Рішення адміністративного суду від 2008-04-23 00:00:00+03

Управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області звернулося до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства “Завод “Автоелектроапаратура”про стягнення коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що Відкрите акціонерне товариство “Завод “Автоелектроапаратура”перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Тиврівському районі. Станом на 17.03.2008 року за відповідачем рахується заборгованість по невідшкодованих до Пенсійного фонду України фактичних витратах на виплату пенсій за віком на пільгових умовах по Списку №2 по громадянці [PERSON], за період з 02.02.2007 року по 17.03.2008 року в загальній сумі 4192,23 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності. Разом з тим, просив суд при винесенні рішення врахувати положення ст.99 КАС України, а тому на підставі даної норми визнають позовні вимоги в сумі 3948,11 гривень стосовно заборгованості, що утворилася з березня 2007 року по березень 2008 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. Абзацом 4 п.1 ст.2 Закону України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування”передбачено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону (п.1 - суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; п.2 - філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади), об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “б”- “з”статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. Відкрите акціонерне товариство “Завод “Автоелектроапаратура” перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області. З матеріалів справи вбачається, що на підставі поданої заяви та необхідних документів [PERSON] призначена пенсія відповідно до ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України. Пенсія їй призначена в зв'язку роботою повний робочий день в якості гальваніка дільниці металопокриття у ВАТ “Завод “Автоелектроапаратура”. Відповідно до “Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України”, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 “Прикінцевих положень”Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”в розмірі для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, яким являється відповідач, - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. П.п.6.8 п. 6 даної Інструкції передбачено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Разом з тим, суд враховує клопотання представника відповідача стосовно застосування ст.99 КАС України. Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Статтею 100 КАС України передбачено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про доцільність задоволення даного позову в частині заборгованості в сумі 3948,11 гривень, що утворилася за період з березня 2007 року по березень 2008 року. Ч.2 ст.94 КАС України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Враховуючи розміри ставок державного мита, закріплених ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року за №7-93 (із позовних заяв -1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), суд вважає за доцільне стягнути з відповідача до державного бюджету державне мито в розмірі 51 гривень.

Результат розгляду: partial