Рішення адміністративного суду від 2008-05-06 00:00:00+03

Прокурор Ленінського району м. Вінниці в інтересах держави - Міністерства транспорту та зв'язку України, яке представляє Головна державна інспекція на автомобільному транспорті в особі територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області звернувся до суду з позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON]про стягнення коштів в сумі 510 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що при проведенні прокуратурою перевірки територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області встановлено факт несплати суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] санкцій, накладених постановою територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області №000024 від 10.12.2007 року за порушення законодавства про автомобільний транспорт в розмірі 510 гривень. Представник прокуратури та представник Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у судовому засіданні позов підтримали повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, хоча про день та час слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. За таких обставин суд вважає за доцільне справу слухати у відсутності відповідача, належним чином повідомленого про день та час слухання справи. Вислухавши пояснення представника прокуратури та представника Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.12.2007 року державними інспекторами територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області було здійснено перевірку транспортного засобу “ВАЗ 21101-01”, номерний знак [NUMBER]. Перевіркою встановлено порушення, а саме: “експлуатація легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без ліцензійної картки”. За наслідками перевірки було складено акт №000091 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. 10.12.2007 року відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2006 року №143, начальником територіального управління Головавтотрансінспекції у Вінницькій області була винесена постанова №000024 про застосування до [PERSON]фінансових санкцій у розмірі 510 гривень за порушення вимог ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт”. Відповідно до ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт” автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, зокрема, серед таких документів для водія в нашому випадку визначені наступні: ліцензійна картка. Абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за: експлуатацію легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без наявності ліцензійної картки - штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Суду доказів про погашення суми заборгованості в розмірі 510 гривень відповідачем надано не було. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доцільність задоволення даного позову повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони -суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати. Враховуючи розміри ставок державного мита, закріплені ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року за №7-93 (із позовних заяв -1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), суд вважає за доцільне стягнути з відповідача до державного бюджету державне мито в розмірі 51 гривень.

Результат розгляду: granted