Рішення адміністративного суду від 2008-06-12 00:00:00+03

Військовий прокурор Криворізького гарнізону в інтересах [PERSON] звернувся із адміністративним позовом до Військової частини А-3283 з позовними вимогами про: - визнання дій командування військової частини А 3283, як суб'єкта владних повноважень, пов'язаних з відмовою відшкодування заборгованості з виплати компенсації за не отримане позивачем речове майно, на суму 4 910 грн. 46 коп. протиправними; - стягнення з військової частини А-3283 на користь [PERSON] заборгованості з виплати компенсації за не отримане ним речового майна у розмірі 4 910 грн. 46 коп. Позивач позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача, позов не визнав та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову у повному обсязі. 01 вересня 2005 року наказом командира військової частини А-3770 № 115 на підставі наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України № 302 від 16 серпня 2005 року, [PERSON] був звільнений з військової служби на підставі ст.63 п. «в» «Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України» затвердженого Указом Президента України №1053/2001 від 07 листопада 2001 року, у зв'язку зі скороченням штатів та з 10 жовтня 2005 року виключений із списків особового складу частини. 30 листопада 2005 року наказом командира військової частини А-3283 № 296 [PERSON] виключений із списків особового складу і є військовослужбовцем у відставці. Позивач зазначив, що відповідач відмовив йому у виплаті грошової компенсації та згідно довідки-розрахунку №98 військової частини А-3283 відповідач пошив обмундирування на загальну суму 4 910 грн. 46 коп. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази по справі і оцінивши їх в судовому засіданні, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач дійсно 01 вересня 2005 року наказом командира військової частини А-3770 № 115 на підставі наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України № 302 від 16 серпня 2005 року, [PERSON] був звільнений з військової служби на підставі ст.63 п. «в» «Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України» затвердженого Указом Президента України №1053/2001 від 07 листопада 2001 року, у зв'язку зі скороченням штатів та з 10 жовтня 2005 року виключений із списків особового складу частини. Також, 30 листопада 2005 року наказом командира військової частини А-3283 № 296 [PERSON] виключений із списків особового складу і є військовослужбовцем у відставці. До 11 березня 2000 року частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року гарантувалось військовослужбовцям право на одержання за рахунок держави грошового забезпечення, а також на речове майно і продовольчі пайки або, за їх бажанням, грошову компенсацію замість них. Але згідно з Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 року було призупинено дію частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна Таким чином, дію частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» було призупинено впродовж з 11.03.2000 року по 2006 р. Законом України від 03.11.2006 року № 328 було внесено зміни до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та викладено статтю 9 цього Закону в новій редакції та доповнено статтею 9-1. Вказані статті вступили в дію з 01.01.2007 року. Відповідно до внесених змін, військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право лише на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів. При цьому, порядок виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України. Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» (від 19.12.2006 року), зупинено на 2007 рік дію пункту 2 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким передбачено право військовослужбовців на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів. Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину 2 статті 9-1Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині, що передбачала виплату грошової компенсації за речове майно виключена. Отже, з доказів по справі вбачається, що вина відповідача щодо бездіяльності у вигляді не виплати компенсації відсутня. Також, відповідач у своєму запереченні зазначає про те, що позивач порушив строк звернення до суду. Частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. З огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову також і в цій частині.

Результат розгляду: denied