Рішення адміністративного суду від 2008-04-03 00:00:00+03

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача 2888 грн. недоотриманої щорічної разової допомоги за 2007 рік. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він має статус інваліда війни. За Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має право на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня. Відповідно до ст. 13 цього Закону він мав право на отримання цієї допомоги у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, як інвалід другої групи. 27.11.2007 року йому вже була встановлена перша група інвалідності. Розмір мінімальної пенсії встановлений і визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». За виключенням виплаченої йому суми, різниця недоотриманої допомоги за 2007 рік, на його розрахунок, становить 2888 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала у повному обсязі, на їх задоволенні наполягала. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, просить розглядати справу за їх відсутності. Суду надані заперечення до позову, з яким відповідач не згоден у повному обсязі. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON], маючи до 27.11.2007 року статус ветерана війни 2-ї групи, має право на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ. Дію частини п'ятої цієї статті щодо визначення розміру виплати допомоги було зупинено Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» № 489-V від 19.12.2006 року. Проте, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09 липня 2007 року у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7,9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101. 103, 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають конституції (є неконституційними). Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.07.2007 року дійшов висновку, що зупинення законом про Державний бюджет України інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1,3 частині другій статі 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій, статті 95 Конституції України. Відповідно до ст. 152 Конституції України закони та інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Відповідно до ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішені справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Таким чином, суд дійшов висновку про незаконність невиплати позивачу належної йому грошової допомоги до 5 травня у 2007 року в розмірах, встановлених ч. 5 ст. 13 Закону України № 3551-ХІІ. Проте, розрахунок, зроблений позивачем суд не може прийняти до уваги, оскільки він зроблений невірно. Для його розрахунку позивач посилався на розмір мінімальної пенсії, якій встановлено ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року. Це посилання є неправильним, оскільки відповідно ч. 3 ст. 28 Закону України № 1058-ІV, мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. За таких підстав, суд, з урахуванням положень ч. 2 ст. 11 КАС України, вважає за можливе і необхідне зобов'язати відповідача зробити певний розрахунок недоотриманої позивачем грошової допомоги виходячи з положень ч. 5 ст. 13 Закону України № 3551-ХІІ, та виплатити її. В задоволенні решти позивних вимог суд відмовляє на підставі вищенаведеного. Відповідно до ст. 94 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 грн. 40 коп. підлягає стягненню з на його користь з місцевого бюджету. На підставі наведеного,

Результат розгляду: partial