Рішення адміністративного суду від 2008-02-20 00:00:00+02

Позивачі звернулися до суду з позовними заявами, вказуючи на те, що вони мають статус дітей війни і мають право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Законом України „Про державний бюджет України на 2007 рік” п.12 ст. 71 було призупинено дію ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни” в частині виплати щомісячної доплати до пенсії. 09 липня 2007 року рішенням Конституційного Суду України № 6-рп-2007 (справа № 1-29/2007) було визнано положення п. 12 ст. 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік” неконституційним. Таким чином, починаючи з 09 липня 2007 року відповідач зобов”язаний був здійснити перерахування пенсій, тобто привести у відповідність з рішенням Конституційного Суду України розмір виплати їм пенсій. Але відповідач, в порушення частини 5 ст. 124 Конституції України, відповідно до якої судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов”язковими до виконання на всій території України, ігнорує зазначене рішення Конституційного Суду України. Бездіяльність відповідача грубо порушує конституційні права і свободи позивачів, позбавляє їх законного права на отримання перерахованих пенсій, що свідчить про нехтування правами громадян з боку відповідача. Відповідно до частини 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Враховуючи вищевикладене, позивачі просять суд: визнати протиправною бездіяльність управління пенсійного фонду України в Коропському районі; зобов”язати управління пенсійного фонду України в Коропському районі здійснити перерахування пенсій та забезпечити їх виплату відповідно до рішення Конституційного суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп-2007 (справа № 1-29/2007). В судове засідання позивачі не з'явилися, але на адресу суду надали заяви, в яких зазначено, що в зв'язку з похилим віком вони не можуть бути присутніми при розгляді цивільної справи за позовами до районного управління Пенсійного фонду України про перерахування їм пенсії як дітям війни, позовні вимоги підтримують повністтю і просять розглянути справу без їх участі. Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України в Коропському районі, Чернігівської області Седько І.В. надала до суду заперечення на позовні заяви. Позовні вимоги визнала частково, і пояснила, що визнає право позивачів на підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни”. Але управління Пенсійного фонду України в Коропському районі не має програмного забезпечення для здійснення відповідного перерахунку пенсій та не має коштів на виплату підвищень у вказаному розмірі. У 2007 році підвищення до пенсій виплачувалося лише дітям війни, які були інвалідами. У 2008 році, на підставі Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік” підвищення отримують всі діти війни у розмірі 10% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. У запереченнях на позовні вимоги відповідач вказав, що дійсно, рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року були визнані такими, що не відповідають Конституції України положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, зокрема ст. 71 пункт 12, ст. 111. Оскільки рішення Конституційного Суду України набирає чинності з дня його ухвалення, Пенсійний фонд України з питань виплати пенсій у розмірах, обчислених без урахування положень закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік” 06 серпня 2007 року звернувся до Міністерства юстиції України. Міністерство юстиції розглянуло лист ПФУ щодо висловлення пропозиції з приводу порядку реалізації ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни” і в межах компетенції повідомило наступне (лист Мін”юсту від 31.08.2007 року № 21-46-561). Статтею 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни” дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком (дію ст. 6 цього закону було зупинено на 2007 рік згідно із п. 12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”). Визначення мінімального розміру пенсії за віком надано лише в ст. 28 Закону України „Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування”. При цьому частиною третьою статті 28 встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених за цим Законом. Заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Законом України „Про соціальний захист дітей війни” № 2195-1 від 18.11.2004 року встановлено правовий статус дітей війни і визначено основи їх соціального захисту та гарантовано їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки. Статтею 6 вказаного Закону визначено, що дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком. При цьому ст. 3 цього ж Закону передбачено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Cудом в судовому засіданні встановлено, що позивачі на підставі посвідчень, виданих відділом соціального захисту населення Коропської районної державної адміністрації, Чернігівської області являються пенсіонерами, їм призначена пенсія за віком, вони відносяться до категорії - "діти війни", про що в посвідченнях є відповідна відмітка. В зв"язку з цим, на позивачів поширюється дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і вони мають право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до пункту 12 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням ст. 111 цього ж Закону за якою підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп-2007 від 09.07.2007 року у справі № 1-29/2007р. визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окремі положення Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", в тому числі і п. 12 ст. 71, яким зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням ст. 111 цього ж Закону. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв"язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Відповідне рішення Конституційного Суду України є обов"язковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України: „Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність”. Згідно ч. 2 ст.19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 22 Конституції України: при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем - Управлінням Пенсійного фонду України в Коропському районі, Чернігівської області в судовому засіданні не надано суду доказів та не доведено правомірності свого рішення щодо ненарахування та невиплати позивачам підвищення до пенсії відповідно до Закону України " Про соціальний захист дітей війни" та рішення Конституційного Суду України № 6-рп-2007 від 09.07.2007 року. Також, судом не може бути прийнято до уваги та враховано як підставу ненарахування та невиплати позивачам підвищення до пенсії посилання відповідача на той факт, що питання визначення величини мінімальної пенсії за віком, що застосовується для обчислення підвищення пенсії особам, яким встановлено статус "дитина війни", має бути вирішено у законодавчому порядку шляхом внесення змін до Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Статтею 8 КАС України визначено, що забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини. Факт відсутності визначення та врегулювання на законодавчому рівні питання визначення величини мінімальної пенсії за віком, що застосовуеться для обчислення підвищення пенсії особам, яким встановлено статус "дитина війни" не може бути підставою для позбавлення позивачів визначених державою соціальних гарантій та підтримки як діти війни. Стаття 9 КАС України визначає, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів не суперечать вимогам діючого законодавства, є обгрунтованими, законними та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted