Рішення адміністративного суду від 2008-09-22 00:00:00+03

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в подальшому його доповнивши, до Білківської сільської ради, Криничанської сільської ради, Боромлянської сільської ради, треті особи Державна служба автомобільних доріг в Сумській області, Землевпорядна фірма [INFO], ДП “Сумський інститут землеустрою”, Тростянецька районна державна адміністрація, про визнання частково недійсним рішень на право постійного користування земельними ділянками, визнання частково недійсними державних актів, в якій вказує, що позивач позбавлений можливості оформити право оренди під належними об'єктами нерегенеруючих розподільчих пунктів, які розташовані на автодорогах за селами[INFO], [INFO], [INFO]. Вказані об'єкти являють собою будиночки розміром близько 2 кв.м. Без відома позивача на землі під цими об'єктами Служба автомобільних доріг оформила право постійного користування, та було видано відповідні рішення та державні акти: державний акт [NUMBER] від 21.02.02р., виданий на підставі рішення Білківської сільської ради від 09.02.01 р.; державний акт [NUMBER], виданий на підставі рішення Криничанської сільської ради від 24.11.2000 р.; державний акт [NUMBER] від 17.06.2002 р., виданий на підставі рішення Боромлянської сільської ради від 22.11.2000р. Однак при цьому не було враховано, що на вказаних землях знаходяться належні позивачу об'єкти, чим було порушено вимоги земельного законодавства, що перешкоджає позивачу скористатися своїм правом, оскільки землі під їхніми об'єктами передані в постійне користування іншій юридичній особі. Позивач вважає, що це може бути підставою для скасування рішень та державних актів, оскільки у добровільному порядку вирішити цей спір не вдалося можливим. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю, вказав, що об'єкти НРП, які належать [PERSON], та розташовані на території Тростянецького району за межами населених пунктів понад автомобільною дорогою, що сполучає [ADDRESS] та [ADDRESS], були розміщені до 2000 року. Однак, під час проведення землевпорядних робіт “Сумським інститутом землеустрою” для служби автомобільних доріг, вказані об'єкти НРП не були включені до проектної документації. Тому проект відведення земельної ділянки без включення об'єктів, належних позивачу, був переданий до сільських рад. На підставі вказаних проектів сільськими радами були прийняті рішення про передачу у постійне користування земельної ділянки та виданий державний акт Службі автомобільних доріг. Представник позивача просить скасувати вказані рішення сільських рад та визнати недійсними державні акти, так як порушено право позивача на користування земельною ділянкою під об'єктами НРП, які на даний час мають вигляд цегельних будиночків розміром близько двох квадратних метрів. Представники відповідачів - Криничанської сільської ради, Білківської сільської ради, Боромлянської сільської ради у судовому засідання позовні вимоги не визнали повністю, вказали на те, що під час прийняття рішень на сесіях про затвердження технічних звітів по інвентаризації земель Адміністрації автомобільних доріг в Сумській області та видачу державних актів на право постійного користування землею сільськими радами порушень закону не було допущено. Технічні звіти були складені спеціалізованою землевпорядною організацією - ДП “Сумський інститут землеустрою”. На час прийняття рішень позивач не провів інвентаризацію своїх земель, будиночки над НРП побудував пізніше, право власності на які отримав у лютому 2004 року. Оскільки на даний час компетенція сільських рад не поширюється на землі, розташовані поза межами населених пунктів, то позивач повинен вирішувати питання щодо земельної ділянки, на якій розташовані об'єкти НРП із Державною службою автомобільних доріг в Сумській області чи звертатись до власника землі - Тростянецької РДА з приводу вилучення земельних ділянок у користувача та передачу їх позивачеві на відповідних умовах. Представник третьої особи Державного підприємства “Сумського науково-дослідного та проектного інституту землеустрою” у судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, але надіслав до суду письмові пояснення з приводу заявленого позиву де вказує, що по Білківській, [INFO]нській та Боромлянській сільських радах був розроблений технічний звіт по інвентаризації земель Адміністрації автомобільних доріг в Сумській області Української державної корпорації “Укравтодор”. Технічне завдання на виконання даних робіт складено та затверджено 07 листопада 2000 року власником та районним відділом земельних ресурсів. Виробничий етап виконував Сумський філіал інституту землеустрою (нині ДП “Сумський інститут землеустрою”), що включало в себе складання списку власників землі (землекористувачів), польове обстеження об'єктів інвентаризації з уточненням меж землекористувань, а саме пошук, виявлення та розпізнавання точок і ліній меж землекористувань. Вказані роботи виконувались візуально, інструментально та шляхом опитування землекористувачів, та оформлено актом погодження та закріплення меж земельної ділянки в натурі на території [INFO]нської, Білківської, Боромлянської сільрад та на території м. Тростянець. ДП “Сумського науково-дослідного та проектного інституту землеустрою”, як підрядчики, не мали будь-якої інформації про фактичне користування чи право на користування земельними ділянками “[PERSON]. Візуально не були знайдені нерегенеруючі розподільні пункти, а тому не відображені у поконтурній експлікації земель, оскільки вони у 2000 році не виглядали як на сьогоднішній у виді споруди. Вважають, що вина ДП “Сумського науково-дослідного та проектного інституту землеустрою” відсутня. Представник третьої особи Державної служби автомобільних доріг в Сумській області [PERSON] в останнє судове засідання не з'явився, під час судового розгляду справи проти позову заперечував, вказуючи на те, що розроблення технічної документації із землеустрою, що посвідчує право на земельні ділянки Служби на території Тростянецького району згідно договору [NUMBER]від 20.09.2000 року виконував ДП “Сумський науково-дослідний проектний інститут землеустрою”. На підставі виготовленої документації було видано акти на право постійного користування відповідними земельними ділянками, які знаходяться під автомобільними дорогами. На час проведення робіт та отримання актів на право постійного користування земельними ділянками об'єктів “надбудова над спорудами зв'язку” не було. На той час вздовж автомобільної дороги під землею був прокладений лише кабель зв'язку, а в зазначених місцях знаходилися лише нерегенеруючі розподільчі пункти, які могли знаходитися або в технологічних колодязях, або незначно виступати над поверхнею землі. А тому необхідності оформлення права користування земельними ділянками у позивача не виникало, була лише охоронна зона ліній електрозв'язку. На час оформлення земельних ділянок позивач не був ні землекористувачем, ні іншим органом, з яким потрібно було б узгодження. Представник третьої особи вважає, що не було порушення прав позивача, оскільки не було переходу права власності на будівлю (споруду), а було будівництво позивачем об'єктів “надбудова над спорудами зв'язку”. При цьому позивач повинен був звернутись ще до початку будівництва об'єктів “надбудова над спорудами зв'язку” до Тростянецької РДА з клопотанням про вилучення земельних ділянок з постійного користування та надання їх в оренду або в постійне користування, оскільки право користування на земельну ділянку, або її частину може переходити на підставі договору оренди. Представник Тростянецької РДА в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про перенесення судового розгляду не надав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відкритому акціонерному товариству “Укртелеком” на праві власності належать надбудови над спорудами зв'язку, які розташовані в Тростянецькому районі у [ADDRESS] розміром 2,3 кв.м; у [ADDRESS], - два об'єкти розміром по 2,3 кв.м.; у [ADDRESS] три об'єкти розміром по 2,3 кв.м., - що підтверджується свідоцтвами про право власності на нерухоме майно, виданими 06.02.2004 року (а.с. 10-12). Вказані надбудови фактично розташовані поза межами населених пунктів [ADDRESS], с.[INFO] та [ADDRESS], що підтвердив у судовому засіданні свідок - [PERSON], працівника [PERSON], який обслуговує об'єкти НРП. Місце їх розташування відображено на ситуаційних планах, згідно проекту технічної документації із землеустрою, складеної землевпорядною фірмою [INFO] (а.с.4-9). У відповідності до державних актів (а.с.16-19), виданих у 2002 році Білківською, Криничанською, Боромлянською сільськими радами, земельна ділянка, на якій розміщена Державна регіональна автомобільна дорога Р-17 Суми-Полтава-Олександрія, передана у постійне користування Адміністрації автомобільних доріг у Сумській області Української державної корпорації “Укравтодор”. Вказані державні акти були видані на підставі рішень Криничанської сільської ради від 24 листопада 2000 року (а.с.36, 77), Білківської сільської ради від 19.02.2001 року (а.с. 63, 76), Боромлянської сільської ради від 22 листопада 2000 року( а.с.78) про затвердження технічного звіту по інвентаризації земель Адміністрації автомобільних доріг в Сумській області регіональної дороги Р-17 на території вказаних сільських рад. Позивач звертався до відповідачів листами із пропозицією вирішити спір без судового розгляду шляхом часткового скасування рішень сільськими радами про надання у постійне користування землі Державній службі автомобільних доріг та передачу земельних ділянок в оренду позивачу (а.с.13-15). Дійсно, як вбачається з витягу із технічної документації по інвентаризації земель Адміністрації автомобільних доріг в Сумській області (а.с.93-99) на схемі розташування земельної ділянки, переданої у користування Державній службі автомобільних доріг, об'єкти - нерегенеруючі розподільчі пункти не відображені. В судовому засіданні встановлено, що на час виготовлення вказаної технічної документації Сумським філіалом інституту землеустрою (нині ДП “Сумський інститут землеустрою”) НРП мали вигляд металевих шаф, розміщених над землею близько 1 м на стовпах, а цегельні будиночки над НРП були збудовані позивачем пізніше, право власності на які встановлено у 2004 році. Крім того судом встановлено, що на час видачі державних актів Службі автомобільних доріг про право постійного користування земельною ділянкою позивач інвентаризацію земельних ділянок, на яких розміщені засоби зв'язку, не провів, через що Сумським філіалом інституту землеустрою не були відображені об'єкти НРП, та шляхом візуального огляду об'єкти не виявлені. Відповідно до п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України “Про місцеве самоврядування” виключно на пленарних засіданнях сільських рад вирішуються питання регулювання земельних відносин. Згідно Земельного Кодексу України у редакції від 1990 року розпоряджалися земельними ділянками поза межами населених пунктів відповідні ради народних депутатів. У відповідності до вимог ст. 9 п.1 ЗК України 1990 року на сесіях Криничанської, Білківської та Боромлянської сільських рад були прийняті рішення про передачу земельних ділянок у користування Службі автомобільних доріг сільських. Суд не встановив порушень вимог ст. 19 ЗК України 1990 року під час розробки проекту відведення вказаної земельної ділянки чи її погодження. Так, ст. 19 ЗК України передбачено, що проект відведення земельної ділянки погоджується з власником землі або землекористувачем та подається до сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, яка розглядає його у місячний строк і в межах своєї компетенції приймає рішення про надання земель. Відповідно до ст. 22 ЗК України 1990 р. право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Однак, позивач на час прийняття рішень про видачу державних актів на право постійного користування земельною ділянкою не являвся ні власником ні землекористувачем ділянок під об'єктами НРП. Суд дійшов висновку, що відповідачі - сільські ради діяли у межах своїх повноважень, та у спосіб, визначений законодавчими актами, та під час прийняття оскаржуваних рішень вимог діючого законодавства не порушили. Таким чином, у задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” необхідно відмовити повністю та понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Результат розгляду: denied