Рішення адміністративного суду від 2008-08-14 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів різницю недоплаченої щорічної одноразової грошової допомоги у розмірі 4310,00 грн. Вимоги мотивує тим, що йому як інваліду війни 1 групи, відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, щорічно до 5 травня повинна виплачуватися разова грошова допомога у розмірі десятьох мінімальних пенсій за віком. Однак у 2008 році вона виплачувалась Житомирським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в неповному розмірі чим були порушені його права. Позивач в судове засідання не прибув, надіслав до суду клопотання, в якому просить справу слухати без його участі, а позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представники відповідачів до суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у передбаченому законом порядку. Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], є інвалідом війни 1 групи, що підтверджується посвідченням [NUMBER]. Згідно ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” (із змінами та доповненнями), щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Як свідчить чек (рахунок) Ружинської філії Ощадбанку [NUMBER], позивач отримав разову грошову допомогу до 5 травня у 2008 році у розмірі 500 грн., тобто з урахуванням обмежень, встановлених Законом України “Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України”. Ст. 22 Конституції України закріпила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 2 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року по справі №1-28\2008 були визнані неконституційними положення пункту 20 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України “Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України”, а, отже, з цього часу відновлено дію ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” в повному обсязі. Відповідно до пункту 6 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України “Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України”, визнаних неконституційними. Судом встановлено, що всупереч рішенню Конституційного Суду України правлінням праці та соціального захисту населення вказана грошова допомога позивачеві виплачувалась в розмірі меншому ніж це встановлено Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Таким чином суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком (ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”). З врахуванням мінімального розміру пенсії за віком та отриманої позивачем разової грошової допомоги за 2008 рік, суд вважає необхідним стягнути на його користь недовиплачену разову грошову допомогу за вказаний період в розмірі 4310,00 грн. (481,00 грн. х 10 - 500 грн). Відповідно до ч. 1 ст. 17-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту. Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є Головне управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з нього. У задоволенні позовних вимог до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат слід відмовити за безпідставністю.

Результат розгляду: partial