Рішення адміністративного суду від 2009-09-22 00:00:00+03

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Києва проведена планова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Спецметалопрокат`з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 жовтня 2007 року по 30 червня 2008 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 207 року по 30 червня 2008 року. За результатами перевірки складено Акт № 141/23-12/30188369 від 03.02.2009 р. Перевіркою встановлено порушення вимог п.п. 7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість». На підставі Акту перевірки № 141/23-12/30188369 від 03.02.2009 р. Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Києва винесено податкове повідомлення -рішення № 000071231210 від 16 лютого 2009 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем -податок на додану вартість у розмірі 104 359,50 грн. ( в т.ч. 69 573,00 грн. -основний платіж та 34 786,50 грн. -штрафна (фінансова) санкція. Так, перевіркою встановлено, що позивач безпідставно відніс до складу податкового кредиту податок на додану вартість по податковим накладним, що виписані ТОВ «Мас-Трейд`на загальну суму ПДВ 69573,00 грн., тобто встановлено завищення задекларованих ТОВ «Спецметалопрокат`показників у рядку 10.1 Декларацій «Придбання (виготовлення, спорудження) з податком на додану вартість на митній території України товарів (послуг) та основних фондів з метою їх використання у межах господарської діяльності для здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20 % 69573,93 грн., в т.ч. за березень 2008 року на 20037,40 грн., за квітень 2008 року на 47732,38 грн., за травень 2008 р. на 1804,15 грн. Зазначені показники були відображені за період з 01.10.2007 р. по 30.06.2008 на підставі видаткових накладних, банківських виписок, актів виконаних робіт, податкових накладних, реєстру отриманих податкових накладних, даних бухгалтерського обліку. В ході відпрацювання відповідачем контрагентів позивача та на підставі постанови слідчого ОВС Генеральної прокуратури України Шморгуна Є.В. від 15.08.2008 р. про призначення позапланової документальної перевірки, було встановлено, що ТОВ «Спецметалопрокат`мало фінансово-господарські відносини з ТОВ «Мас-Трейд`на підставі договору купівлі -продажу № 2201-1 від 22 січня 2008 року. Так, ТОВ «Спецметалопрокат`отримало послуги у ТОВ «Мас-Трейд`за розповсюдження карток передплаченого сервісу та стартових пакетів ЗАТ «Київстар Дж.Ес.Ем.». Товариством «Мас-Трейд`було виписано та передано ТОВ «Спецметалопрокат`податкові накладні на загальну суму 120224,40 грн. в т.ч. ПДВ 20037,40 грн. Суми ПДВ по податковим накладним включено до складу податкового кредиту відповідного періоду. Розрахунки між товариствами проводились у безготівковій формі. Проте, рішенням Господарського суду за № 24/197 від 16.10.2008 р. у справі за заявою ТОВ «Виробнича фірма «Магора`до ТОВ «Мас-Трейд`про визнання банкрутом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мас-Трейд`ліквідовано як юридична особа в зв`язку з банкрутством. Як вбачається з матеріалів перевірки, ТОВ «Мас-Трейд`знаходилось на обліку в ДПІ у Оболонському районі м. Києва. Згідно декларації з податку на прибуток за 2008 рік амортизаційні відрахування відсутні. Основні засоби на підприємству не рахуються. Остання податкова декларація з податку на додану вартість подана до ДПІ за липень 2008 року. Слідчим в ОВС Генеральної прокуратури України під час досудового слідства по кримінальній справі № 49-2088 було встановлено, що директор товариства [PERSON] зареєструвала на своє ім`я підприємство «Мас-Трейд`за грошову винагороду, статут та установчі документи не розробляла і не уповноважувала будь-кого це роботи. За цих обставин перевірка дійшла висновку, що підприємницька діяльність ТОВ «Мас-Трейд`проводилась невідомими особами, а статут підприємства містить недостовірні дані щодо засновника та місцезнаходження підприємства, чим створено умови для здійснення діяльності неповноважними особами поза державним контролем з метою ухилення від сплати податків. Таким чином, у зв`язку з відсутністю вільного волевиявлення учасника правочину та його відповідності внутрішній волі, договір купівлі -продажу укладений між позивачем та його контрагентом ТОВ «Мас-Трейд`є недійсним в силу закону. Дослідивши матеріали справи, суд погоджується з доводами відповідача з огляду на наступне. Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України, правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину. До зазначених умов відноситься: законність змісту правочину, наявність у особи, яка вчиняє право чин необхідного обсягу цивільної дієздатності, вільне волевиявлення учасника правочину та його відповідність внутрішній волі. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Визнання такого правочину судом не вимагається. Як було встановлено перевіркою та зазначено вище, з боку директора підприємства ТОВ «Мас-трейд`Волинець Т.А. було відсутнє будь-яке волевиявлення на укладення договору з ТОВ «Спецметалопрокат», оскільки крім реєстрації цього підприємства за грошову винагороду на своє ім`я, інших дій щодо легалізації підприємства вона не вчиняла. Таким чином, нікчемність укладеного між ТОВ «Спецметалопрокат`та ТОВ «Мас-Трейд`правочину є очевидною. Згідно з ч.1 ст. 216 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Підпунктом 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість`визначено, що звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом є податкова накладна, яка складається у момент виникнення податкових зобов`язань продавця. Відповідно до п.6.2 «Порядку заповнення податкової накладної», податкова накладна дає право зареєстрованому як платник податку на включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість. Відповідно до п.п. 7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону «Про податок на додану вартість`право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платник податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону. Згідно з абз. 10 ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську діяльність та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо -безпосередньо після її закінчення, та мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми), дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Як зазначено в абз. 1 п. 5 «Порядку заповнення податкової накладної», податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення особою, іншою ніж вказаною у п.2 даного Порядку. Відповідно до п.п. 7.4.5 п. 7.4. ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість`не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) -актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг). З вище викладеного вбачається, що необхідною умовою для віднесення платником податку до складу податкового кредиту сум сплаченого податку на додану вартість за результатами проведених господарських операцій є наявність податкової накладної, оформленої у відповідності до вимог чинного законодавства. Суд вважає, що видані ТОВ «Мас-Трейд`податкові накладні не відповідають наведеним вимогам, оскільки виписані неповноважною особою. Таким чином, відповідачем правомірно зроблено висновок про порушення ТОВ «Спецметалопрокат`вимог п.п.7.4.1, п.п. 7.4.5 п.7.4 та п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість`в результаті чого завищено податковий кредит з ПДВ на 69 573,93 грн. Згідно з пунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов`язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті «б`підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов`язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків Від суми недоплати (заниження суми податкового зобов`язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов`язкового платежу) починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п`ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули. З урахуванням наведеного, визначення Позивачу податкового зобов`язання та застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій суд вважає правомірним. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним оскаржуваного рішення. Оцінивши за правилами, встановленими ст. 86 КАС України наявні у матеріалах справи докази та пояснення сторін, надані під час розгляду справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є не обґрунтований та такий, що задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони -суб`єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки свідки до участі у справі не залучались і експертизи не проводились, витрати, які підлягають стягненню з позивача -відсутні.

Результат розгляду: denied