Рішення адміністративного суду від 2008-01-17 00:00:00+02

Позивач звернулась до адміністративного суду із зазначеним позовом. Просить стягнути з відповідача різницю недоплаченої щорічної одноразової грошової допомоги у розмірі 3148,18 грн. Вимоги мотивує тим, що їй, як учаснику війни, відповідно до ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня повинна надаватися одноразова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Однак, за 2005-2007 роки вона виплачувалась Житомирським обласним центром по нарахуванню і здійсненню соціальних виплат у неповному розмірі чим були порушені її права. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідач Головного управління праці та соціального захисту населення в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заперечень суду не надав. Суд, розглянувши матеріали справи, встановив: спірні правовідносини регулюються Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Встановлено, що позивач, [PERSON], є учасником війни, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 18.11.2003 року, видане Корольовським УПСЗН м.Житомира. Згідно ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно, до 5 травня, учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Як свідчить додатковий атестат управління соціального захисту населення Корольовського району позивач отримала разову грошову допомогу до 9 травня у 2005 році - 50 грн., у 2006 році - 50 грн., у 2007 році - 55 грн., тобто з урахуванням обмежень, встановлених Законами України «Про державний бюджет України на 2005 рік», «Про державний бюджет України на 2006 рік», «Про державний бюджет України на 2007 рік». У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою, визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави. Статті 21 та 22 Конституції України закріпили, що права та свободи людини є невідчужуваними та непорушними, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках передбачених Основним Законом України. Зокрема ст.64 визначено вичерпний перелік випадків щодо обмеження встановлених прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень, а саме: в умовах воєнного або надзвичайного стану. Встановлення окремими законами України певних пільг, компенсацій і гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист, а тому, відповідно до ч.6 ст.6. ч.2 ст.19, ч.1 ст.68 Конституції України, вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними. Таким чином суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідно до ст.171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення, а тому суд вважає, що недовиплачену разову грошову допомогу слід стягнути з Головного управління праці і соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації. Стягненню підлягає допомога за 2007 рік, оскільки в адміністративному судочинстві діє річний строк позовної давності, а відповідно до ч.4 ст.171Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» такі виплати передбачено проводити до 30 вересня відповідного року. З врахуванням отриманої позивачем разової грошової допомоги за 2007 рік в розмірі 55 грн., суд вважає необхідним стягнути на його користь невиплачену разову грошову допомогу за вказаний період в розмірі 1175 грн. 18 коп.(1230 грн.18 коп.-55 грн.). В решті позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного і

Результат розгляду: partial