Рішення адміністративного суду від 2008-08-14 00:00:00+03

[PERSON]звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання здійснити виплату допомоги на оздоровлення. Ухвалою від 18.02.08р. у зв'язку із непідсудністю справи справа передана для розгляду Рівненському окружному адміністративному суду. Цією ж ухвалою залучено у якості співвідповідачів Міністерство фінансів України, Державне казначейство України, Міністерство праці та соціальної політики України, які є центральними органами виконавчої влади. В судовому засіданні позивач зазначив, що до Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Міністерства праці та соціальної політики України має аналогічні позовні вимоги, що й до Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому. Позовні вимоги підтримав та надав пояснення, які по суті співпадають з поясненнями, викладеними в позовній заяві, просив здійснити виплату допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2003-2007 роки. Відповідач 1 - Управління праці та соціального захисту населення Рівненської міської ради подав заперечення на адміністративний позов. Представник відповідача 1 в судовому засіданні надав пояснення, які по суті співпадають з поясненнями, викладеними в запереченнях. Просив в задоволенні позову відмовити. Відповідачі 2, 3, 4 заперечень на адміністративний позов не подали, у судове засідання не з'явилися, про день, час, місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями органу поштового зв'язку. Судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи. Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення позивача, представника відповідача 1, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що Судом встановлено таке. [PERSON]є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення серія [NUMBER] (а.с.5) та є інвалідом ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою (а.с.12), та не заперечується відповідачем 1. Виплата допомоги на оздоровлення в 2003-2006 роках проводилася позивачу в розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 р. N 836, Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562. Судом встановлено, що одноразова грошова допомога на оздоровлення за період 2003-2007 років виплачена позивачу в розмірі, що є відмінним від розміру допомоги, визначеного абз. 2 частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вказані обставини підтверджені поясненнями сторін. Відповідно до довідок від 12.02.2008 року № 01/9-841 та від 17.06.2008 року № 01/9-3618, позивачу в червні 2007 року виплачено допомогу на оздоровлення в розмірі 120,00 грн. Відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами І та ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (в редакції станом на 09.07.2007 року). Статтею 76 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» були встановлені наступні розміри мінімальної заробітної плати на відповідні періоди 2007 року, а саме: 400 гривень - з 01 січня по 31 березня 2007 року; 420 гривень - з 01 квітня по 30 червня 2007 року; 440 гривень - з 01 липня по 30 вересня 2007 року; 460 гривень - з 01 жовтня 2007 р. Однак, дію абзацу другого частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зупинено на 2006 рік згідно із Законом України від 20.12.2005 р. N 3235-IV). Положення Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік” в частині щодо зупинення дії абзацу другого частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неконституційним не визнавались. На 2007 рік дію абзацу другого частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зупинено в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із пунктом 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. N 6-рп/2007 положення пункту 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 р. N 836 та від 12.07.2005 року №562 є підзаконними нормативно-правовими актами. Відповідно до ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. А відтак, при визначенні розміру допомоги на оздоровлення, застосуванню підлягає положення статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи». Крім того, п. 6 ч.1 ст.92 Конституції України, передбачає, що виключно законами визначаються основи соціального захисту громадян. Відповідно до ч. 5 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення, до яких відноситься - Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому. Всупереч обумовленому - Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому здійснювало виплату позивачу допомоги на оздоровлення в розмірі, що є відмінним від розміру, визначеного абз. 2 частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зазначені обставини не заперечуються представником відповідача 1. Представник відповідача 1 наполягає на застосуванні наслідків, передбачених ст. 100 КАС України та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову за період 2003-2006 років у зв'язку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду. Відповідно до ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивач про порушення своїх прав щодо невиплати йому допомоги в розмірі, передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» дізнався в момент виплати такої допомоги відповідно в 2003-2006 роках (перше півріччя). Вказані обставини не заперечуються сторонами. З позовною заявою позивач до суду звернувся 21.12.2007 року. Клопотань про поновлення строків звернення до суду не подавав. Отже, позивачем пропущено річний строк звернення до суду за позовними вимогами про зобов'язання відповідачів виплатити недоплачену суму допомоги на оздоровлення за період 2003-2006 років. За таких обставин, позивачу слід відмовити в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідачів допомоги на оздоровлення в розмірі відповідно до абз.2 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період 2003-2006 років у зв'язку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду. Крім того, до повноважень Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Міністерства праці та соціальної політики України, не входить виплата допомоги на оздоровлення потерпілим від Чорнобильської катастрофи. А відтак, в частині задоволення позову до вказаних відповідачів слід відмовити за безпідставністю. Що ж до позовної вимоги до Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому за 2007 рік, то вказану частину позовних вимог слід задоволити. Позивачем не надано доказів понесення судових витрат, а відтак, у суду відсутні підстави для застосування наслідків ст. 94 КАС України.

Результат розгляду: granted