Рішення адміністративного суду від 2008-08-14 00:00:00+03

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення щомісячної недоплати до пенсії, посилаючись на те, що 19 березня 2007 року їй встановлена 3 група інвалідності безстроково, також вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, які віднесені до категорії 1 та є інвалідами 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. В порушення цього відповідач виплачував щомісячно додаткову пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю не в повному обсязі. Недоплата за період з березня 2007 року по червень 2008 року включно, становить 2470 гривень 82 копійки, яку і просить стягнути. У судовому засіданні позивач та її представник змінили позовні вимоги, в зв'язку з тим, що допустили помилку при підрахунку, просять стягнути невиплачену відповідачем доплату до додаткової пенсії за період з березня 2007 року по грудень 2007 року включно в сумі 1930 гривень 55 копійок. Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що управління пенсійного фонду України в Канівському районі здійснює виплати відповідно ст. 49 Закону України «про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 9,96 грн. із розрахунку 50 % від мінімальної пенсії за віком за віком 19,91 грн. (19,91 грн. х 50%=9,96 грн. ). Відповідно до п.п.б, п.2 постанови КМУ від 03.01.02 р. № 1, додаткової пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розраховуються виходячи з розміру 19,91 грн. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення адміністративного позову. В судому засіданні з достовірністю встановлено, що згідно посвідчення серія [NUMBER] від 04.04.2007 року [PERSON] являється постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Відповідно до довідки МСЕК серії 5 ЧК № 107408 [PERSON]встановлена 3 група інвалідності з 19.02.2007 року безстроково( а.с. 7). Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28 лютого 1991 року передбачено, що особам, які віднесеним до категорії 1 та інвалідам 3 групи, призначається щомісячна пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. У відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування» № 1058 - IV від 07.07.2003 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік № 489 - ІV від 19.12.2006 року для осіб, які втратили працездатність встановлено прожитковий мінімум з 1 січня 2007 року - 380 грн., з 1 квітня 2007 року - 406 грн., з 1 жовтня 2007 року - 411 грн. А поскільки за 2007 рік мінімальна пенсія за віком повинна відповідати встановленому прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб,[PERSON]повинні були виплачувати додаткову пенсію щомісяця в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, а саме за березень 2007 року 380 грн. + 50% =190 грн.; з квітня 2007 року по вересень 2007 року - 406 грн.+50%=203 грн. щомісячно, з жовтня 2007 року по грудень 2007 року - 411 грн.+50% = 205,50 грн. щомісячно, а всього позивачу повинні були виплатити щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в сумі 2024,5 грн. Фактично відповідачем проведена виплата додаткової пенсії за березень 2007 року - 5,97 грн., за квітень 2007 року - 8,30 грн., за період з травня 2007 року по грудень 2007 року - по 9,96 грн. щомісячно, а всього на суму 93,95 грн. Таким чином за період з березня 2007 року по грудень 2007 року сума недоплаченої відповідачем щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі віднесеній до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи складає 1930,55 грн. Посилання відповідача на те, що додаткова пенсія позивачу нараховувалась та виплачувалась згідно ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року № 1 із розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком 19,91 грн. (19,91 грн. х 50% = 9,96 грн.), суд вважає необгрунтованим, та як таке, що не відповідає чинному законодавству України. Так згідно ч. 1 ст. 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. У відповідності до ст. 71 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” дія положень цього закону не може призупинятись іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Відповідно до ст. 75 Конституції України, єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Згідно ст. 92 п. 6 ч. 1 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту. Отже, Закон України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” має вищу юридичну силу ніж Постанова Кабінету Міністрів України № 1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», а тому суд вважає, що підлягає застосуванню вимога ст. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, яка передбачає щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю інвалідам 3 групи у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Більше того, згідно з частиною 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. П. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визначає, якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини. Дану позицію також підтримав Вищий Адміністративний Суд у своїй ухвалі від 30.05.07 року, стосовно позову до Управління Державного Казначейства України в Житомирській області, Управління праці і соціального захисту населення в Олевському районі Житомирської області та Управління Пенсійного Фонду в Олевському районі Житомирської області про стягнення заборнованості; позову до Управління Пенсійного Фонду в Овруцькому р-ні Житомирської області та обласного центру з нарахуваня та виплати пенсій і доплат Головного Управління праці та соціального захисту населення в Житомирській облдержадміністрації про стягнення невиплачених коштів. В рішенні Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 вказано, що Конституційний Суд України вважає, що оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачене чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом, то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається. Суд вважає, помилковим посилання представника відповідача про те, розмір виплат, передбачених Законом України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, визначений постановою КМУ від 03.01.2002 року № 1, відповідає вимогам ст.ст. 62, 67цього Закону, оскільки даною постановою Кабінет Міністрів України значно звужує зміст та обсяг прав позивача, встановлених цим же Законом. А тому, враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задовольнити та стягнути з відповідача на її користь недоплачену щомісячну додаткову пенсію за період часу з березня 2007 року по грудень 2007 року, як особі яка віднесена до категорії 1 та інваліда 3 групи в сумі 1930,55 гривень. Від сплати судових витрат сторони звільнені. На підставі наведеного та

Результат розгляду: granted