Рішення адміністративного суду від 2008-04-22 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище адміністративним позовом до прокурора Чернівецької області [PERSON] Посилався на те, що 06.02.2008 року він звернувся до прокурора області [PERSON] із заявою про злочин з боку судової влади України. В порушення ст.97 КПК України по його заяві не проведена перевірка та не прийнято рішення про порушення кримінальної справи чи про відмову в її порушенні. 06.03.2008 року ним отримано відповідь на заяву про злочин, згідно якої його заява була розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян». Вважає, що цим порушено його право на оскарження постанови, передбачене Конституцією України та ст.236-1 КПК України. Просив визнати бездіяльність прокуратури Чернівецької області умисним невиконанням вимог ст.97 КПК України. Також просив зобов′язати прокурора Чернівецької області [PERSON] розглянути його заяву від 06.02.2008 року про злочин з боку судової влади України в порядку ст.97 КПК України та прийняти відповідну постанову, копію якої направити йому негайно. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON], який діяв на підставі доручення, адміністративний позов до прокурора області не визнав і суду пояснив, що по своєму змісту заява [PERSON] від 06.02.2008 року не містила в собі відомостей ні щодо злочину, який на думку заявника вчинено, а ні щодо суб′єкта злочину. У зв′язку з цим вона була розглянута прокуратурою області та проведена перевірка викладених у ній доводів у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян». Вважає дії прокуратури Чернівецької області, а також прокурора області, правомірними. Тому, просив в задоволенні адміністративного позову [PERSON] відмовити за його безпідставністю. Суд, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що адміністративні позовні вимоги [PERSON] є безпідставними і задоволенню не підлягають. Так, судом встановлено, що 06.02.2008 року [PERSON] звернувся до прокурора Чернівецької області [PERSON] із письмовою заявою про злочин з боку судової влади України. Відповідно до ч.1 ст.11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб′єктом злочину. Однак, із змісту заяви [PERSON] від 06.02.2008 року вбачається, що вона не містить в собі відомостей ні щодо злочину, який на думку заявника вчинено, а ні щодо суб′єкта злочину. В своїй заяві від 06.02.2008 року [PERSON] висловлює своє незадоволення роз′ясненням працівниками Шевченківського районного суду м.Чернівці порядку повторної видачі судових рішень (а.с.3). Посилання в позовній заяві [PERSON] на ст.12 Закону України «Про звернення громадян», як на підставу його позовних вимог є необгрунтованим, оскільки відповідно до зазначеної норми закону дія останнього не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінально-процесуальним, цивільно-процесуальним, антимонопольним і трудовим законодавством. Як зазначено вище, по своєму змісту заява [PERSON] не містила в собі посилань на ознаки вчиненого, на його думку, злочину, а містила в собі посилання на створення йому перешкод для здійснення його прав. Тобто, вказана заява подана до прокуратури області в порядку ст.4 Закону України «Про звернення громадян». За таких обставин, прокуратурою Чернівецької області вірно прийнято рішення розгляду заяви [PERSON] в порядку Закону України «Про звернення громадян», а не в порядку ст.97 КПК України. Внаслідок проведеної перевірки прокуратурою Чернівецької області листом від 06.03.2008 року, тобто в строки, передбачені ст.20 Закону України «Про звернення громадян», [PERSON] надано аргументовану відповідь на його заяву від 06.02.2008 року з чітким роз′ясненням вимог чинного законодавства щодо порядку повторного отримання особами, що брали участь у справі, судових рішень. Отже, дії прокуратури Чернівецької області, в тому числі і прокурора області [PERSON], по розгляду заяви [PERSON] від 06.02.2008 року є правомірними, а тому адміністративні позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied