Рішення адміністративного суду від 2008-10-24 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області по нарахуванню і виплаті суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; стягнути з відповідача на її користь недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у сумі 9966,87 грн.; призначити їй відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" <nau://ukr/2811-12|st15/> допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з 01 червня 2008 року у розмірі 538 грн. щомісяця, з наступним підвищенням щомісяця, року, підвищення розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, до закінчення передбаченої законом виплати, стягнути з відповідача суму моральної шкоди у розмірі 1000 грн. Позов обґрунтований тим, що відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" <nau://ukr/2811-12|st15/> щомісячно грошова допомога повинна надаватись в розмірі встановленому законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, як особі що фактично здійснює догляд за дитино до досягнення нею трирічного віку. Всупереч вимогам ст. 15 зазначеного Закону та п.3 ст.22 Конституції України <nau://ukr/254к/96-ВР|st22> щомісячна грошова допомога по догляду за дитиною виплачувалась не в повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач належним чином повідомлений про проведення судового засідання, до суду свого представника не направив, надав заяву про розгляд справи за його відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані позивачем докази, встановив, що позивач є матір'ю малолітньої дитини -[PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданими виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області 25.01.2006 року. Відповідно до положень Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" <nau://ukr/2811-12/> позивач має право на пільги відповідно до вимог цього Закону, а саме на отримання щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі встановленому законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Статтею 56 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" <nau://ukr/489-16|st56/> встановлено, що у 2007 році щомісячна грошова допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка виплачується відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" <nau://ukr/2811-12/> передбачена у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За даними Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської райдержадміністрації позивачу виплачена допомога по догляду за дитиною за грудень 2005 року - 36,69 грн., січень 2006 р. - 94,77 грн., лютий 2006 року - 90 грн., березень 2006 року - 99, 54 грн., квітень 2006 року - 94,77 грн., травень 2006 року - 98,01 грн., з червня по грудень 2006 року - по 96,39 грн., січень 2007 року - 104,22 грн., лютий 2007 року - 109,71 грн., з березня по липень 2007 року - по 104,49 грн., з серпня по жовтень 2007 року - по 109,62 грн., листопад 2007 року - 112,50 грн., грудень 2007 року, січень 2008 - по 115,65 грн., лютий 2008 року - 149,12 грн., з березня по квітень 2008 року - по 130 грн., що підтверджується довідкою № 470 від 09.06.08 р. Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України <nau://ukr/254к/96-ВР> (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66 <nau://ukr/489-16|st66/>, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71 <nau://ukr/489-16|st71/>, статей 98 <nau://ukr/489-16|st98/>, 101 <nau://ukr/489-16|st101/>, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" <nau://ukr/489-16|st111/> (справа про соціальні гарантії громадян) від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України <nau://ukr/254к/96-ВР> (є неконституційними), положення ст.56 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" <nau://ukr/489-16|st56/>, за якою щомісячна грошова допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, який дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Положення статті 56 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. За таких обставин, відповідач повинен нарахувати та виплатити позивачу щомісячну грошова допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, встановленому законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Разом з тим, суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо призначення позивачу з 01 червня 2008 року допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 538 грн. щомісяця з наступним підвищенням щомісяця, року, підвищення розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років до закінчення передбаченої законом виплати, оскільки зазначена вимога не відповідає змісту законодавства тому, що судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання і не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин. Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України <nau://ukr/2747-15|st2/> завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, тому суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з метою повного захисту прав позивача, як це передбачено ст. 11 КАС України. На думку суду, відповідач допустив протиправну бездіяльність, оскільки після набуття чинності рішенням Конституційного Суду України 09.07.2007 року не вчинив заходів щодо поновлення прав позивача на отримання соціальних виплат саме у розмірах, передбачених, у даному випадку, Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" <nau://ukr/2811-12/>. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача недоотриманої допомоги суд виходить з того, що призначення та виплата всіх видів державної допомоги сім'ям з дітьми належить до компетенції органів соціального захисту населення, як це визначено у п. 3 ст. 3 та ст. 5 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми". <nau://ukr/2811-12|st5/> Позивач оспорює правильність застосування відповідачем розміру соціальної допомоги , встановленою ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», а не ст. 15 Закону України «Про соціальну допомогу сім'ям з дітьми» . Визначаючи бездіяльність незаконною, суд зобов'язує відповідача здійснити дії, спрямовані на поновлення прав позивача, як особи, яка має право на державну соціальну підтримку, передбачену зазначеним вище законом. Перевірка правильності нарахування (тобто проведення розрахунку) соціальної виплати не є предметом судового розгляду в цій справі. Позивач, окрім того, вимагає відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн. Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з положень ст. 23 ЦК України, за якими моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як зазначено у п. 5 Пленуму Верїховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наявні у справі матеріали та поясненння представника позивача не підтверджують факт заподіяння моральної шкоди позивачу, який не виявив бажання приймати участь при розгляді справи за його позовом. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами ч.3 ст.94 КАС України, згідно з якими якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог. Оскільки судом задоволені позовні вимоги немайнового характеру, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 грн. 40 коп.

Результат розгляду: partial