Рішення адміністративного суду від 2008-05-30 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Торезького міського суду Донецької області з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Торезької міської ради Донецької області та Головного Управління Державного казначейства України в Донецькій області про визнання неправомірною відмови та зобов'язання здійснити виплату щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2005, 2006, 2007 роки згідно ч. 5 ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Постановою Торезького міського суду Донецької області від 07.04.2008 року у справі № 2а-14/08 (суддя Сенчишин Ф.М.) позовна заява задоволена частково: визнані дії неправомірними та зобов'язано виплатити недоплачену щорічну допомогу за 2005, 2007 роки, в іншій частині позову відмовлено. Позивачем подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову суду в частині відмови в задоволенні позовної заяви скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням норм матеріального права. Вважає неправомірною відмову в задоволенні позовної заяви в частині зобов'язання виплатити грошову допомогу до 9 травня за 2006 рік, оскільки такий висновок порушує його конституційні права на соціальний захист. Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовної заяви відмовити. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом норм матеріального права. Вважає правомірним та обгрунтованним застосування у спірних правовідносинах положень відповідних Законів України про Державний бюджет на 2005 та на 2007 роки. Крім того, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивачем порушений строк на звернення до адміністративного суду, встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України. Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила. [PERSON] має статус інваліда війни ІІІ групи безстроково, про що свідчить посвідчення [NUMBER] (а.с. 5), у зв'язку з чим та відповідно до вимог ч. 5 ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” має право на отримання щорічної грошової допомоги до 9 травня (яка повинна виплачуватися до 5 травня) в розмірі сьомі мінімальних пенсій за віком. Фактично позивач отримав від відповідача у 2005 році - 270 грн., у 2006 році - 270 грн., у 2007 році - 300 грн., при цьому відповідач керувався положеннями Законів України про державний бюджет України на відповідні роки. Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом першої інстанції, в апеляційних скаргах позивач та відповідач посилається на невірне застосування норм матеріального права. Відповідно до ст.2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Правовий статус ветеранів та інвалідів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Відповідно до ч. 5 ст. 13 цього Закону щорічно до 5 травня інвалідам війни ІІІ групи виплачується разова грошова допомога у розмірі сьомі мінімальних пенсій за віком. Абзацем 1 ст. 17 цього Закону встановлено, що фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів. Згідно абз. 1 ст. 171 щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач є органом владних повноважень, на якого чинним законодавством покладений обов'язок по здійсненню виплат, передбачених Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, в тому числі разової грошової допомоги. Колегія суддів вважає неправомірним довід відповідача щодо правомірності застосування у 2007 році розміру таких виплат, встановленому п. 13 ст. 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, відповідно до якого у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” здійснюється у таких розмірах: інвалідам I групи - 450 гривень, інвалідам II групи - 360 гривень, інвалідам III групи - 300 гривень; учасникам бойових дій - 280 гривень; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною - 450 гривень; членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни - 150 гривень; учасникам війни - 55 гривень, оскільки положення зазначеної норми Закону - визнані неконституційним рішенням Конституційного Суду України у справі № 6-рп від 09.07.2007 року. Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не довів правомірність дій щодо нарахування позивачу щорічної грошової допомоги до 9 травня протягом 2007 року в розмірі 300 грн., встановленому Законом України “Про Державний бюджет на 2007 рік”, а не в розмірі, встановленому Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Згідно ст. 22 зазначеного закону рішення підприємств, установ і організацій, які надають пільги, можуть бути оскаржені до районної державної адміністрації, виконавчого комітету міської Ради або до районного (міського) суду. Оскільки орган праці та соціального захисту населення порушив право позивача на отримання разової грошової допомоги, виплата якої встановлена ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, він звернувся за захистом порушеного права з позовною заявою, та суд першої інстанції ухвалив судове рішення в цій частині з додержанням норм матеріального і процесуального права. Довід відповідача стосовно пропуску позивачем строку для звернення до суду з адміністративним позовом, встановленого ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України до уваги не приймається, оскільки в частині зобов'язання виплатити суми грошової допомоги за 2007 рік строк, встановлений зазначеною нормою Закону, не порушений. Колегія суддів не приймає до уваги довід позивача стосовно неправомірності виплати йому у 2006 році суми грошової допомоги в розмірі 270 грн., з наступних підстав. Відповідно до ст. 30 Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” установлено, що у 2006 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" здійснюється у таких розмірах: інвалідам війни I групи - 400 гривень, інвалідам війни II групи - 330 гривень, інвалідам війни III групи - 270 гривень, учасникам бойових дій - 250 гривень, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - 400 гривень, членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій і учасників війни, визнаних за життя інвалідами, - 130 гривень, учасникам війни - 50 гривень. Зазначена норма не визнана неконституційною, тому відповідач правомірно застосовував її положення при сплаті позивачу грошової допомоги. Крім того, постанова суду підлягає скасуванню в частині задоволення позовної заяви щодо визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити виплату недоплаченої суми грошової допомоги до 9 травня за 2005 рік, з наступних підстав. Відповідно до ст. 34 Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік”, установити, що у 2005 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" здійснюється у таких розмірах: інвалідам війни I групи - 400 гривень, інвалідам війни II групи - 330 гривень, інвалідам війни III групи - 270 гривень, учасникам бойових дій - 250 гривень, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - 400 гривень, членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій і учасників війни, визнаних за життя інвалідами, - 130 гривень, учасникам війни - 50 гривень. Оскільки ст. 34 Закону України “Про державний бюджет України на 2005 рік” до теперішнього часу не визнана неконституційною Конституційним Судом України, у суду не було підстав для задоволення позовної заяви в цій частині. Враховуючи на наведене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову суду у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального права. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial