Рішення адміністративного суду від 2008-10-01 00:00:00+03

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про поновлення її на роботі на посаду помічника начальника першого відділення комісаріату та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації морального збитку. У своєму позові і у судовому засіданні позивач пояснила, що вона працювала у Запорізькому об'єднаному міському військовому комісаріаті помічником начальника першого відділення з 16.11.1982 року. Наказом [INFO] вона була звільнена за п.1 ст.40 КЗпП України. Позивач вважає, що її звільнили незаконно. З 1994 року по 12.12.2005 року вона була обрана головою профспілкового комітету, профоргом, тому відповідач не мав права звільняти її з ініціативи власника до 12.12.2006 року, оскільки звільнення працівника, який обирався до складу профспілкових органів не допускається протягом року після закінчення строку, на який обирався цей склад. У зв'язку з незаконним звільненням їй було заподіяно моральну шкоду, що виразилося в постійних хвилюваннях. Порушено сформований уклад її життя. Вона змушена стати на облік в центр зайнятості, звертатися до суду, що для неї є стресом. Позивач вважає, що їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в 5000 гривень. Крім того, відповідачі повинні їй виплатити середній заробіток, який складає 1043,25 грн., за весь час вимушеного прогулу, який складає станом на час розгляду справи – 23 994 грн. Позивач просить поновити її на роботі на посаду помічника начальника першого відділення комісаріату та стягнути з відповідача Запорізького обласного військового комісаріату середній заробіток за час вимушеного прогулу – 23994 грн., а також у рахунок компенсації моральної шкоди – 5000 гривень. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала і суду пояснила, що при звільненні позивача [PERSON] . було порушено порядок звільнення, який передбачено ч.3 ст.252 КЗпП України, тобто [PERSON] . як профорг була звільнена без дозволу вищого профспілкового органу. Відповідачі у судовому засіданні позов не визнали і суду пояснили, що позивач [PERSON] . була звільнена на законних підставах. Крім того, вона пропустила річний строк позовної давності для звернення до суду з адміністративним позовом. Її позов не обґрунтований і тому задоволенню не підлягає. Дослідивши докази, вислухав пояснення сторін, суд вважає, що позов [PERSON] . не підлягає задоволенню з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено із витягу з наказу [INFO] [PERSON] помічник начальника першого відділення з 06 листопада 2006 року звільнена у зв'язку з скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України і їй нараховано вихідну допомогу, компенсацію за невикористану відпустку. Із довідки голови Запорізької обласної організації профспілки встановлено, що на звітно-виборчих зборах 17.05.2005 року [PERSON] . обрана головою профспілкової організації. В судовому засіданні із заяв [PERSON] . встановлено, що 12.09.2005 року вона виключена з членів профспілки. Із заяви [PERSON] . від 26.08.2005 року встановлено, що вона виключена із членів профспілки 12.12.2005 року, хоча заява поступила на розгляд 14.10.2005 року. Із копій відомостей про сплату членських внесків встановлено, що в серпні 2005 року профспілкова організація нараховувала 5 членів, в вересні 2005 року – 3 члена, в жовтні 2005 року – 2 члена, в листопаді 2005 року – 2 члена, в грудні 2005 року – 2 члена. Крім того, із рішення Ленінського районного суду від 16.07.2007 року, яке набрало чинності 27.07.2007 року, встановлено, що [PERSON] ., член профспілкової організації, звернулася до суду з позовом про встановлення факту ліквідації первинної профспілкової організації Запорізького об'єднаного міського військового комісаріату. Рішенням суду було встановлено факт, яке має юридичне значення - дата 14 жовтня 2005 року була визнано датою ліквідації первинна профспілкова організація працівників Запорізького об'єднаного міського військового комісаріату. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у тому числі у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, у рішенні Ленінського районного суду м.Запоріжжі встановлено юридичний факт щодо профспілкової організації Запорізького об'єднаного міського військового комісаріату, який є відповідачем і по справі за позовом [PERSON] . Тому, суд не бере до уваги ствердження позивача та її представника про те, що профспілкова організація Запорізького об'єднаного міського військового комісаріату припинила свою діяльність з 12.12.2005 року, тобто з моменту виключення [PERSON] . із членів профспілки на підставі протоколу від 12.12.2005 року. Судом було встановлено, що первинна профспілкова організація вищевказаного комісаріату ліквідована 14 жовтня 2005 року. Позивач [PERSON] . була звільнена 06.11.2006 року, коли первинна профспілкова організація вже не існувала, доказом чого є рішення суду від 16.07.2007 року. Відповідно до ст.45 Статуту професійної спілки працівників держустанов, первинна профспілкова організація створюється в установі за наявності не менше 3-х членів, а коли залишилося два члена профспілки, збори не проводяться. Відповідно до ст.56 Статуту документи ліквідованої первинної організації передаються до територіального органу профспілки. Відповідно до п.4 ст.252 КЗпП України звільнення з ініціативи власника працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, не допускається протягом року після закінчення строку, на який обирався цей склад (крім випадків повної ліквідації підприємства, організації). Суд приходе до висновку, що підстав для визнання незаконним звільнення позивача [PERSON] . не здобуто у судовому засіданні і тому її позов визнаний необґрунтованим. Крім того, суд бере до уваги, що згідно ст.99 КАС України передбачений річний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів. Як вбачається із матеріалів справи, позивач [PERSON] . звернулася до суду 11.03.2008 року. До цього, вона зверталася до суду з позовом про поновлення на роботі в 2007 році, про що свідчить ухвала суду від 14.11.2007 року. Після цього 04.04.2007 року рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя її позов про поновлення на роботі було задоволено частково. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12.06.2007 року рішення від 04.04.2007 року скасовано, провадження по цій справі закрито. [PERSON] . було роз'яснено право на звернення з позовом в порядку адміністративного судочинства. У своїй позовній заяві та судовому засіданні позивач пояснила, що вона звернулася з позовом про поновлення на роботі в грудні 2005 році, але судом не здобуто доказів для підтвердження цього факту. Таким чином, суд встановив, що [PERSON] . пропустила строк позовної давності для звернення з адміністративним позовом без поважної причини, оскільки позивач не надала до суду докази того, що пропустила цей строк з поважних причин. Але, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що права та інтереси [PERSON] . під час її звільнення не були порушені, то суд визнав позов [PERSON] . таким, що не знайшов свої докази та обґрунтування у судовому засіданні і тому задоволенню не підлягає.

Результат розгляду: denied