Рішення адміністративного суду від 2008-05-13 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання бездіяльності Управління праці та соціального захисту населення в м. Рівне протиправною та зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Міністерства праці та соціальної політики України здійснити виплату йому допомоги на оздоровлення в розмірі відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, надав пояснення, які повністю співпадають з позицією, які викладена в позовній заяві. Представник Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради пояснив, що Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому здійснює лише фізичну виплату вказаних допомог. Фінансове забезпечення областей для здійснення виплати допомог проводиться в розмірах, визначених Законом України про Державний бюджет на відповідний рік. Просить відмовити у задоволенні позову. Від Міністерства фінансів України надійшли письмові заперечення на позов, в яких, зокрема, відповідач зазначає, що починаючи з 1996 року у нормативних актах, що встановлювали розмір мінімальної заробітної плати, зазначено, що до прийняття Верховною Радою України змін до законів, у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальна заробітна плата, Кабінету Міністрів України надано право здійснювати застосування цих норм, виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджету України. У 2006-2007 роках зазначені виплати здійснювались у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12.07.05 №562. Представник Державного казначейства України та представник Міністерства праці та соціальної політики України в судове засідання не з'явились, заяв по справі та заперечень на позов не надали, хоч належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Заслухавши учасників процесу, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 1 категорії та інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням серії А № [NUMBER] (а.с.7). Позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради. Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту громадян виконавчого комітеті Рівненської міської ради від 26.12.2007 року № 01/9-7665, позивачу щорічна допомога на оздоровлення за 2007 рік виплачена в сумі 120,00 грн., відповідно до Постанови КМ України від 12.07.2005 року № 562 . Відповідно до абз.4 ч.4 ст.48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі по тексту постанови - Закон 796-12) (в редакції, що діяла до 31.12.2007 року), щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - інвалідам 2 групи виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Однак, Законом України “Про державний бюджет України на 2007 рік”, дію абзацу четвертого частини четвертої статті 48 зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано неконституційним положення п.30 ст.71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік”, яким зупинено дію абзацу 4 частини 4 статті 48 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в частині виплати допомоги у розмірах до мінімальної заробітної плати. Відповідно до п.3 резолютивної частини Рішення Конституційного суду України №6/рп-2007 від 09.07.2007 року, положення статей законів про Державний бюджет на 2007 рік, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 09.07.2007 року. На момент виплати позивачу допомоги на оздоровлення в 2007 році була чинною норма Закону України про державний бюджет на 2007 рік, якою було зупинено дію абз. 4 ч.4 ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (в частині виплати допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Рішення Конституційного суду від 09.07.2007 року № 6/рп-2007 не має зворотньої дії в часі і діє з 09.07.2007 року. Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 7, чч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України, бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Останні встановлюються законом про Державний бюджет України. Законом про Державний бюджет України щорічно затверджуються асигнування для головних розпорядників коштів. Пунктом 2 Указу Президента України “Про заходи щодо забезпечення наповнення державного бюджету та посилення фінансово-бюджетної дисципліни” від 28.02,97р. №187 зазначено, що витрачання коштів органами виконавчої влади, їх структурними підрозділами, іншими організаціями, які фінансуються за рахунок Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, здійснюється на підставі їх кошторисів доходів і видатків, які затверджуються у встановленому порядку. Крім того, ст. 101 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік” надано право Кабінету Міністрів України у 2007 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Дана норма неконституційною не визнавалася, діяла на момент виплати позивачу допомоги на оздоровлення у 2007 році. Пунктом 2 Рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 р. N6-рп/2007 конституційне провадження у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 101 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» припинено на підставі пункту 2 статті 45 Закону України “Про Конституційний Суд України”. А відтак, відповідно до зазначеної норми Закону про Державний бюджет на 2007 рік, Кабінету Міністрів України надано право встановлювати розміри соціальних виплат в межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Розмір допомоги на оздоровлення у 2007 році був визначений Постановою КМУ України № 562 від 12.07.2005 року. Будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету розпорядники бюджетних коштів можуть здійснювати лише за наявності відповідного бюдетного призначення (ст. 23 Бюджетного кодексу України), яке в свою чергу має кількісні та часові обмеження (п.9 ст. 2 Бюджетного кодексу України). Згідно із ст. 95 Конституції України, будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються виключно законом про Державний бюджет України. Частиною 2 статті 4 Бюджетного кодексу України встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням закону про Державний бюджет України. За таких обставин, дії відповдіачів щодо виплати позивачу у 2007 році допомоги на оздоровлення в сумі 120 грн. відповідали приписам ст. 95 Конституції України, ч.2 ст. 4, ст. 7, ст. 23 Бюджтного кодексу України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», Постанові КМ України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». А відтак, вимоги позивача про зобов'язання відповідачів вчинити дії щодо виплати позивачу допомоги на оздоровлення в розмірі відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не підлягають до задоволення.

Результат розгляду: denied