Рішення адміністративного суду від 2008-06-17 00:00:00+03

У листопаді 2007 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Просить стягнути з відповідачів різницю недоплаченої щорічної одноразової грошової допомоги у розмірі 6867,00 грн. Вимоги мотивує тим, що йому як інваліду війни ІІІ групи відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”щорічно до 5 травня повинна надаватися одноразова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Однак у 2005-2007 роках вона виплачувалась відповідачами в неповному розмірі чим були порушені його права. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити. Представники відповідачів до суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином. Заперечення проти позовних вимог суду не надали. Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є інвалідом війни ІІІ - ої групи, що підтверджується відповідним посвідченням. Згідно ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”щорічно до 5 травня інвалідам війни ІІІ-ої групи виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Як свідчить довідка Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат позивач отримав разову грошову допомогу до 9 травня у 2005 році -270 грн., у 2006 році -270 грн., у 2007 році -300 грн., тобто з урахуванням обмежень, встановлених Законами України “Про державний бюджет на 2005 рік”, “Про державний бюджет на 2006 рік”, “Про державний бюджет України на 2007 рік”. Статтею 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 2 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними. Таким чином суд вважає, що позивач має право на тримання разової грошової допомоги в розмірі, визначеному Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” Відповідно до ст. 171 Закону України “Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту”щорічну виплату разової грошової допомоги до 5-го травня в розмірах,передбачених ст.ст.12-16 цього Закону здійснюють органи праці та соціального захисту населення . Разом з тим суд вважає, що стягненню підлягає допомога за 2007 рік, оскільки початок перебігу строку давності стягнення заборгованості по зазначених виплатах починається з 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги (ч.4 ст.171 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”) З врахуванням отриманої позивачем разової грошової допомоги за 2007 рік, суд вважає необхідно стягнути на його користь невиплачену допомогу за вказаний період в розмірі 2570,42грн. На підставі викладеного і

Результат розгляду: partial