Рішення адміністративного суду від 2008-10-23 00:00:00+03

Фізична особа - підприємець [PERSON]. звернулась в порядку адміністративного судочинства з вказаним позовом, де ставить питання про визнання бездіяльності відповідачів щодо не гарантування та незабезпечення, відповідно до вимог Конституції України, виконання рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2005р, згідно якого на її користь з СБК «Олександрівський» Вовчанського району Харківської області стягнуто борг у розмірі 16078,32 грн., що до теперішнього часу не виконано і в цьому провина на її думку відповідачів, які не забезпечили виконання судового рішення постановленого ім'ям України, що в судовому засіданні в повному обсязі підтримав представник позивачки за довіреністю [PERSON]. Представник відповідача - Кабінету Міністрів України за довіреністю Харіна Н.М. проти позову заперечує, посилаючись на те, що повноваження Кабінету Міністрів України визначені Законом України «Про Кабінет Міністрів України». Дані повноваження не характеризують Кабінет Міністрів України, як орган уповноважений на виконання рішень судів та інших органів і посадових осіб у примусовому порядку. Також зазначив, що Законом України «Про державну виконавчу службу», Законом України «Про виконавче провадження» визначені органи, посадові особи та порядок виконання судових рішень та, відповідно до вказаних законів, виконання судових рішень у примусовому порядку покладено на відповідні відділи виконавчої служби. Згідно з Положенням про районний, районний у місті, міський (міста обласного значення), міськрайонний відділ державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 83/5 від 03.03.07р. відділи Державної виконавчої служби є юридичними особами і самостійно несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями. Представник відповідача - Президента України Ющенко В.А. в судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення на адміністративний позов, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст.128 КАСУ суд вважає можливим вирішення справи за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши представників позивача та другого відповідача, дослідивши докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає зі слідуючих підстав. Встановлено, що згідно рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2005р. у справі № 47/395-05 задоволено позов ФОП [PERSON]. до СБК «Олександрівський» про стягнення заборгованості в розмірі 16078,32 грн., яке направлено на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Вовчанського районного управління юстиції Харківської області. 22.09.05р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вовчанського районного управління юстиції Харківської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу, яке в порядку ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», приєднано до зведеного виконавчого провадження по стягненню коштів з СБК «Олександрівський» та знаходиться на виконанні в межах зведеного виконавчого провадження. На теперішній час дане судове рішення не виконано. Позивачка неодноразово зверталась до відповідачів зі скаргами на дії посадових осіб відділу державної виконавчої служби Вовчанського районного управління юстиції Харківської області стосовно невиконання вищевказаного рішення, які відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» направлялись за належністю до Міністерства юстиції України. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 106 Конституції України Президент України: 1) забезпечує державну незалежність, національну безпеку і правонаступництво держави; 2) звертається з посланнями до народу та із щорічними і позачерговими посланнями до Верховної Ради України про внутрішнє і зовнішнє становище України; 3) представляє державу в міжнародних відносинах, здійснює керівництво зовнішньополітичною діяльністю держави, веде переговори та укладає міжнародні договори України; 4) приймає рішення про визнання іноземних держав; 5) призначає та звільняє глав дипломатичних представництв України в інших державах і при міжнародних організаціях; приймає вірчі і відкличні грамоти дипломатичних представників іноземних держав; 6) призначає всеукраїнський референдум щодо змін Конституції України відповідно до статті 156 цієї Конституції, проголошує всеукраїнський референдум за народною ініціативою; 7) призначає позачергові вибори до Верховної Ради України у строки, встановлені цією Конституцією; 8) припиняє повноваження Верховної Ради України у випадках, передбачених цією Конституцією; 9) вносить за пропозицією коаліції депутатських фракцій у Верховній Раді України, сформованої відповідно до статті 83 Конституції України, подання про призначення Верховною Радою України Прем'єр-міністра України в строк не пізніше ніж на п'ятнадцятий день після одержання такої пропозиції; 10) вносить до Верховної Ради України подання про призначення Міністра оборони України, Міністра закордонних справ України; 11) призначає на посаду та звільняє з посади за згодою Верховної Ради України Генерального прокурора України; 12) призначає на посади та звільняє з посад половину складу Ради Національного банку України; 13) призначає на посади та звільняє з посад половину складу Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення; 14) вносить до Верховної Ради України подання про призначення на посаду та звільнення з посади Голови Служби безпеки України; 15) зупиняє дію актів Кабінету Міністрів України з мотивів невідповідності цій Конституції з одночасним зверненням до Конституційного Суду України щодо їх конституційності; 16) скасовує акти Ради міністрів Автономної Республіки Крим; 17) є Верховним Головнокомандувачем Збройних Сил України; призначає на посади та звільняє з посад вище командування Збройних Сил України, інших військових формувань; здійснює керівництво у сферах національної безпеки та оборони держави; 18) очолює Раду національної безпеки і оборони України; 19) вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни та у разі збройної агресії проти України приймає рішення про використання Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань; 20) приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України; 21) приймає у разі необхідності рішення про введення в Україні або в окремих її місцевостях надзвичайного стану, а також оголошує у разі необхідності окремі місцевості України зонами надзвичайної екологічної ситуації - з наступним затвердженням цих рішень Верховною Радою України; 22) призначає на посади та звільняє з посад третину складу Конституційного Суду України; 23) утворює суди у визначеному законом порядку; 24) присвоює вищі військові звання, вищі дипломатичні ранги та інші вищі спеціальні звання і класні чини; 25) нагороджує державними нагородами; встановлює президентські відзнаки та нагороджує ними; 26) приймає рішення про прийняття до громадянства України та припинення громадянства України, про надання притулку в Україні; 27) здійснює помилування; 28) створює у межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України, для здійснення своїх повноважень консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи і служби; 29) підписує закони, прийняті Верховною Радою України; 30) має право вето щодо прийнятих Верховною Радою України законів (крім законів про внесення змін до Конституції України) з наступним поверненням їх на повторний розгляд Верховної Ради України; 31) здійснює інші повноваження, визначені Конституцією України. Президент України не може передавати свої повноваження іншим особам або органам. Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов'язковими до виконання на території України. Відповідно до ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України: 1) забезпечує державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України; 2) вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина; 3) забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування; 4) розробляє і здійснює загальнодержавні програми економічного, науково-технічного, соціального і культурного розвитку України; 5) забезпечує рівні умови розвитку всіх форм власності; здійснює управління об'єктами державної власності відповідно до закону; 6) розробляє проект закону про Державний бюджет України і забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, подає Верховній Раді України звіт про його виконання; 7) здійснює заходи щодо забезпечення обороноздатності і національної безпеки України, громадського порядку, боротьби зі злочинністю; 8) організовує і забезпечує здійснення зовнішньоекономічної діяльності України, митної справи; 9) спрямовує і координує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади; 91) утворює, реорганізовує та ліквідовує відповідно до закону міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, діючи в межах коштів, передбачених на утримання органів виконавчої влади; 92) призначає на посади та звільняє з посад за поданням Прем'єр-міністра України керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України; 10) здійснює інші повноваження, визначені Конституцією та законами України. На підставі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до Закону України "Про державну виконавчу службу" примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції (далі - державні. Тобто, Президент України та Кабінет Міністрів України не є учасниками вказаних правовідносин, отже не можуть набувати в них прав та обов'язків і нести відповідальність за їх невиконання, а також, згідно ст. ст. 106, 116 Конституції України, відповідачі не є органом уповноваженим на виконання рішень судів та інших органів і посадових осіб у примусовому порядку. Законом України «Про державну виконавчу службу», Законом України «Про виконавче провадження» визначені органи, посадові особи та порядок виконання судових рішень та, відповідно до вказаних законів, виконання судових рішень у примусовому порядку покладено на відповідні відділи виконавчої служби. Згідно з Положенням про районний, районний у місті, міський (міста обласного значення), міськрайонний відділ державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 83/5 від 03.03.07р відділи Державної виконавчої служби є юридичними особами і самостійно несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями. Статтею 8 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що контроль і нагляд за законністю виконавчого провадження здійснює начальник відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Таким чином, судом встановлено, що Президент України та Кабінет Міністрів України не зобов'язані контролювати виконання рішень суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги нормативно та документально необґрунтовані, суперечать діючому законодавству, а тому не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: denied