Рішення адміністративного суду від 2008-04-11 00:00:00+03

У грудні 2007 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Просить визнати неправомірною дію відповідача щодо невиплати їй щомісячної пенсії з підвищенням на 30% від розміру мінімальної пенсії за віком як дитині війни та просить стягнути з відповідача на її користь надбавку до пенсії за 2007 рік у сумі 1441, 11 грн. Вимоги мотивує тим, що має право на таку надбавку відповідно до ст. 6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни”, а відповідач безпідставно відмовляє в її нарахуванні та виплаті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Просила позов задовольнити. Представник управління Пенсійного фонду України в Житомирському районі щодо позовних вимог заперечує з тих підстав, що позивач не зверталась до них по питанню нарахування та виплати надбавки як дитині війни. Крім того зазначила, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету; положення ст. 28 Закону №1058 щодо мінімального розміру пенсії, не застосовуються для визначення розмірів підвищення пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни”. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив: відповідно до ст. 6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни”передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком. Позивач має статус дитини війни, відповідно має право на отримання такої надбавки. Відповідно до ст. 17 КАС України до компетенції адміністративних судів належить розгляд спорів фізичних осіб із суб”єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності. Судом встановлено, що позивач по питанню проведення йому підвищення до пенсії на 30%, як дитині війни, до управління Пенсійного фонду України в Житомирському районі не зверталась. Питання про порушене право позивачем перед відповідачем не ставилось. Як на час звернення позивача до суду, так і на час розгляду справи відсутній предмет спору, оскільки відповідач не вчиняв жодних дій та не приймав будь-яких рішень щодо [PERSON]. З урахуванням всіх обставин по справі, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог немає. На підставі викладеного і

Результат розгляду: denied