Рішення адміністративного суду від 2008-06-24 00:00:00+03

13 лютого 2008 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Дружківського управління праці та соціального захисту населення, в якій вказав, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії. Відповідно до висновку МСЕК йому було встановлено 3-тю групу інвалідності, пов'язану з наслідками Чорнобильської катастрофи. [INFO] у нього народився син - [PERSON], якому був наданий статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи. Згідно Закону України „Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” йому передбачені щомісячні компенсаційні виплати на дитину шкільного віку в розмірі 50% мінімальної заробітної плати, встановленої на час виплат. Фактично відповідач йому виплатив: з травня 1999 року по квітень 2007 року по 3 грн. 30 коп. щомісяця, з травня 2007 року по листопад 2007 року по 16 грн.50 коп. Вважає, що відповідач недоплатив йому 10667 грн. 90 коп. Він неодноразово звертався до відповідача з проханням провести щомісячні компенсаційні виплати на дитину шкільного віку в розмірі 50% мінімальної заробітної плати згідно чинного законодавства, але йому було відмовлено на підставі постанови Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року №839 та постанови Кабінету Міністрів України „Про встановлений розмір виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 20.04.2007 року №649. Крім того, відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” йому був наданий статус ветерана війни (3-тя група інвалідності). Відповідно до Закону йому передбачена щорічна грошова допомога у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком, яка повинна бути виплачена до 5 травня кожного року. Фактично відповідач виплатив за 2004 рік у сумі 130 грн., за 2005 рік - 270 грн., за 2006 рік - 270 грн., та за 2007 рік 300 грн. Вважає, що відповідач недоплатив йому щорічну допомогу як інваліду війни за 2004-2007 роки у сумі 7346 грн. Таким чином, він вважає дії відповідача незаконними, так як при нарахуванні щомісячних компенсаційних виплат на дитину шкільного віку та щорічні грошові допомоги як інваліду війни відповідач користувався не законом, а лише підзаконними нормативно-правовими актами, і тому ці виплати були нараховані в набагато меншому розмірі аніж це передбачено законодавством. Просить суд визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради щодо відмови в виплаті йому щомісячних компенсаційних виплат на дитину шкільного віку в розмірі 50% мінімальної заробітної плати, а також перерахунку та виплаті щорічної грошової допомоги як інваліду війни незаконними. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради на його користь недоплачену суму щомісячних компенсаційних виплат на дитину шкільного віку за період з1999 по 2007 рік у розмірі 10667 грн. 90 коп., та недоплачену суму щорічної грошової допомоги як інваліду війни за 2004-2007 роки у розмірі 7346 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що він має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії. Згідно висновку МСЕК йому була встановлена 3 група інвалідності, пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи. [INFO] у нього народився син - [PERSON], якому був наданий статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи. З 1996 року по 2004 рік його син навчався у загальноосвітній школі 1-2 ступені №3 м.Дружківки, а з 2004 по 2006 рік - у загальноосвітній школі 1-3 ступені №7 м.Дружківки. Згідно Закону України „Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” йому передбачені щомісячні компенсаційні виплати на дитину шкільного віку в розмірі 50% мінімальної заробітної плати, встановленої на час виплат. Фактично відповідач йому виплатив: з травня 1999 року по квітень 2007 року по 3 грн. 30 коп. щомісяця, з травня 2007 року по листопад 2007 року по 16 грн.50 коп. посилаючись на постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №839 та від 20.04.2007 року №649. Вважає, що відповідач недоплатив йому за період з липня 1999 по жовтень 2007 року компенсаційні виплати на дитину шкільного віку у сумі 10667 грн.90 коп. Крім того, відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” йому був наданий статус ветерана війни 3 групи. Відповідно до Закону йому передбачена щорічна грошова допомога у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком, яка повинна бути виплачена до 5 травня кожного року. Фактично відповідач виплатив за 2004 рік у сумі 130 грн., за 2005 рік - 270 грн., за 2006 рік - 270 грн., та за 2007 рік 300 грн. Вважає, що відповідач недоплатив йому щорічну допомогу як інваліду війни за 2004-2007 роки у сумі 7346 грн. Просить суд визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради щодо відмови в виплаті йому щомісячних компенсаційних виплат на дитину шкільного віку в розмірі 50% мінімальної заробітної плати, а також перерахунку та виплаті щорічної грошової допомоги як інваліду війни незаконними. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради на його користь недоплачену суму щомісячних компенсаційних виплат на дитину шкільного віку за період з1999 по 2007 рік у розмірі 10667 грн. 90 коп., та недоплачену суму щорічної грошової допомоги як інваліду війни 3 групи за 2004-2007 роки у розмірі 7346 грн. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Полякова О.В. позовні вимоги не визнала та пояснила, що виплати на дитину шкільного віку Дружківським управлінням праці та соціального захисту населення проводились в порядку передбаченому постановою Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року №836 та постанови Кабінету Міністрів України „Про встановлений розмір виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 20.04.2007 року №649 з моменту звернення позивача до УПСЗН, тобто з 21.01.2005 року у сумі 3,30 грн., з квітня 2007 року у сумі 16,50 грн. щомісячно. Крім того, згідно ст.95 Конституції України виключно Законом України „Про державний бюджет України” визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Щорічні грошові допомоги позивачу як інваліду війни були виплачені у розмірі передбаченому Законами України „Про державний бюджет на 2004-2007 роки”. Просить суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] належить (віднесений) до першої категорії як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням [NUMBER](а.с.8). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народився [INFO]. Батьком зазначений [PERSON] (а.с.9). Згідно посвідчення [NUMBER] [PERSON] набув статусу дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (а.с.9). Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціального захисту потерпілого населення, визначені Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” №796-ХІІ від 28.02.1991 року (зі змінами та доповненнями), оскільки відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 6 частиною 1 статті 30 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачено щомісячна виплата 50 процентів мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат на кожну дитину шкільного віку, яка евакуйована із зони відчуження або народилася після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері, має підстави належати до категорії 1 або 2, або матері, яка на час настання вагітності або під час вагітності має підстави належати до категорії 1 або 2, а також на кожну дитину, яка проживала у зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення. Враховуючи, що [PERSON] народилася після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері, мав підстави належати до 1 або 2 категорії, у відповідності до п. 6 частини 1 статті 30 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” щомісячні виплати на дитину шкільного віку повинні 50 процентів мінімальної заробітної плати. Згідно Роз'яснення Міністерства праці та соціальної політики України №662/0/15-07/20 від 24.10.2007 року виплати на дітей шкільного віку слід проводити в період навчання дітей у загальноосвітніх навчальних закладах (школах), оскільки після закінчення школи вони набувають іншого статусу (учнів закладів профтехосвіти, студентів, курсантів, та ін.). Згідно довідки директора школи №136 від 06.06.2008 року та №241 від 22.05.2008 року [PERSON] з 02.09.1996 року по 21.06. 2004 року навчався у загальноосвітній школі 1-2 ступені №3 м.Дружківки, а з 01.09.2004 по 26.06.2006 року - у загальноосвітній школі 1-3 ступені №7 м.Дружківки (наказ про відрахування №88 від 26.06.2006 року) (а.с.41,42). Таким чином, позивач згідно Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” мав право на щомісячну виплату на дитину шкільного віку - сина [PERSON] у розмірі 50 процентів мінімальної заробітної плати в період його навчання у загальноосвітній школі, тобто з вересня 1996 року по червень 2006 року включно. Згідно частини 7 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Суд не може погодитись з позицією представника відповідача про законність нарахування щомісячних виплат на дитину шкільного віку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року №836, так як Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не уповноважено Кабінет Міністрів України зменшувати конкретні суми виплат. Встановлений у 1996 році постановою Кабінету Міністрів України №836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме стаття 30 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та законодавство щодо розміру мінімальної заробітної плати на 1999-2007 роки, а не постанова Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року №836 та постанова Кабінету Міністрів України „Про встановлений розмір виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 20.04.2007 року №649 на які посилається представник відповідача. Однак, з огляду на те, що позивач з заявою про нарахування та виплату йому щомісячних виплат на дитину шкільного віку вперше звернувся до відповідача лише 21.01.2005 року (а.с.39), то період за який УПСЗН Дружківської міської ради є належним відповідачем становить з січня 2005 року по червень 2006 року включно. Слід також відмітити, що дію частини статті 30 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно мінімальної заробітної плати було зупинено згідно із Законом України від 20.12.2005р. № 3235-1V, внаслідок чого відсутні правові підстави вважати порушеними права позивача щодо невиплати відповідачем щомісячних виплат на дитину шкільного віку у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати з січня по грудень 2006 року, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення недоотриманих щомісячних виплат на дитину шкільного віку з січня по грудень 2006 року задоволенню не підлягають. За таких обставин та з урахуванням вимог статті 30 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” Дружківське управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської ради повинно виплатити позивачу щомісячні виплати на дитину шкільного віку за період з січня по грудень 2005 року, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати. Згідно листа начальника Дружківського управління праці та соціального захисту населення № 09/3145 від 08.06.2008 року (а.с.43) позивачу була виплачена щомісячна допомога на дитину шкільного віку: З 01.01.2005 року по 31.03.2007 року по 3,30 грн., з 01.04.2007 по 30.04.2007 - 5 грн.94 коп., з 01.05.2007 року по 30.11.2007 року - 16 грн. 50 коп. щомісячно (а.с.43). З урахуванням отриманої з січня по грудень 2005 року [PERSON] суми 39 грн.60 коп. та розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виплати (з 01 січня 2005 року - 262 грн., з 01 квітня 2005 року - 290 грн., з 01 липня 2005 року - 310 грн., з 01 вересня 2005 року - 332 грн., на користь позивача з відповідача підлягає стягненню: (з січня 2005 року - по грудень 2005року) х 50% - 39 грн. 60 коп. = (262х3 +290х3+310х2+332х4) х 50% - 39,60 = 3604 х 50% - 39,60 = 1762 грн. 40 коп. недоплаченої суми щомісячних виплат на дитину шкільного віку за період з січня 2005 року по грудень 2005 року включно. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення щорічної грошової допомоги як інваліду війни 3 групи за період з 2004 по 2007 рік, суд виходить з наступного. Згідно п.2 ч.2 ст.7 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” №3551-ХІІ від 22.10.1993 року (з подальшими змінами та доповненнями) до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов'язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] набув статусу інваліда війни ІІІ групи, що підтверджується відповідним посвідченням [NUMBER] та довідкою начальника УПСЗН №06/3149 від 08.06.2008 року про включення [PERSON] до Єдиного державного автоматизованого реєстру пільговиків (а.с.9,40). Згідно ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком. Згідно ст.17-1 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Згідно листа начальника Дружківського управління праці та соціального захисту населення №3700 від 22.10.2007 року позивачу була виплачена разова щорічна грошова допомога до 5 травня у розмірі: за 2004 рік - 130 грн., 2005 рік - 270 грн., за 2006 рік - 270 грн., та за 2007 рік - 300 грн. (а.с.12). Суд вважає, що відповідно до вимог статті 257 ЦК України, щорічна разова допомога [PERSON] як інваліду війни повинна бути стягнена за три роки, які передують часу звернення до суду, так як на думку суду дана щорічна виплата до 5 травня не є відшкодуванням шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'ю позивача, тому на цю вимогу поширюється загальна позовна давність. Позивач звернувся до суду з позивною заявою про стягнення щорічної одноразової допомоги 13 лютого 2008 року. Тобто допомога повинна бути стягнена за 2005-2007 роки. Судом було встановлено, що за 2005, 2006, 2007 роки позивачу була виплачена разова щорічна грошова допомога до 5 травня у розмірі: відповідно 270 грн., 270 грн., 300 грн. Даний факт сторони не заперечують. Однак, слід зазначити, що дію частини п'ятої статті 13 зупинено на 2006 рік та 2007 рік в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни згідно із Законом України від 20.12.2005 року N 3235-IV та Законом України від 19.12.2006 року N 489-V. Відповідно до ст.34 Закону України „Про державний бюджет України на 2005 рік” №2285-ІV від 23.12.2004 року та ст.34 Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про державний бюджет України на 2005 рік”” №2505-ІV від 25.03.2005 року було встановлено, що у 2005 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” здійснюється у таких розмірах: інвалідам війни І групи - 400 грн., інвалідам війни ІІ групи - 330 грн., інвалідам війни ІІІ групи - 270 грн. Відповідно до ст.30 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік” №3235- ІV від 20.12.2005 року було встановлено, що у 2006 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” здійснюється у таких розмірах: інвалідам війни І групи - 400 грн., інвалідам війни ІІ групи - 330 грн., інвалідам війни ІІІ групи - 270 грн. Суд вважає, що УПСЗН Дружківської міської ради правомірно використовував зазначені Законом суми при нарахуванні та виплати позивачу разових грошових допомог до 5 травня, передбачених ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” за 2005 рік та 2006 роки, оскільки положення ст. 34 Закону України „Про державний бюджет України на 2005 рік”, ст.34 Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про державний бюджет України на 2005 рік””, а також положення ст.30 Закону України „Про державний бюджет України н0а 2006 рік”, якими були встановлені розміри зазначених виплат на 2005-2006 роки, не втратили чинність та не визнані Конституційним Судом України не конституційними. Разом з тим, суд не може погодитись з позицією представника відповідача про законність нарахування позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік у розмірі встановленому Законом України „Про державний бюджет України на 2007 рік” №489-V від19.12.2006 року, так як положення п.13 ст.71 зазначеного Закону, яким було встановлено розміри зазначених виплат на 2007 рік, втратило чинність як таке, що визнано неконституційним на підставі Рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення щорічної грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни 3 групи за період з 2004-2007 року у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком підлягають задоволенню частково, лише за 2007 рік. Визначаючи розмір грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з наступного. З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІV від 09 липня 2003 року, який, відповідно до його преамбули, визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Згідно ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Згідно ст.62 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік” від 19 грудня 2006 року №489-5 (зі змінами та доповненнями згідно Закону України №749-5 від 15.03.2007 року), що набрав чинності з 1 січня 2007 року був встановлений прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність, з 1 січня у розмірі 380 грн., з 1 квітня - 406 грн., з 1 жовтня - 411 грн. При цьому зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно з 1 квітня 2007 року - 410 грн. 06 коп. Таким чином, розмір грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік [PERSON] як інваліду війни ІІІ групи повинна становити 7 мінімальних пенсій за віком, що становить: 410 грн. 06 коп. х 7 = 2870 грн.42 коп. З урахуванням отриманої позивачем 27.04.2007 року разової щорічної допомоги до 5 травня за 2007 рік у сумі 300 грн. 00 коп., стягненню підлягає: 2870,42 грн. - 300,00 = 2570 грн. 42 коп. Враховуючи, що позивач просив суд стягнути щорічну допомогу до 5 травня за 2007 рік у сумі 2409 грн., а суд при розгляді справи не може вийти за межі позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2409 грн. В решті позову суд вважає необхідним відмовити. На підставі Рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року,

Результат розгляду: partial