Рішення адміністративного суду від 2008-05-22 00:00:00+03

[PERSON]. звернулася до суду з адміністративним позовом до УПСЗН Ічнянської РДА Чернігівської області про стягнення грошової допомоги в сумі 3153 гривні 18 копійок, вказуючи на те, що являється ветераном війни - учасником війни, згідно ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" їй до 5 травня щорічно повинні виплачувати разову грошову допомогу у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, однак в порушення вимог даного закону відповідач в 2005 році виплатив 50 гривень, в 2006 році - 50 гривень і в 2007 році 55 гривень, і недоплачена сума допомоги складає 3153 гривні 18 копійок, яку і просить стягнути з відповідача. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій повністю підтримує свої позовні вимоги і просить суд справу розглядати без її участі. Представник відповідача УПСЗН Ічнянської РДА Чернігівської області позовні вимоги не визнала повністю, в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просить суд справу розглядати без їх участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. При прийнятті постанови суд керувався Конституцією України, Законом України " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007. В судовому засіданні встановлено, що позивачка є ветераном війни - учасником війни. Це підтверджується ксерокопією посвідчення серії [NUMBER], виданого 14 березня 2003 року (а.с.7). Згідно ч.5 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551 -XII від 22.Х.1993р. з послідуючими змінами, щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Із відповіді УПСЗН Ічнянської РДА вбачається, що позивачці в 2005-2006 р. виплачувалося по 50 грн., а в 2007 р. - 55 грн., хоча мінімальна пенсія в 2005 році становила 332 грн. 00 коп., в 2006 році - 359 грн. 00 коп., в 2007 році - 410 грн. 06 коп., і тому розмір разової грошової допомоги повинен був становити : 2005 р. - 332.00 х 3= 996 грн.; 2006р. - 359.00 х 3 = 1077 грн. 00 коп.; 2007 рік-410.06x3= 1230 грн. 18 коп. Однак Законами України Про державний бюджет України на 2005-2007 рр. дію ч.5 ст. 14 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.X. 1993р. № 3551-XII було зупинено, тому виплати і проводилися в тому розмірі, які передбачені даним законом. Таким чином, законом про Державний бюджет України призупинено на певний строк правове регулювання відносин у сфері соціального захисту, зупинено дію механізму реалізації конституційних соціально-економічних прав громадян. У Конституції України ( 254 к/96-ВР) Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою (стаття 1), визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (стаття 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22). Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Конституцією України. У ст. 64 Конституції України вичерпно визначено такі випадки, а саме передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дій цих обмежень, та визначень ряд прав і свобод, які не можуть бути обмежені за жодних обставин. Тому Конституційний Суд України в рішенні від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007р. вказав, що відповідно до ч. З ст. 22, ст. 64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк, а звідси випливає, що закон про Державний бюджет України не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами. Даним рішенням Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ст. 29 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", за якою у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам війни здійснюється в розмірі 55 грн., при цьому вказавши, що аналогічними рішеннями Конституційного Суду України визнавалися неконституційними положення аналогічних статей ЗУ "Про державний бюджет України на 2005 і 2006 р.р.". Згідно п.5 даного рішення, рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей, що визнані неконституційними. Виходячи з цього суд вважає, що позивачці незаконно виплачувалася в 2005, 2006 і 2007 роках одноразова грошова допомога в розмірі відповідно 50, 50 і 55 грн., замість трьох мінімальних пенсій за віком, а тому з відповідача на користь позивачки необхідно достягнути за 2005 рік 946 грн.(332.00 х 3-50.00), за 2006 рік 1027 грн. ( 359.00 х 3 - 50.00) і за 2007 рік 1175 грн. 18 коп. ( 410.06 х 3 - 55.00), а всього 3148 гривень 18 копійок. Одночасно стягнути з Державного бюджету України в особі Ічнянського відділення Державного казначейства в Ічнянському районі Головного управління Державного казначейства України в Чернігівській області на користь [PERSON] в рахунок повернення сплаченого державного мита в розмірі 3 (трьох) гривень 40 копійок та витрат за надання правової допомоги в розмірі 80 (вісімдесят) гривень 00 коп..

Результат розгляду: partial