Рішення адміністративного суду від 2008-01-21 00:00:00+02

Позивач звернулась до суду і просить зобов'язати відповідача прийняти домоволодіння [ADDRESS] на баланс для отримання компенсації вартості втраченого домоволодіння, мотивуючи тим, що вона отримала направлення і переселилась в [ADDRESS], а тому має право на вказану компенсацію. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання не прибув, але просить справу розглядати без їх участі. Дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач має у власності будинок[ADDRESS] , яке відповідно до Переліку населених пунктів Житомирської і Київської областей, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок катастрофи, затвердженого постановою КМ України № 106 від 23.07.91 та розпорядженням КМ України №17 від 12.01.93, відноситься до зони безумовного обов'язкового відселення, а сама на підставі направлення серії [NUMBER] переселилась в [ADDRESS] . Зазначені обставини підтверджуються копіями направлення, паспорта громадянки України серії [NUMBER] , витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССГ №518433 від 12.11.2007 року, технічного паспорту на житловий будинок від 07.12.2007 року, виданого Коростенським МБТІ та довідки виконкому Хомутецької сільської ради №926 від 05.12.2007 року. Відповідно до ст.4 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” кожен громадянин, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, має право на підставі наданої йому об'єктивної інформації про радіаційну обстановку, дози опромінення і можливі їх наслідки для здоров'я самостійно приймати рішення про подальше проживання на цій території чи відселення. Пунктом 3 Положення про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій, затвердженого постановою КМ України від 15.07.97 № 755, визначено, що для отримання компенсації, переселенець повинен подати до райдержадміністрації за місцем відселення відповідні документи, які підтверджують отримання ним житла у місці переселення чи його придбання, або інші документи, які підтверджують забезпеченість переселенця житлом у місці переселення, довідку про передачу майна відповідному органу місцевого самоврядування місця відселення. Враховуючи скрутне становище в Україні по будівництву та забезпеченню житлом населення, в т.ч. і переселенців, що призводить до порушення права останніх на гарантоване ст.50 Конституції України безпечне для життя і здоров'я довкілля та неможливість своєчасного отримання житла по місцю переселення або його придбання в зв'язку із неотриманням коштів за здане домоволодіння, суд вважає, що постійне проживання та реєстрація в місці переселення свідчать про забезпеченість позивача житлом. Суд не приймає до уваги посилання відповідача в своїй відмові №322 від 10.12.2007 року на п.6.ч.1 ст.35 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, оскільки зазначена норма закону регулює правовідносини, що виникають під час звернення особи для отримання компенсації за майно, отримане внаслідок спадкування, й не має будь-якого правового значення для реалізації законного права на отримання компенсації за втрачене у зв'язку з відселенням майно. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Результат розгляду: granted