Рішення адміністративного суду від 2008-06-19 00:00:00+03

[PERSON] звернулася з вказаним позовом до суду, в якому просить стягнути на користь її неповнолітнього сина з відповідача 3713,80грн. допомоги у зв”язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства та 25032,46грн. доплати працюючим громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення за період з січня 2005 року по листопад 2007 року згідно ст..39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Ухвалою від 21.04.2008 року Житомирський окружний адміністративний суд відкрив провадження по справі та призначив її до розгляду. До початку судового засідання позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, а саме: стягнення заборгованості по ст.39 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”в сумі 31903,98грн. за період з вересня 1996 року по листопад 2007 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з”явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, на адресу суду направив заперечення в якому вказав, що пунктом 28 розділу 2 Закону України “Про державний бюджет на 2008 рік”та “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України”виплати згідно ст..ст.37,39 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”проводяться в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Суд дослідивши наявні докази в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з врахуванням наданих позивачем уточнень до позовної заяви. Відповідно ст.39 Закону України “Про статус і соціальний захисит громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”позивачка встановила задоргованість в розмірі 25032,46 грн., заборгованість по грошовій допомозі у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства ст.37 -в розмірі 3713,80 грн. Посилалась на те, що отримувала відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі та мінімальній пенсії за віком у відповідні періоди. Спірні правовідносини регулюються Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”від 28.02.1991 року із змінами та доповненнями, Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Встановлено, що позивач разом з сином проживає в с.Левковичі Овруцького району Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, [PERSON] має статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням вставленого зразка [NUMBER] від 08.02.1995 року. Відпровідно до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення Чорнобильської катастрофи територію с.Левковичі Овруцького району Житомирської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Згідно ст.37 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст.39 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення в зоні гарантованого добровільного відселення -дві мінімальні заробітні плати. Оскільки дію абзацу третього частини першої статті 39 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N 3235-IV( 3235-15 ) від 20.12.2005. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом N 489-V ( 489-16 ) від 19.12.2006, і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від 09.07.2007року, позов підлягає частковому задоволенню. Заборгованість по ст.39 Закону підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України „Про оплату праці” є складовою структури заробітної плати. Проте в спірний період часу ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою допомоги та доплат в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивачки. Розмір мінімальної заробітної плати становив: з 2 вересня 1996 року -15 грн., з 1 квітня 1998 року -45 грн., з 1 липня 1998 року -55 грн., з 1 січня 2000 року -74 грн., з 1 квітня 2000 року -90 грн., з 1 липня 2000 р.- 118 грн., з 1 січня 2002 року -140 грн., з1 липня 2002 року -165 грн., з1 січня 2003 року -185 грн., з 1 грудня 2003 року- 205 грн., з 1 вересня 2004 року 237 грн., з 1 січня 2005 року 262 грн., з 1 квітня 2005 р- 290 грн., з 1 липня 2005 р.- 310 грн., з 1 вересня 2005 року -332 грн., з 1 січня 2006 року- 350 грн., з 1 липня 2006 р.- 375 грн., з 1 грудня 2006 року 400грн, з 1квітня 2007 року -420 грн., з 1 липня 2007 року- 440 грн., з 1 жовтня 2007 року -460 грн. Заборгованість перед [PERSON] згідно ст.39 становить: - за 1996 рік - 120,00грн. (15х2х4=120,00грн.) - 42,00грн. (отриманих позивачем) = 78,00грн. - за 1997 рік -360,00грн. (15х2х12 = 360,00грн.) -120,60грн. (отриманих позивачем) = 239,40грн.; - за 1998 рік -1020,00грн.(15 х 2 х 3 = 90,00грн.; 45 х 2 х 3 = 270,00грн.; 55 х 2 х 6 = 660,00грн.) -119,68грн.(отриманих позивачем) = 900,32грн.; - за 1999 рік -1320,00грн.(55 х 2 х 12 = 1320,00грн.) -113,36грн. (отриманих позивачем) = 1206,64грн.; - за 2000 рік -2400,00грн.(74 х 2 х 3 = 444,00грн.; 90 х 2 х 3 = 540,00грн.; 118 х 2 х 6 = 1416,00грн.) -123,42грн. (отриманих позивачем) = 2276,58грн.; - за 2001 рік -2832,00грн.(118 х 2 х 12 = 2832,00грн.) -121,80грн. (отриманих позивачем) = 2710,20грн.; - за 2002 рік -3660,00грн.(140 х 2 х 6 = 1680,00грн.; 165 х 2 х 6 = 1980,00грн.) -117,60грн. (отриманих позивачем) = 3542,40грн.; - за 2003 рік -4480,00грн.(185 х 2 х 11 = 4070,00грн.; 205 х 2 х 1 =410,00грн.) -126,00грн. (отриманих позивачем) = 4354,00грн.; - за 2004 рік -5176,00грн.(205 х 2 х 8 = 3280,00грн.; 237 х 2 х 4 = 1896,00грн.) -115,52грн. (отриманих позивачем) = 5060,48грн.; - за 2005 рік -7208,00грн. (262 х 2 х 3 = 1572,00грн.; 290 х 2 х 3 = 1740,00грн.; 310 х 2 х 2 = 1240,00грн.; 332 х 2 х 4 = 2656,00грн.) -105,04грн. (отриманих позивачем) = 7102,96грн.; - за 2007 рік (у період з липня по листопад) -4480,00грн. (440 х 2 х 3 = 2640,00грн.; 460 х 2 х 2 = 1840,00грн.) -101,50грн. (отриманих позивачем) = 4378,50грн.; Всього: 31849,48грн. Заборгованість по допомозі в зв”язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва на позивачку та дитину (ст..37) підлягає стягненню в межах одного року позовної давності з липня по листопад 2007 року і становить: 1771,00грн. (440грн.х40%х2х3=1056,00грн., 460грн.х40%х2х2=736,00грн. = 1792,00грн. - 21,00грн.(отримані по постанові КМ). Заборгованість, згідно розрахунку, що є в справі, відповідно до ст.39 вказаного Закону становить 31903,98грн., а відповідно до ст.37 -1771,00грн. Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, суд стягує з нього дану заборгованість.

Результат розгляду: partial