Рішення адміністративного суду від 2008-09-30 00:00:00+03

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся із адміністративним позовом до Південної міжрайонної Державної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської області з позовними вимогами про визнання нечинними рішень №002232306 від 28 серпня 2007 року, №002242306 від 28 серпня 2007 року, №002222306 від 28 серпня 2007 року. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем при проведенні перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності порушено: статтю 11-2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року №509-ХІІ, а саме позивачем не отримано направлення на перевірку та копії наказу про проведення перевірки; статтю 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року №509-ХІІ, а саме, як вбачається з акту перевірки, в перевірці на підставі направлення від 23.08.2007 року №1307-23/3 приймав участь старший оперуповноважений відділу податкової міліції [PERSON]; пункти 4.1. та 4.3. Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 року №327, а саме перевірку проведено без присутності посадових осіб суб'єкта господарювання, внаслідок чого позбавлено позивача права надати заперечення, зауваження та пояснення щодо зафіксованих у акті перевірки відомостей. Таким чином, акт перевірки, за яким винесено рішення про застосування штрафних санкцій, складений з істотними порушеннями чинного законодавства, у зв'язку із чим є таким, що не підлягає виконанню. Відповідач, згідно з вимогами Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР, Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним та плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами» від 19.12.1995 року №481/95-ВР, не мав законного права та відповідних повноважень здійснювати перевірку та виносити оскаржувані рішення. У зв'язку із тим, що на час проведення перевірки фізична особа-підприємець [PERSON] був платником податку згідно свідоцтва серії Д №009622 від 29.12.2006 року, згідно з положеннями Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР та Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03 липня 1998 року №727/98, він не повинен застосовувати реєстратор розрахункових операцій при здійсненні продажу товарів. Відповідачем надано до суду заперечення проти позову, в яких зазначено, що перевірку торгівельної одиниці, яка належить суб'єкту підприємницької діяльності фізичній особі-підприємцю [PERSON], проведено із додержанням законодавства, на підставі направлень, та відповідно до плану-графіку перевірок на серпень 2007 року. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі та залишити рішення про застосування штрафних санкцій без змін,. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.08.2007 року посадовими особами Південної міжрайонної Державної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської області було проведено перевірку щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності. Під час проведення перевірки встановлено відсутність ліцензій на право реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів, встановлено відсутність торгового патенту, та проведення розрахункових операцій без використання РРО, КОРО та РК на загальну суму 587 грн., враховуючи суму покупки. Відповідно до статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» роздрібна торгівля алкогольними напоями може здійснюватися суб'єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій. За порушення норм цього Закону щодо торгівлі алкогольними напоями посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 1700 гривень. Позивач здійснював вказану діяльність без придбання ліцензії, отже відповідач правомірно застосовані санкції за вказане порушення. Поряд з цим, відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» спрощена система оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва може застосовуватися поряд з діючою системою оподаткування, обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір суб'єкта малого підприємництва. Суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів) як плати за патенти згідно із Законом України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності". Суб'єкти підприємницької діяльності - фізичні особи - платники єдиного податку мають право не застосовувати електронні контрольно-касові апарати для проведення розрахунків із споживачами. Таким чином, позивач мав статус платника єдиного податку на час проведення перевірки, закон не містить порядку втрати статусу платника податку у разі здійснення діяльності з продажу алкогольних напоїв. Однак, здійснюючи торгівлю алкогольними напоями, позивач свідомо порушив умови застосування спрощеної системи оподаткування, однак законом не передбачено одночасне позбавлення позивача статуту платника єдиного податку із здійсненням діяльності щодо торгівлі алкогольними напоями. Під час перевірки встановлені факти порушення чинного законодавства - торгівлі алкогольними напоями, які не спростовуються позивачем, посилання на порушення при проведенні перевірки та незастосування у зв'язку із цим акту перевірки як доказу, спрямовані на ухилення позивача від юридичної відповідальності, передбаченої за здійснення торгівельної діяльності алкогольними та тютюновими виробами без придбання ліцензії, і, як наслідок, без додержання відповідних ліцензійних умов діяльності. Поряд з цим, суд не вважає достатньо обґрунтованими посилання позивача на та, що бармен не є працівником позивача, оскільки трудові правовідносини відповідно до статті 24 КЗпП трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині застосування санкцій за здійснення торгівельної діяльності за відсутності ліцензії. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial