Рішення адміністративного суду від 2008-07-29 00:00:00+03

У липні 2008 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що протягом 1996-2007 років йому не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст. ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що призвело до порушення його прав. Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення (ст. 39) позивач визначив в розмірі 21182,40 грн., по допомозі в зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування (ст. 37) - в розмірі 10528,0 грн. Посилався на те, що отримував відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. Позивач в судове засідання не з'явився. В позові зазначив, що просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заперечення, які б спростовували позовні вимоги, суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивач в спірний період часу проживав і проживає на даний час в м.Овручі Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Позивач є потерпілим від аварії на ЧАЕС 3 категорії, працює в Овруцькій дистанції колії Південно-Західної залізниці. Згідно із ст. 37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі -Закон), громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення -40 процентів від мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 39 Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата. У зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати щомісяця. Проте вказані допомога та доплата виплачувались у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі. За ст. 37 Закону він отримував - 2 грн. 10 коп. щомісячно, по ст.39 Закону - 10 грн. 50 коп. Згідно із ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою доплати і допомоги в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивача. Заборгованість по ст.39 Закону підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України "Про оплату праці" є складовою структури заробітної плати. Стягненню на користь позивача підлягають виплати за період з 01.01.1997 року по 31.12.2002 року та з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, оскільки, дію абзацу третього частини першої статті 39 Закону було зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N 3235-ІУ( 3235-15 ) від 20.12.2005 рік. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом N 489-У ( 489-16 ) від 19.12.2006 і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( у0а6р710-07 ) від 09.07.2007. З врахуванням викладеного вище, розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу, а також розміру доплати і допомоги, отриманих позивачем за цей час в безспірному порядку, що підтверджується письмовими доказами, розмір заборгованості перед ним по виплатах, передбачених ст.39 Закону становить - 16809,00 грн. Дію абзацу 3 частини 1 статті 37 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на 2006 рік було зупинено згідно Закону № 3235-15 від 2-. 12.2005 року, а на 2007 рік зупинено згідно Закону № 489-16 від 19.12.2006 року і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 від 09.07.2007 року. Позивач же заявляє вимоги щодо виплати допомоги за ст.37 Закону в період з 01.01.2006 року до 30.04.2007 року. Тому з врахуванням наведеного вище права на стягнення заборгованості за ст.37 Закону в зазначений період позивач не має і в задоволенні вимог в цій частині суд відмовляє.

Результат розгляду: partial