Рішення адміністративного суду від 2008-06-19 00:00:00+03

У грудні 2007 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Просить визнати неправомірними дії відповідачів щодо виплати йому разової грошової допомоги, як учасник війни, в меншому розмірі та стягнути з Житомирського обласного центру по нарахуванню і здійсненню соціальних виплат різницю недоплаченої допомоги у розмірі 6121,80 грн. Вимоги мотивує тим, що йому, як учаснику війни, відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”щорічно до 5 травня повинна надаватися одноразова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Однак за 2005-2007 роки вона виплачувалась Житомирським обласним центром по нарахуванню і здійсненню соціальних виплат у неповному розмірі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином. Про причини неявки суду не повідомили, заперечень суду не надали. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, встановив: спірні правовідносини регулюються Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Встановлено, що позивач [PERSON] є учасником війни, що підтверджується відповідним посвідченням. Згідно ст. 14 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту щорічно до 5 травня таким особам виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Як вбачається з довідки Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, позивач разову грошову допомогу до 9 травня не отримував. Ст. 22 Конституції України закріпила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 2 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними. Таким чином суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, зазначеному Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Беручи до уваги річний строк позовної давності в адміністративному судочинстві та вимоги ч.4 ст.171 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, що такі виплати проводяться до 30 вересня відповідного року, суд стягує заборгованість лише за 2007 рік. З урахуванням отриманої позивачем разової грошової допомоги за 2007 рік у розмірі 55 грн., суд вважає необхідним стягнути на його користь недоплачену разову грошову допомогу за вказаний період в розмірі 1230 грн. 18 коп. (1230 грн.18 коп.-0 грн.). В решті позов задоволенню не підлягає. Також суд вважає, що недовиплачену разову грошову допомогу слід стягнути з Головного управління праці і соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, оскільки саме дана установа є головним розпорядником коштів та відповідно до ст.171 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня здійснюють органи праці та соціального захисту населення. Щодо вимог заявлених до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання їх дій незаконними та стягнення з них недовиплаченої разової грошової допомоги, суд вважає, що відповідач діяв у межах своїх повноважень та не є розпорядником коштів. Тому в задоволення позовних вимог до нього суд відмовляє. На підставі викладеного і

Результат розгляду: partial