Рішення адміністративного суду від 2008-04-22 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації(Відповідач 1), управління Пенсійного фонду України Дніпровського району м. Херсона(Відповідач 2), про визнання протиправними дій щодо виплати разової грошової допомоги як учаснику бойових дій, визнання права на її перерахунок, зобов'язання її перерахувати та виплату недоплаченої суми посилаючись на той факт, що йому як учаснику бойових дій згідно п.22 ст.12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, щорічно до 5 травня, має бути виплачена разова грошова допомога у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Позивач стверджує, що у 2004-2007роках вказана допомога виплачена значно менша без урахування мінімальної пенсії за віком, а саме: у 2004році він отримав - 120грн., у 2005році - 250грн., у 2006році - 250грн., у 2007році - 280грн. Стверджує, що згідно вимог чинного законодавства відповідно до мінімальної пенсії за віком така грошова допомога мала бути виплачена відповідачем у 2004році в розмірі 1420грн., у 2005році - 1660грн., у 2006році - 1795грн., у 2007році - 2050грн. Оскільки виправити помилку державний орган добровільно відмовляється, позивач змушений звернутись до суду із вказаною позовною заявою. Просить суд стягнути з відповідача на його користь недоплачений розмір грошової допомоги у розмірі 6025,00грн. Позивач у судовому засіданні уточнив позовні вимоги та просив суд визнати протиправними дії Головного управління праці та соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації щодо виплати разової грошової допомоги як учаснику бойових дій, визнати право на її перерахунок, зобов'язати Головне управління праці та соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації її перерахувати та виплатити недоплачені суми у розмірі 6025,00грн. Представник Відповідача 1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що виплати здійснюються централізовано Херсонським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат за розпорядженням управлінь (відділів) праці та соціального захисту населення відповідної районної у м. Херсоні ради. Позивачу було нараховано та виплачено щорічну разову допомогу відповідно до діючого законодавства, а саме згідно Закону України “Про державний бюджет України” на 2004 рік виплата здійснювалась у розмірі 120грн., згідно ст.34 Закону України “Про державний бюджет України” на 2005 рік - у розмірі 250грн., згідно ст.30 Закону України “Про державний бюджет України” на 2006 рік у розмірі 250грн., а у 2007 році - 280грн. Вважає, що норми закону “Про державний бюджет України” є діючими та їх не визнано такими, що не відповідають Конституції України. Усі виплати щорічної разової допомоги здійснювались відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Вважає, що права позивача не порушувались, тому просить суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог за необґрунтованістю. Представник Відповідача 2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що предметом спору є вимоги позивача щодо виплати разової грошової допомоги як учаснику бойових дій, відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а ст.17-1 цього ж Закону встановлено, що дану виплату здійснюють органи праці та соціального захисту населення. З огляду на це та беручи до уваги, що позивачем будь-яких позовних вимог до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона не заявлено просить суд визнати управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона неналежним відповідачем у справі. Вислухавши позивача та представників відповідачів, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є учасник бойових дій, що підтверджено посвідченням [NUMBER]. Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учаснику бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі 05 мінімальних пенсій за віком щорічно до 05 травня. Згідно статті 22 Конституції України закріплює принцип гарантованості конституційних прав і свобод, неможливість їх скасування. Частина 2 наведеної статті категорично забороняє при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг існуючих прав та свобод. Однією із пільг учасників бойових дій та осіб, прирівняних до них, згідно ст.12 Закону України №3551-12 „Про статус ветеранів війни, гаранті їх соціального захисту” від 22.10.1993 року з подальшими змінами та доповненнями, є оспорювана позивачем щорічна виплата разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, яка повинна бути виплачена до 5 травня. За ч.2 ст.19 Закону України „Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 року з подальшими змінами та доповненнями, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості. Виходячи зі змісту постанови Кабінету Міністрів України №544 від 15.04.2003 року, Законів України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2005 рік” та деяких інших законодавчих актів”, „Про Державний бюджет на 2006 рік”, мінімальна пенсія за віком у 2004 році становить 284грн., у 2005 році становить 332грн., у 2006 році - 359грн., у 2007році - 410грн. Таким чином позивачу до 5 травня 2004року мала бути виплачена щорічна разова грошова допомога, як учаснику бойових дій, в розмірі 1420грн. В 2005році така допомога повинна становити 1660грн., у 2006році 1795грн., у 2007році 2050грн. Відповідно до довідки Головного Управління праці та соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації, [PERSON] був включений у списки на виплату одноразової грошової допомоги у 2004році - 120грн., у 2005 році - 250грн., у 2006 році - 250грн., у 2007 році - 280грн. Таким чином позивачу було не доплачено за 2004 рік: 284х5-120=1300грн.: за 2005 рік: 332х5-250=1410грн.: за 2006 рік: 359х5-250=1545грн., за 2007 рік: 410х5-280=1770грн., що є, на переконання суду, порушенням його гарантованих прав. Суд вважає, що нормативні акти, в тому числі й Закони, не можуть звужувати обсяг існуючих прав громадян, в даному випадку позивача. Прикладом є рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року, якими визнано неконституційними положення Законів України „Про Державний бюджет України на 2004рік”, в частині зупинення або звуження пільг, компенсації і гарантії, на які, за законами України, мають право окремі громадяни. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі стосовно Відповідача 1, а також вважає, що судові витрати слід покласти на Відповідача 1. На підставі наведеного,

Результат розгляду: granted