Рішення адміністративного суду від 2008-04-10 00:00:00+03

У січні 2008 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Зазначала, що їй, відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім”ям з дітьми”, щомісячно повинна надаватися грошова допомога у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму, для дітей віком до 6 років, як особі, що фактично здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Однак за квітень - грудень 2007 рік вона виплачувалась відповідачем у неповному розмірі. Просила стягнути дану заборгованість у сумі 3221, 31 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Просила позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала. Надала письмове заперечення на позовну заяву, у якому обгрунтувала свою позицію щодо позовних вимог позивача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про державну допомогу сім”ям з дітьми”. Із матеріалів справи вбачається, що позивач є матір”ю малолітньої дитини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 12.04.2005 року. Догляд за дитиною здійснюється матір”ю. Як свідчить довідка Управління праці та соціального захисту населення Житомирської РДА від 29.12.2007 року за № 73, позивач отримала щомісячну грошову допомогу: з квітня по серпень - по 104, 49 грн., за вересень - жовтень - по 109, 62 грн., за листопад - грудень - по 112, 50 грн., тобто відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім”ям з дітьми” з врахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік”. Відповідно до ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Дію частини 1 статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім”ям з дітьми " зупинено на 2006 рік в частині виплати допомоги по догляду за дитиною відповідно до прожиткового мінімуму згідно із Законом N 3235-IV (3235-15) від 20.12.2005. На 2007 рік дію цієї норм зупинено згідно із Законом N 489-V (489-16) від 19.12.2006, і лише з 9 липня 2007 року дію ст.12 та ч.1 ст.15, п.3 розділу УШ „Прикінцеві положення” Закону України „Про державну допомогу сім”ям з дітьми” щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 (v0a6p710-07) від 09.07.2007. Відповідно до пункту 5 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв»язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними. Судом встановлено, що всупереч рішенню Конституційного Суду України вказана допомога позивачці виплачується не в повному розмірі. Визнані неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення. Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік", визначено інший порядок обчислення і виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому позов підлягає частковому задоволенню, а саме: стягненню підлягає заборгованість по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з липня по грудень 2007 року включно. З врахуванням розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років в цей період (ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік») сума заборгованості становить: 463 х 3 + 470 х 3 = 2799, 00 грн. - 653, 22 = 2145, 78 грн. Позивачем [PERSON]. сплачено судовий збір у розмірі 3, 40 грн., що підтверджено документально. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб»єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Таким чином, суд приходить до висновку, що сплачений позивачем удовий збір у сумі підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України. На підставі викладеного і

Результат розгляду: partial