Рішення адміністративного суду від 2008-04-24 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду і просить зобов'язати відповідача поставити на чергу, встановлену місцевими органами виконавчої влади, для отримання компенсації за втрачене [ADDRESS], яке отримав у спадщину в сумі 104726 грн., мотивуючи тим, що має право на вказану компенсацію, але відповідач відмовив у постановці на чергу, оскільки він отримав будинок у спадщину. Позивач просить справу розглядати у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з”явився ,хоча про час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку про, що свідчить рекомендований лист. Суд, вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку , що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач 29.08.2007 року отримав у спадщину [ADDRESS], яке відповідно до Переліку населених пунктів Житомирської і Київської областей, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок катастрофи, затвердженого постановою КМ України № 106 від 23.07.91 та розпорядженням КМ України №17 від 12.01.93 відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, а сам з 6.01.19877 року проживає в м.Сторожинець,Чернівецької області, що підтверджується технічним паспортом, свідоцтвом про право власності,копією паспорта. Позивач здала своє домоволодіння на баланс Ласківської сільської ради 8.01.2008 року, про що свідчить рішення Народницького районного суд, копія розпорядження сільської ради. Відповідно до ст.4 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”(надалі Закону) ,населення ,яке проживає на території безумовного(обов”язкового) відселення ,підлягає обов”язковому відселенню.Кожен громадянин, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, має право на підставі наданої йому об'єктивної інформації про радіаційну обстановку, дози опромінення і можливі їх наслідки для здоров'я самостійно приймати рішення про подальше проживання на цій території чи відселення.Громадяни, які відселяються або самостійно переселяються користуються компенсаціями, передбаченими цим Законом. Відповідно до ч.6 ст.35 вказаного Закону компенсацію, передбачену ст.4 цього Закону, у повному розмірі за цінами, встановленими на момент звернення щодо неї, мають право отримати громадяни, які не проживали на територіях радіоактивного забруднення, але одержали у спадщину майно(жилі, дачні, садові будинки, гаражі, господарські будівлі та споруди), яке не може бути перевезено із зазначених територій. Однією з підстав відмови відповідача в постановці на чергу є те , що нерухоме майно позивач отримав у спадщину і ст.28 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" відмінено пп.5,6 ст.35 Закону України "Про статус і соціальний захист громадня,які постраждали внасідок Чорнобильської катастрофи". Відповідно до ст.ст.24,50 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками місця проживання. Кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, а тому, суд вважає, що відмовляючи позивачу в постановці на чергу для отримання компенсації, відповідач обтяжує його становище й примушує використовувати належне позивачу на праві власності майно в небезпечних для здоров'я умовах відносно постійного місця проживання. Позивач 29.08.2007 року отримав у спадщину нерухоме майно , яке розташоване на території зони гарантованого добровільного відселення і як спадкоємець виявив бажання здати його на баланс місцевих органів влади та отримати компенсацію його вартості, а тому у 2007 року звернувся із заявою до сільської ради про прийняття його будинку на баланс. В зв"язку з відмовою позивач змушений був звертатись за захистом своїх прав до суду і рішенням Народицького районного суду від 26.11.2008 року Ласківську сільську раду було зобов"язано прийняти будинок на баланс. Дані обставини встановлені вказаним судовим рішенням від 26.11.2007 року ,що зазначено в його мотивувальній частині, а тому відповідно до ст.72 КАС України вони не повинні доказуватись при розгляді інших справ. Посилання відповідача на те, що позивачу не може бути виплачена компенсація за отримане у спадщину нерухоме майно, так як спадкодавець не виявив бажання перселитись в чисту місцевість не ґрунтується на законі і порушує права позивачки. Відповідно до Положення про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №755 від 15.07.1997 року, варстість втраченого майна у зоні добровільного гарантованого відселення оцінюється експертами з оцінки ринкової вартості і не може бути вище вартості за оцінкою бюро технічної інвентарізації. Згідно заключення експертизи вартість домоволодіння становить 104726грн. , що не перебільшує вартості бюро технічної інвентарізації. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.24,50 Конституції України, ст. ст. 4,35 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,” постанови Кабінету Міністрів України №755 від 15.07.1997 року,

Результат розгляду: granted