Рішення адміністративного суду від 2008-05-19 00:00:00+03

до суду звернувся Лівобережний міжрайонний центр зайнятості -робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття з позовною заявою про стягнення з [PERSON] грошової допомоги по безробіттю, виплаченої одноразово для організації безробітним підприємницької діяльності в сумі 7395,32 грн., мотивуючи позовні вимоги наступним. Відповідно до п.7 ст.22 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”та “Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової виплати для організації безробітним підприємницької діяльності”, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.12.2000 року №307, в 2006 році відповідачу, який перебував на обліку як безробітний у Лівобережному міжрайонному центрі зайнятості виплачено допомогу по безробіттю одноразово у сумі -7395,32 грн. (платіжне доручення від 31.07.2006 року №10155). Допомога виплачувалась для організації підприємницької діяльності, відповідно до поданого бізнес плану. Відповідач не проводив підприємницьку діяльність протягом 6 календарних місяців з дня отримання допомоги. За таких обставин виникли підстави для повернення коштів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2006 року №511 “Про затвердження Порядку повернення у 2006 році коштів, виплачених як допомога по безробіттю одноразово для організації безробітними підприємницької діяльності”та з 01.01.2008 року відповідно до ч.3 ст.36 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”із змінами і доповненнями, внесеними Законом України “Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України”, на рахунок центру зайнятості. Протоколом комісії з питань одноразової виплати допомоги по безробіттю від 28.08.2007 року №9 директору центру зайнятості рекомендовано прийняти рішення про повернення коштів. Наказом директора центру зайнятості від 30.08.2007 року №424 зобов'язано громадянина [PERSON] повернути отримані кошти протягом 10-ти робочих днів з моменту отримання копії наказу через установу банку на рахунок центу зайнятості. Станом на 05.11.2008 року, кошти в сумі 7395,32 грн. на рахунок центру зайнятості не надійшли. Враховуючи дані обставини, позивач просить стягнути з відповідача 7395,32 грн. допомоги по безробіттю, виплаченої одноразово для організації безробітним підприємницької діяльності. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги обставинами, що викладені в позовній заяві, та доказами, наявними в матеріалах справи. Відповідач позов не визнав, надав суду усні заперечення та докази в їх підтвердження, мотивуючи невизнання позову наступним. 26 липня 2007 року відповідач зареєструвався суб'єктом підприємницької діяльності -фізична особа (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця від 26.07.2006 року [NUMBER]) та був взятий на облік платником податків в ДПІ у м. Вінниці (довідка №3409 від 28.07.2006 року). Відповідно до взятих на себе зобов'язань він проводив підприємницьку діяльність, та у відповідності до вимог чинного законодавства постійно звітував до податкового органу про результати здійснюваної ним підприємницької діяльності. 01 січня 2007 року відповідачем отримано свідоцтво про сплату єдиного податку на 2007 рік. Одночасно, відповідач в підтвердження заперечень на позов надав суду звіт суб'єкта малого підприємництва -фізичної особи -платника єдиного податку за 1 квартал 2007 року від 04.04.2007 року, в графі 4 якого зазначено, що обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за звітний період склав -540 грн. (з наростаючим приростом); звіт суб'єкта малого підприємництва -фізичної особи -платника єдиного податку за 2 квартал 2007 року від 05.07.2007 року, в графі 4 якого зазначено, що обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за звітний період склав -1180грн. (з наростаючим приростом); звіт суб'єкта малого підприємництва -фізичної особи -платника єдиного податку за 3 квартал 2007 року від 04.10.2007 року, в графі 4 якого зазначено, що обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за звітний період склав -1705 грн. (з наростаючим приростом). Та пояснив суду, що 13.08.2006 року він на власному автомобілі, ГАЗ -2410 д/н [NUMBER] потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, та значно пошкодив автомобіль, що підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 23.08.2006 року, висновком спеціаліста-автотоварознавця №01/45 від 14.09.2006 року. Основним видом його підприємницької діяльності є здійснення роздрібної торгівлі періодичними виданнями, автомобіль слугував йому як засіб забезпечення здійснення підприємницької діяльності. В зв'язку з тим, що автомобіль був сильно пошкоджений відповідач не мав можливості продовжувати здійснення підприємницької діяльності. Також відповідач зазначив, що ч.3 п.3 ст.36 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”передбачає, що у випадку коли застрахована особа не здійснювала підприємницьку діяльність протягом шести календарних місяців з дня отримання допомоги по безробіттю одноразово для організації підприємницької діяльності (за винятком обставин, що унеможливлюють провадження підприємницької діяльності), виплачена сума коштів вважається використаною нею не за призначенням та підлягає поверненню в порядку, установленому спеціально уповноваженими центральними органами виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, державної податкової політики за погодженням з правлінням Фонду, [PERSON] використав кошти за призначенням та систематично здійснював підприємницьку діяльність. Враховуючи викладене, відповідач просив суд залишити позов без задоволення. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до п.1 ст.1 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на випадок безробіття”, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Пункт 7 ст. 22, Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”передбачає, що допомога по безробіттю може виплачуватися одноразово для організації підприємницької діяльності безробітними, які не можуть бути працевлаштовані у зв'язку з відсутністю на ринку праці підходящої роботи, ст. 23 вищевказаного Закону України встановлює розмір одноразової допомоги по безробіттю. Відповідачу, платіжним дорученням від 31.07.2006 року №10155 виплачено одноразову допомогу по безробіттю для організації підприємницької діяльності в сумі -7395,32 грн. Частина 3 п.3 ст.36 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”передбачає, що у випадку коли застрахована особа не здійснювала підприємницьку діяльність протягом шести календарних місяців з дня отримання допомоги по безробіттю одноразово для організації підприємницької діяльності (за винятком обставин, що унеможливлюють провадження підприємницької діяльності), виплачена сума коштів вважається використаною нею не за призначенням та підлягає поверненню в порядку, установленому спеціально уповноваженими центральними органами виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, державної податкової політики за погодженням з правлінням Фонду. Позивачем на виконання даної норми Закону, протоколом комісії з питань одноразової виплати допомоги по безробіттю від 28.08.2007 року №9 директору центру зайнятості рекомендовано прийняти рішення про повернення коштів, а наказом директора центру зайнятості від 30.08.2007 року №424 зобов'язано громадянина [PERSON] повернути отримані кошти протягом 10-ти робочих днів з моменту отримання копії наказу через установу банку на рахунок центу зайнятості. Дане твердження позивача не відповідає дійсним обставинам справи, відповідачем подано належні докази того що з моменту отримання коштів для організації підприємницької діяльності, остання проводилась та отримувався прибуток. Доказом цього є надані суду свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця від 26.07.2006 року [NUMBER]; довідка про взяття на облік платника податку №3409 від 28.07.2006 року; звіт суб'єкта малого підприємництва -фізичної особи -платника єдиного податку за 4 квартал 2006 року від 04.01.2007 року; звіт суб'єкта малого підприємництва -фізичної особи -платника єдиного податку за 1 квартал 2007 року від 04.04.2007 року; звіт суб'єкта малого підприємництва -фізичної особи -платника єдиного податку за 2 квартал 2007 року від 05.07.2007 року; звіт суб'єкта малого підприємництва -фізичної особи -платника єдиного податку за 3 квартал 2007 року від 04.10.2007 року. Загалом, за даний період часу [PERSON] отримано -6705 грн. Викладене вище спростовує твердження позивача, що відповідачем не здійснювалась підприємницька діяльність, та вказує на те, що викладені в заяві факти не відповідають дійсним обставинам справи. Одночасно заслуговує уваги і той факт, що відповідач на власному автомобілі, ГАЗ -2410 д/н [NUMBER] потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, та значно пошкодив автомобіль, що підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 23.08.2006 року, висновком спеціаліста-автотоварознавця №01/45 від 14.09.2006 року. Основним видом підприємницької діяльності відповідача є здійснення роздрібної торгівлі періодичними виданнями, автомобіль слугував йому як засіб забезпечення здійснення підприємницької діяльності. В зв'язку з тим, що автомобіль був сильно пошкоджений останній не мав можливості продовжувати здійснення підприємницької діяльності. Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Позивачем не доведено правомірності своїх дій, а отже відсутні підстави для задоволення судом поданої позовної заяви.

Результат розгляду: denied