41 Розділу II Закону України від 28.12.2007 року № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». З 01.01.2008 року норма ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не передбачала виплату дітям війни доплат до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. 22.05.2008 року Конституційним Судом України прийнято рішення № 10-рп/2008, яким зміни в ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», внесені підпунктом 2 пункту 41 Розділу II Закону України від 28.12.2007 року № 107-V, визнанні неконституційними. Отже, виплати позивачу доплат до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, в період з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року, не були передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial