Рішення адміністративного суду від 2008-04-22 00:00:00+03

У листопаді 2007 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Просить визнати дії Головного управління праці і соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо виплати щорічної одноразової грошової допомоги у меншому розмірі неправомірними та стягнути різницю недоплаченої допомоги, як учаснику війни та інваліду війни 1-ї групи за 2005-2007 роки у розмірі 9760 грн. 60 коп. Вимоги мотивує тим, що йому, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня повинна надаватися одноразова грошова допомога у розмірі трьох та десяти мінімальних пенсій. Однак вона виплачувалась Житомирським обласним центром по нарахуванню і здійсненню соціальних виплат у неповному розмірі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином. Причини неявки не повідомили. Заперечень не надали. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановив: спірні правовідносини регулюються Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Встановлено, що позивач [PERSON] є ветераном війни -інвалідом війни 1-ї групи, що підтверджується посвідченням серії Б [NUMBER]від 19.05.1997 року. Згідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни 1-ї групи виплачується разова грошова допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком. Як свідчить довідка Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат № 30315/2 від 23.11.2007р., позивач отримав разову грошову допомогу до 9 травня у 2005 році - 400 грн., у 2006 році - 400 грн., у 2007 році - 450 грн., тобто з урахуванням обмежень, встановлених Законами України «Про державний бюджет на 2005 рік», «Про державний бюджет на 2006 рік», «Про державний бюджет на 2007 рік». Ст. 22 Конституції України закріпила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними. Таким чином суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі зазначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Беручи до уваги річний строк позовної давності в адміністративному судочинстві та вимоги ч.4 ст.171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що такі виплати проводяться до 30 вересня відповідного року, суд стягує заборгованість лише за 2007 рік. З врахуванням отриманої позивачем разової грошової допомоги за 2007 рік в розмірі 450 грн., суд вважає необхідним стягнути на його користь недовиплачену разову грошову допомогу за вказаний період в розмірі 3650 грн. 60 коп.(4100 грн.60 коп.-450 грн.). В решті позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного і

Результат розгляду: partial