Рішення адміністративного суду від 2008-06-27 00:00:00+03

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства “Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації” про визнання протиправною відмови відповідача щодо реєстрації за позивачем права приватної власності на самочинно збудоване нерухоме майно, зобов'язання відповідача зареєструвати за позивачем право приватної власності на самочинно збудоване нерухоме майно, внести зміни до технічного паспорта, видати витяг з Реєстру прав на нерухоме майно. Представники позивача в судовому засіданні надали пояснення, які повністю співпадають з позицією, що викладена в позовній заяві, а зокрема пояснили, що рішенням Острозького районного суду від 16.10.2007 року, яке вступило в законну силу, за позивачем визнано право приватної власності на самочинно збудоване нерухоме майно коридор 1-1 площею 6,5 м2 вартістю 821,34 грн., кухню 1-2 площею 5,1 м2 вартістю 644,44 грн., комору 1-7 площею 12,3 м2 вартістю 1554,23 грн., веранду-1 площею 21,2 м2 вартістю 2678,83 грн., веранду - ІІ площею 8,4 м2 вартістю 1061,42 грн., літню кухню-сарай площею 71,3 м.2 вартістю 5942 грн., льох площею 17,6 м2 вартістю 1806 грн., вбиральню вартістю 193 грн., що знаходиться в [ADDRESS]. На звернення представника позивача до КП “Рівненське ОБТІ” із заявою про реєстрацію права приватної власності на вказане майно, було отримано відмову. Вважають таку відмову протиправною. Просять зобов'язати відповідача здійснити реєстрацію права приватної власності на зазначене майно за позивачем, внести зміни до технічного паспорта, видати витяг з Реєстру прав на нерухоме майно. Відповідач надав письмові заперечення на позовну заяву, в яких проти позову заперечує. Вказує, що станом на 18.09.1998 року будь-які відмітки в інвентаризаційній справі з посиланням на самочинне будівництво відсутні. Правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності, видане виконкомом Плосківської сільської ради 15.12.1998 року було видано згідно рішення виконкому від 13.08.1997 року № 85, яке не скасоване та не відмінене. З вказаного рішення вбачається, що виконкомом було вирішено оформити документи на право власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] на &frac12; частину. Рішення Острозького районного суду фактично лише конкретизує, які приміщення в житловому будинку з надвірними спорудами належать на праві приватної власності [PERSON], які відповідно складають &frac12; частину всього будинковолодіння. Відповідач не відмовив в реєстрації, а навпаки, здійснив державну реєстрацію права власності на підставі правовстановлюючого документа - дубліката свідоцтва про право власності у відповідності до вимог Тимчасового Положення. Відповідач вважає, що основною будівлею у будинковолодінні є житловий будинок, а надвірні будівлі - допоміжними, а тому вони як окремі самостійні об'єкти реєстрації не підлягають. Відповідач заперечує проти заяви про збільшення позовних вимог, посилаючись на Постанову КМ України від 27.06.1998 року № 971. Вказує, що літерування приміщень було змінено відповідно до п. 6 Інструкції від 24.05.2001 року, відповідно до якого загальну площу слід визначити як сумі площ їх приміщень... веранд, терас і холодних комор. Відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа на стороні позивача в судовому засіданні пояснила, що вона є власником &frac12; будинковолодіння, інша частина якого належить позивачу. Позивачем в межах виділеної їй земельної ділянки було зроблено добудови до житлового приміщення та нежитлових приміщень. Третя особа на стороні позивача не претендує на право власності на самочинно добудовані позивачем будівлі. Судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи, які подані позивачем одночасно із позовною заявою та надані сторонами до судового засідання та безпосередньо в судовому засіданні. Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, третьої особи на стороні позивача, дослідивши подані и письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Суд виходив з наступного. Судом встановлено, що позивач ([PERSON]) разом з [PERSON] за договором дарування від 14.08.1984 року отримали у дар від [PERSON] жилий будинок цегляний, житловою площею 60 кв. метрів, загальною площею 96,8 кв. метрів, разом із надвірними спорудами: сараєм, розташованим на земельній ділянці колгоспу ім. К.Маркса розміром 0,06 га. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 18.12.1998 року (а.с.81) [PERSON] успадкувала після [PERSON] &frac12; (одну другу) частину жилого будинку (цегляного, критого шифером, жилою площею 103,7 кв. метрів, загальною площею 145,5 кв. метрів) разом із надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. З вказаного вбачається, що з дати прийняття у дар частини житлового будинку (14.08.1984 року) до дати видання свідоцтва про право спадщини за заповітом (18.12.1998 року) жила та загальна площа вказаного житлового будинку збільшилася. Згідно пояснень представників позивача та третьої особи [PERSON], вказане збільшення площі відбулося за рахунок самочинного будівництва позивачкою. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 07.11.2007 року (а.с.23-26), загальна площа житлового будинку складає 175,1 кв. метрів, житлова площа 103,7. При цьому, у вказаному технічному паспорті призначення приміщень вказано під цифрами 1-12 та 1-13 як коридор. Проте, в технічному паспорті від 18.09.1998 року (а.с.27-30), вказані приміщення іменовані як веранда. Відповідно до Рішення Острозького районного суду від 16.10.2007 року, яке набуло законної сили, за [PERSON] визнано право приватної власності на самочинно збудоване нерухоме майно: коридор 1-1 площею 6,5 м2 вартістю 821,34 грн., кухню 1-2 площею 5,1 м2 вартістю 644,44 грн., комору 1-7 площею 12,3 м2 вартістю 1554,23 грн., веранду-І площею 21,2 м2 вартістю 2678,83 грн., веранду - ІІ площею 8,4 м2 вартістю 1061,42 грн., літню кухню-сарай площею 71,3 м.2 вартістю 5942 грн., льох площею 17,6 м2 вартістю 1806 грн., вбиральню вартістю 193 грн., що знаходиться в [ADDRESS]. Острозьким районним судом встановлено, що позивачкою ([PERSON]) в межах виділеної їй земельної ділянки було зроблено добудову до житлового будинку та нежитлових приміщень, без належного дозволу та затвердженого проекту, тобто їх слід вважати самочинно збудованим. Їх будівництво не порушило права інших осіб. [PERSON] проти заявленого позову не заперечувала. Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особі або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 4 ст. 357 Цивільного кодексу України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. В судовому засіданні третя особа та представники позивача пояснили, що у спільній сумісній власності третьої особи та позивача перебувають приміщення, позначені в технічному паспорті на житловий будинок [ADDRESS] від 07.11.2007 року за №№ 1-6, 1-3, 1-4, 1-5, 1-11, 1-8, 1-9, 1-10. Решта приміщень, позначених за № 1-7, 1-1, 1-2, 1-12, 1-13 є особистою власністю позивачки, право власності на які визнані рішенням острозького районного суду від 16.10.2007 року. За таких обставин, [PERSON] є власником приміщень, зазначених у Рішенні Острозького районного суду від 16.10.2007 року та співвласником (разом із [PERSON]) приміщень, позначених в технічному паспорті на житловий будинок по [ADDRESS] від 07.11.2007 року за №№ 1-6, 1-3, 1-4, 1-5, 1-11, 1-8, 1-9, 1-10. Відповідно до п. 1.3, 1.5 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 (в подальшому по тексті іменовано - Тимчасове положення), державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації. Обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб. Відповідно до п. 10 Переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна (додаток 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 ), правовстановлювальним документом є рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Не підлягають реєстрації тимчасові споруди, а також споруди, не пов'язані фундаментом із землею (п. 1.6 вказаного положення). Відповідач не надав доказів, що обумовлені в рішенні споруди не пов'язані фундаментом із землею, а відтак, не довів правомірності прийнятої ним відмови. При цьому, пункт 3.9 Тимчасового положення встановлює, що у разі переходу права власності на нерухоме майно, яке вже зареєстроване в Реєстрі прав, реєстратор при реєстрації прав на це майно одночасно скасовує попередній запис щодо права власності на це майно. Рішенням Острозького районного суду встановлено обставини, за яких судом визнано право власності на окремі зареєстровані об'єкти за позивачкою. З вказаного слідує, що відповідач, відповідно до п.п. 1.4, 2.1 Тимчасового положення, зобов'язаний зареєструвати право власності позивачки на об'єкти нерухомого майна за переліком, визначеним рішенням Острозького районного суду від 16.10.2007 року. Відповідачем при виготовленні технічного паспорта від 07.11.2007 року було безпідставно змінено назви приміщень, зазначених під цифрами 1-12 площею 21,2 кв.м. та 1-13 площею 8,4 кв.м. з веранди на коридори. Відповідно до п. 3.8. Тимчасового положення, після прийняття рішення реєстратором та внесення запису до Реєстру прав на правовстановлювальних документах робиться відмітка (штамп) про реєстрацію відповідних прав, видається витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. За таких обставин, позивач має право на отримання витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Відповідно до ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Результат розгляду: granted