Рішення адміністративного суду від 2008-01-25 00:00:00+02

Позивач - громадянин [PERSON]- звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Костопільської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та стягнення щорічної разової грошової допомоги в сумі 4975,30 грн. Позивач позовні вимоги мотивує тим, що він має право на пільги як учасник бойових дій, в тому числі відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,- на отримання щорічної разової грошової допомоги в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, але всупереч зазначеній нормі закону відповідачами в 2006-2007 роках щорічна разова грошова допомога до 5 травня йому виплачувалась не в повному обсязі, посилаючись на те, що статтею 34 Закону України «Про Державний бюджет на 2005 рік», статтею 30 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» та статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено інші розміри цих виплат. Оскільки положення ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року визнано таким, що не відповідає Конституції України, а по аналогії закону, відповідно, і інших вищезазначених статей, то позивач рахує, що у нього є всі підстави для стягнення з відповідачів недоплаченої разової щорічної грошової допомоги до 5 травня в сумі 4975,30 грн. В судовому позивач позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити в повному обсязі. Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Костопільської районної державної адміністрації подав заперечення на позов, в якому зазначає, що виплата позивачу була профінансована за рахунок коштів Державного бюджету в розмірах, встановлених Законом України «Про Державний бюджет на 2005 рік», Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік», Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік», оскільки ст. 95 Конституції України визначає, що виключно Законом про Державний бюджет України і визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільові спрямування цих видатків. Посилається на положення ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України, відповідно до якої при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України. В судовому засіданні представник відповідача заявив про пропуск позивачем строку звернення до суду про стягнення допомоги за 2005, 2006 роки згідно ст. 99 КАС України, просить застосувати наслідки, передбачені ст. 100 КАС України. На підставі викладеного просить в позові відмовити. А так просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі фактичні докази у справі, як кожний окремо, так і в їх сукупності, давши цьому достатню і об'єктивну оцінку, суд прийшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. При цьому суд встановив та врахував таке. Позивач - [PERSON] - згідно посвідчення серії АБ № [NUMBER] від 01.03.2005 р. (копія- а.с. 9) має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни як учасник бойових дій, в тому числі на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивачем не зеперечується, що у 2006-2007 роках було отримано щорічну разову грошову допомогу в таких розмірах: в 2006 році - 250,00 грн., в 2007 році - 280,00 грн., що також підтверджується відповідачем в судовому засіданні та запереченнях. Суд вважає, що дані виплати щорічної разової грошової допомоги за зазначений період здійснені правомірно та згідно чинного законодавство з огляду на наступне. Норми Конституції України, як норми прямої дії, застосовуються при вирішенні спору у тих випадках, коли правовідносини не врегульовані Законом. Згідно ч. 2 ст. 95 Конституції України, виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та Закону про Державний бюджет України. На даний час разова грошова допомога до 5 травня учасникам бойових дій відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначається згідно Закону України Про Державний бюджет України на відповідні роки в таких розмірах: ст. 34 Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” - 250,00 грн.; ст. 30 Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” - 250,00 грн.; ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік” - 280,00 грн. Дані норми Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, не змінювались, неконституційними не визнавались, а відтак є чинними для застосування та виконання відповідно до ст. 68 Конституції України. У 2005 році нарахування позивачу разової грошової допомоги до 5 травня не було проведено через те, що військовою частиною А-2798 не надані були списки на одержання такої допомоги. Що стосується норми ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, то суд зазначає таке. Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р. положення ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік” визнано такими, що не відповідає Конституції України (є неконституційними). Відповідно до п. 3 резолютивної частини даного Рішення, положення ст. 29, п. 13 ст. 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік” визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 09.07.07 р. Зворотної сили Рішення Конституційного Суду України не має. В цій частині позивачу в задоволенні позовних вимог слід відмовити Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Відповідач наполягає на застосуванні наслідків ч.1 ст. 100 КАС України та вказує, що строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою про стягнення допомоги за 2005, 2006 роки у позивача закінчився. Клопотання про поновлення строку на звернення до адміністративного суду позивач не заявляв. В цій частині позивачу в задоволенні позовних вимог слід відмовити Разом з тим, частиною 1 Постанови КМ України від 18.02.2004 р. № 177 “Про забезпечення щорічної разової грошової допомоги, передбаченої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” встановлено, що Міністерство фінансів і Державне казначейство України забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, у розмірах, установлених законом про Державний бюджет на відповідний рік, і для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та соціального захисту населення. Управління праці та соціального захисту населення Костопільської районної державної адміністрації не наділене повноваженнями щодо визначення розміру грошової допомоги, а лише виконує функції щодо забезпечення виплати нарахованої грошової допомоги, що виплачується до 5 травня. На підставі викладеного, у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки позивачем не надано доказів понесення судових витрат, то підстави для застосування вимог ст. 94 КАС України у суду відсутні.

Результат розгляду: denied