Рішення адміністративного суду від 2008-06-20 00:00:00+03

позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Солом'янському районі міста Києва та з 07.07.2007 р. йому призначена пенсія за віком на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу», яка виплачується з обмеженнями (не може перевищувати 12 мінімальних розмірів пенсії за віком), встановленими статтею 97 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». 12.10.2007 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком без застосування обмежень, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року N 8-рп/2005 вказано на недопустимість обмеження гарантій соціального захисту певних категорій громадян, яким, зокрема, пенсія призначається за спеціальними законами, оскільки такі обмеження суперечать Конституції України. Листом Управління Пенсійного фонду України у Солом'янському районі міста Києва № 4873/01 від 14.11.2007 р. повідомлено позивачеві, що пенсія йому нарахована та обчислюється у встановленому порядку, в зв'язку з чим не підлягає перерахуванню. Враховуючи викладене вище, суд встановив наступне. Закон України «Про державну службу»від 16 грудня 1993 року3723-XII регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу та визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті. Частиною другою статті 37 Закону України «Про державну службу», у редакції на день отримання позивачем права на пенсію, встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пунктом 20 статті 71 «Про Державний бюджет України на 2007 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено на 2007 рік дію: частин другої і п'ятої статті 37 (щодо визначення розміру пенсії без обмеження її граничного розміру) Закону України "Про державну службу". Статтею 97 «Про Державний бюджет України на 2007 рік»установлено, що з 1 січня 2007 року максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги та пенсій за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством), призначених (перерахованих) у 2006 - 2007 роках відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року N 379/95-ВР "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України" не може перевищувати 12 мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а по інших категоріях пенсіонерів розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги та пенсій за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством), призначених (перерахованих) у 2007 році, не може перевищувати 10 тисяч гривень на місяць. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 36, пунктів 20, 33, 49, 50 статті 71, статей 97, 98, 104, 105 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про гарантії незалежності суддів) від 18 червня 2007 року N 4-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року N 489-V, а саме: статті 97, згідно з якою "з 1 січня 2007 року максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги та пенсій за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством), призначених (перерахованих) у 2006 - 2007 роках відповідно до... законів України "Про державну службу" ... не може перевищувати 12 мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а по інших категоріях пенсіонерів розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги та пенсій за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством), призначених (перерахованих) у 2007 році, не може перевищувати 10 тисяч гривень на місяць", в частині, що стосується професійних суддів. Аналізуючи викладені обставини в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки дії відповідача щодо призначення та виплати пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»із обмеженнями розміром не більше дванадцяти мінімальних розмірів пенсій за віком є правомірними. Суд не приймає до уваги твердження позивача про визнання неконституційними положення статті 97 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»та врахування їх за принципом аналогії, як підставу для задоволення позовних вимог, оскільки зазначеним рішенням Конституційного суду України від 18 червня 2007 року N 4-рп/2007 положення статті 97 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»визнані неконституційними лише в частині, що стосується професійних суддів. Враховуючи зміст рішення Конституційного суду України від 18 червня 2007 року N 4-рп/2007, суд вважає, що положення статті 97 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», крім частини, що стосується професійних суддів, є чинними виходячи з наступного. У відповідності до положень статті 147 Конституції України Конституційний Суд України є єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні. Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України. Статтею 150 Конституції України визначено повноваження Конституційного Суду України віднесено, зокрема: вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність); законів та інших правових актів Верховної Ради України; актів Президента України. З питань, передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені. За змістом статті 152 Конституції України врегульоване процедурне питання, у відповідності до якого, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, посилання позивача на рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 36, пунктів 20, 33, 49, 50 статті 71, статей 97, 98, 104, 105 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про гарантії незалежності суддів) від 18 червня 2007 року N 4-рп/2007 є необґрунтованим, з огляду на те, що конституційне провадження стосувалось конституційності положень статті 97 Закон України "Про Державний бюджет на 2007 рік" в частині, що стосується професійних суддів, інші положення зазначеної статті не були предметом конституційного подання та не визнані у встановленому законом порядку неконституційними. А, отже, зазначена стаття закону в силу положень статті 68 Конституції України є обов'язковою для виконання, щодо осіб які не є професійними суддями. Суд вважає необхідним зауважити, що як Окружному адміністративному суду міста Києва, так і відповідачу (суб'єкту владних повноважень) законом не надано право не застосовувати закони України, які, хоча і мають відповідні ознаки порушення конституційних прав громадян, але, разом з тим, не визнані у встановленому законом порядку неконституційними. Наявність невідповідності норм закону положенням Конституції України зумовлює лише можливість його оскарження до Конституційного Суду України, тобто є підставою для звернення до відповідного суду. Відповідні повноваження надані виключно Конституційному Суду України на предмет аналізу, мотивації та прийняття відповідного рішення щодо конституційності чи неконституційності закону з відповідними наслідками за прийняттям відповідного судового рішення, передбаченими Конституцією України. У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України (№ 254к/96-ВР від 28.06.1996 р.) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, при призначенні та виплаті пенсії за віком [PERSON] відповідач діяв в межах повноважень, у порядку та спосіб, визначені чинним законодавством України, з врахуванням принципів, визначених статтею 2 КАС України, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю. Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд також бере до уваги, що згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій при нарахуванні та виплаті пенсії позивачеві. Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: denied