Рішення адміністративного суду від 2008-09-29 00:00:00+03

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просив скасувати наказ №311/ос від 10.12.2007р в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ за ст. 64 п. «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, поновити позивача органах внутрішніх справ на посаді ОУ ОБНОН Ленінського РО ГУМВС України в Харківській області, стягнути на користь позивача з ГУМВС України в Харківській області заробітну плату за час вимушеного прогулу з 10.12.2007 по день постановлення рішення по даній справі в розмірі 1670грн. В обґрунтування заявленого позову зазначив, що 17.11.2007р. у вільний від роботи час у кафе «Талісман» по вул. Тракторобудівників у м. Харкові за участю позивача стався інцидент, в результаті якого його було звільнено з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни. Дане звільнення позивач вважає незаконним та необґрунтованим, таким, що порушує його законні права та інтереси, зазначає, що в органах внутрішніх справ працює з 2006 року, не має стягнень за порушення дисципліни, єдиний годувальник в родині, має дружину та малолітнього сина. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач, третя особа та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в їх задоволенні відмовити. В обгрунтування своєї позиції зазначили, що позивач у вільний від роботи час зчинив у кафе сварку, відмовився сплачувати рахунок, вів себе зухвало, брутально лаявся, чинив опір працівникам міліції, які прибули на виклик працівників кафе, мотивуючи це тим, що він є працівником міліції, погрожував звільненням та іншими несприятливими наслідками, перебував у нетверезому стані. Представник відповідача та третьої особи також наголосив, що незважаючи на те, що позивач не був при виконанні службових обов'язків, відповідно до дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, він повсякденно має дотримуватися законів України, не порушувати громадський порядок, бути взірцем та прикладом для інших громадян як на службі так і у вільний від неї час. Звільнення позивача вважає законним та обґрунтованим. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши доводи позовної заяви та суть заперечень проти них, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. При цьому суд керується наступним. Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ повинні з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють, поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу. Судом в ході розгляду справи встановлено, що позивач із своїм знайомим [PERSON] 17.11.2007р. зайшли у кафе «Талісман» по проспекту Тракторобудівників у м. Харків, де зробили замовлення, але позивач оплачувати замовлене відмовився. В зв'язку з цим працівники кафе викликали службу охорони, співробітники якої спробували доставити позивача у Московський райвідділок міліції м. Харкова, але позивач слідувати разом з ними відмовився, мотивуюче це тим, що він сам працівник міліції, пред'являв своє службове посвідчення, погрожував працівникам міліції, чинив опір та кинувся на одного з працівників БМ УДСО, знаходився у стані алкогольного сп'яніння. Дані факти підтверджені показами свідків, допитаних в ході службового розслідування, протоколом медичного огляду, поясненнями учасників інциденту. Суд погоджується з висновками проведеного службового розслідування, вважає їх такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Суд відзначає, що така поведінка позивача, хоча вона і мала місце у неробочий час, не гідна звання працівника органів внутрішніх справ, який є представником влади, повинен бути прикладом для інших громадян, не відповідає вимогам Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України». В зв'язку з цим суд зазначає, що перевіривши оскаржуваний наказ про звільнення позивача згідно ст. 2 КАС України, чи його було прийнято пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, розсудливо, добросовісно, безсторонньо (неупереджено), - вбачається, що відповідачем було враховано всі обставини справи, тяжкість вчиненого проступку, попередню роботу позивача на займаних посадах, а обране покарання у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ відповідає дійсним обставинам справи та тяжкості вчиненого. Звільнення позивача схвалено рішенням зборів середнього та старшого начальницького складу Ленінського РВ м.Харкова від 19.11.2007р. Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», передбачається, що на осіб рядового 1 начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5)попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ. При цьому, звільнення осіб рядового та начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Суд погоджується з висновками відповідача про те, що застосування крайнього заходу дисциплінарного впливу в даному випадку було обгрунтованим та необхідним. Та обставина, що позивач має дружину та малолітню дитину суд відзначає як непереконливий відносно обґрунтування позовних вимог та недостатній для їх задоволення. Крім того, суд зауважує, що позивач було звільнено у грудні 2007 року, а з даним позовом до суду він звернувся 19.02.2008р. Відповідно до ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008р. № 2 Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ ори розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з неї, застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці питання зазначені закони не регулюють, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених ч. 1 ст. 233 КЗпП України. Тому громадянин може звернутися з заявою про вирішення спору в тримісячний термін з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення з публічної служби - у місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Таким чином суд відзначає про пропущення позивачем строків позовної давності по даній справі, що є додатковою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.199р. № 114 та

Результат розгляду: denied