Рішення адміністративного суду від 2008-05-19 00:00:00+03

14 лютого 2008 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулася [PERSON] до Військової частини 3021, в якій просила визнати протиправною бездіяльність відповідача у вигляді невиплати їй грошової компенсації за продовольче забезпечення; стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки за не отримане нею продовольче забезпечення у розмірі 16572 грн. 48 коп.; визнати протиправною бездіяльність відповідача у вигляді невиплати їй грошової компенсації замість не отриманого нею речового забезпечення; стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки за не отримане нею речове забезпечення у розмірі 1481 грн. 89 коп.; всі витрати пов'язані із розглядом цього позову у суді покласти на відповідача. В обґрунтування позову [PERSON]зазначила, що з моменту прийняття Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17 лютого 2000 року в порушення чинного законодавства позивачу не видавався продовольчий пайок та не отримувалось нею речове забезпечення і не проводилась замість нього грошова компенсація, тому вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Представники сторін в судове засідання не з'явилися, подали до суду письмові заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Представник відповідача також в заяві зазначив про визнання позову. Дослідивши чинне законодавство, матеріали справи та доводи сторін, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON]з 11 січня 2002 року проходила службу за контрактом на посаді відповідального виконавця нетаємної частини військової частини 3021 у м. Дніпропетровську. 31 жовтня 2003 року наказом командира військової частини 3021 № 220, позивачка була звільнена з військової служби, за віком. Статтею 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» гарантовано військовослужбовцям право на одержання за рахунок держави грошового забезпечення, а також на речове майно і продовольчі пайки або, за їх бажанням, грошову компенсацію замість них. Проте Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17 лютого 2000 року було призупинено дію ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно з зазначеним Законом України дію частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» було призупинено в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців). Закон України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» не скасовано та не визнано неконституційним у встановленому законом порядку. Суд також доходить висновку, що не має законних підстав прийняти визнання відповідачем позову, оскільки відповідно до ч.4 ст.112 КАС України суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси. На підставі викладено позивачу необхідно відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки відсутні правові підстави для виплати компенсації за продовольчий пайок.

Результат розгляду: denied