Рішення адміністративного суду від 2008-07-04 00:00:00+03

Позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Виконавчої дирекції про зобов'язання виплати грошової допомоги на поховання. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала наступне. [INFO] помер її син - [PERSON], який у 2007 році був зареєстрованим суб'єктом підприємницької діяльності та сплачував єдиний податок. Позивач звернулася до Орджонікідзевської районної виконавчої дирекції ЗОВ ФСС з ТВП з заявою про виплату допомоги на поховання сина, однак їй було відмовлено. Вважає, що відповідачем у виплаті соціальної допомоги відмовлено помилково та просить суд стягнути з відповідача грошову допомогу на поховання з урахуванням інфляції - 1534,40 грн., судові витрати, пов'язані з розглядом справи, витрати на правову допомогу - 500 грн., а всього - 2034,40 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечує, пояснила суду, що у сина позивача не виникло право на соціальні послуги через те, що єдиний податок ним сплачений не за повних шість місяців перед настанням страхового випадку, як передбачено діючим законодавством України, а лише тільки за п'ять, Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], померлий [INFO] [PERSON] є сином позивачки [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження, що наявне в матеріалах справи. На підставі Постанови Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності «Про бюджет Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на 2006 рік» № 218 від 27.12.2005 року, та у відповідності до п.2. ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» № 2240-ІІІ від 18.01.2001 року, розмір допомоги на поховання на час настання страхового випадку, тобто смерті [PERSON] складав 1200 грн. 05 червня 2007 року Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Запоріжжя [PERSON], як суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі, було видано свідоцтво про сплату єдиного податку терміном дії з липня 2007 року. Відповідно до ст. 112 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» № 489 від 19.12.2006 року фізичні особи-підприємці, що сплачують єдиний податок, мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом, за умови сплати встановленого розміру єдиного податку не менше шести місяців протягом календарного року перед настанням страхового випадку. Згідно довідки № 3296/10/171 від 21.02.2008 року, виданої ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя, єдиний податок сплачувався [PERSON] у 2007 році таким чином: 05.06.2007 року - 80 грн. за липень, 26.07.2007 року - 80 грн. за серпень, 16.08.2007 року - 80 грн. за вересень, 18.09.2007 року - 80 грн. за жовтень, 03.10.2007 року - 81 грн. за листопад, 13.12.2007 року - 85 грн. за грудень. Тобто, фактично платежі здійснювалися шість разів, але лише за п'ять місяців, що передують місяцю, у якому настав страховий випадок (липень, серпень, вересень, жовтень, листопад). Останній платіж за грудень місяць 13.12.2007 року співпав з місяцем настання страхового випадку - [INFO], а повинен був передувати цьому місяцю. Суд вважає, що право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги виникло б у [PERSON] тільки з 01.01.2008 року, тобто по закінченню шести місяців, за які сплачено встановлений розмір єдиного податку, а не після дати, наступної з дня оплати податку за шостий місяць протягом календарного року. Відповідно до ч.3 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів» № 1281-ХІІ від 03.07.1991 року, соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народження дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв'язку з вагітністю та пологами індексації не підлягають. Таким чином, на підставі вищевикладеного суд вважає, що підстави для задоволення вимог позивача відсутні. У відповідності до ст. 94 КАС України не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача і витрати по сплаті судового збору, збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду, а також витрати на правову допомогу.

Результат розгляду: denied