Рішення адміністративного суду від 2008-01-31 00:00:00+02

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з позовною заявою до управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації Київської області про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення, в котрих зазначено, що вона перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Яготинської РДА як особа постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченнями громадянина евакуйованого у 1986 році із зони відчуження. Згідно ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” ( Закон №796-ХІІ) виплачується щорічна допомога на оздоровлення в таких розмірах: евакуйованим - три мінімальних заробітних плат. Фактично позивачкою була отримана допомога на оздоровлення в наступних розмірах: [PERSON] як особою, евакуйованою із зони відчуження 2 категорії допомога за 2003 рік у вересні 2004 року в розмірі 15,70 грн.; допомога за 2004 рік в липні 2005 року в розмірі 15,70 грн.; допомога за 2005 рік в листопаді 2005 року в розмірі 75 грн.. Яготинське УПСЗН Яготинської районної державної адміністрації Київської області при нарахуванні щорічних виплат на оздоровлення за 2003 - 2005 р. виходило з положень Закону № 796-ХІІ та Постанови Кабінету Міністрів України “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 р. № 836, та постанови Кабінету Міністрів України “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 12.07.2005 р. № 562. Оскільки, в силу ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” виплата одноразової щорічної допомоги на оздоровлення їм повинна здійснюватись в розмірі трьох, чотирьох та п'яти мінімальних заробітних плат, то вважають відмову управління праці та соціального захисту населення в перерахуванні та виплаті недоотриманих сум неправомірною, в зв'язку з чим позивачка просила стягнути з відповідача недоплачені суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2003 - 2005 рік на її користь в розмірі 2563 гривень 60 копійок. В судовому засіданні позивачка уточнила вимоги позову та просила стягнути з відповідача на її користь недоплачені суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2003 - 2005 рік в розмірі 2530 гривень 60 копійок. Представники відповідача в судове засідання не з'явився, звернувся з заявою про розгляд справи у його відсутність та повідомив про невизнання позову, мотивуючи це тим, що статтею 62 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи “ передбачено, що його застосування провадиться у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. В силу ст.117 Конституції України постанови Кабміну є обов'язковими для виконання відповідачем по справі. Крім цього, свої заперечення проти позову відповідач мотивував тим, що відповідно до пункту 3 ст.116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує проведення політики у сфері соціального захисту, зокрема, приймає нормативно-правові документи які регламентують порядок виплати щорічної одноразової допомоги на оздоровлення постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст. 2 Закону України “Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2002 рік” від 13.12.2001 № 2896-ІП до прийняття Верховною Радою України змін до законів, у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальна заробітна плата, Кабінету Міністрів України здійснювати застосування цих норм, виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджету України на відповідний рік. Починаючи з 1996 року у Законах України “Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати”, які приймались Верховною Радою України на відповідні роки, встановлено, що до прийняття Верховною Радою України змін до законів, у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальний розмір заробітної плати, не застосовувати його як розрахункову величину для визначення розмірів допомоги, компенсаційних та інших виплат. Стаття 63 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” закріплює норму, якою стверджується, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону здійснюється за рахунок Державного бюджету, а відповідно до ст.47 Бюджетного Кодексу України, Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Державного бюджету України. В силу ч.2 ст. 95 Конституції України, ч.ч.2, 5 ст. 4 Бюджетного Кодексу України, ч.ч.2, 5 ст.51, ст.22 Бюджетного Кодексу України Управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації як виконавчий орган зобов'язаний проводити виплату щорічної допомоги на оздоровлення в межах виділених з бюджету коштів. Виплата вищевказаної допомоги понад встановленого розміру є грубим порушенням чинного законодавства, а нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного Кодексу України. Згідно з бюджетними призначеннями і враховуючи вимоги ст.95 Конституції України та Бюджетного Кодексу України, Кабінет Міністрів України встановив розміри одноразової компенсації на оздоровлення, визначені постановами Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 № 839 “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 12.07.2005 № 562 “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Таким чином, Кабінет Міністрів України, виконуючи Закон України “Про Державний бюджет України” на відповідні роки, здійснював видатки на реалізацію положень Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в межах асигнувань, затверджених Верховною Радою України. Представники відповідача також просили відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивачами адміністративний позов подано з порушенням вимог ч.ч.1, 2 ст.99 КАС України. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачів, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні з пояснень позивачки, копій посвідчення, розрахунку суми щорічної допомоги, довідки Управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації (3, 5, 6) встановлено, що [PERSON] як особою, евакуйованою із зони відчуження 2 категорії допомога за 2003 рік у вересні 2004 року в розмірі 15,70 грн.; допомога за 2004 рік в липні 2005 року в розмірі 15,70 грн.; допомога за 2005 рік в листопаді 2005 року в розмірі 75 грн.. Після звернення у 2007 році до управління праці та соціального захисту населення Яготинської РДА позивачці у перерахуванні та виплаті недоотриманих сум щорічної одноразової допомоги в розмірах передбачених ст.48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи“ відмовлено. Дії відповідача суперечать вимогам закону. Позивачкою недоотримані суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2003 - 2005 рік з врахуванням розмірів мінімальних заробітних плат на момент виплати позивачці допомоги, які підлягають стягненню з відповідача на її користь в розмірі 2530 гривень 60 копійок. Дійшовши такого висновку суд врахував наступне. Відповідно до ст.89 Закону України “Про державний бюджет України на 2004 рік” №1344-ІV від 27 листопада 2003 року з 1 січня 2004 року розмір мінімальної заробітної плати установлено 205 гривень на місяць, а з 1 вересня 2004 року - 237 гривень на місяць. В силу вимог статті 83 закону України “Про державний бюджет України на 2005 рік” від 23 грудня 2004 року № 2285-IV з 1 січня 2005 року розмір мінімальної заробітної плати установлено в розмірі 262 гривні на місяць, з 1 квітня 2005 року - 290 гривень на місяць, з 1 липня 2005 року - 310 гривень на місяць, з 1 вересня 2005 року - 332 гривні. Згідно ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” ( Закон №796-ХІІ) виплачується щорічна допомога на оздоровлення в таких розмірах: евакуйованим - три мінімальних заробітних плат. Законом “Про статус і соці­альний захист громадян, які по­страждали внаслідок Чорно­бильської катастрофи” не упов­новажено Кабінет Міністрів зменшувати конкретні суми ком­пенсацій і допомоги, змінювати розмір допомоги на оздоровлен­ня, встановлений законом. Частиною 1 ст.67 закону “Про статус і соціальний захист грома­дян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” було встановлено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій (передбачених цим законом) підвищуються Кабіне­том Міністрів відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробіт­ної плати. Відповідно до ст.2 Закону “Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2002 рік”, яким з 1 січня 2002 року встановлено розмір мінімальної заробітної плати 140 грн. на місяць, а з 1.07.2002р. - 165 грн. на місяць, до прийняття Верховною Радою змін до за­конів, у нормах яких для розра­хунків застосовується мінімаль­на заробітна плата, Кабінету Міністрів доручалось здійсню­вати застосування цих норм, ви­ходячи з реальних можливостей видаткової частини державного бюджету на 2002 рік. Незважаючи на те, що Вер­ховною Радою змін до ст.48 закону №796-ХІІ, в якій для розрахунків застосовується мінімальна заробітна плата, не внесено, Кабінетом Міністрів України ніякого врахування ре­альних можливостей видаткової частини державного бюджету на 2002 рік здійснено не було, ос­кільки розмір виплат на оздо­ровлення встанов­лений постановою КМУ від 1996 року, змінений не був. Абзацом 2 ст.2 закону “Про встановлення розміру мінімаль­ної заробітної плати на 2003 рік”, яким встановлено з 1.01.2003 розмір мінімальної заробітної плати 185 грн. на місяць, а з 1.12.2003 р. - 237 грн. на місяць, Кабінет Міністрів був уповно­важений до 1.03.2003 року внести на розгляд Верховної Ради пропо­зиції про поетапне наближення розміру мінімальної заробітної плати до прожиткового мініму­му та про внесення змін до за­конів, у нормах яких для розра­хунків застосовується мінімаль­на заробітна плата. Цей закон набрав чинності з 1.01.2003 року. Разом з тим лише законами № 3235-1У від 20.12.2005 року та №489-У від 19.12.2006 року дію абз. З ч.4 ст.48 закону “Про статус і соціальний захист громадян, які постражда­ли внаслідок Чорнобильської катастрофи” було зупинено відповідно на 2006 та 2007 роки у частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із законом - інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні пла­ти. Статтею 7216 закону “Про внесення змін до закону “Про Державний бюджет України на 2003 рік” розмір мінімальної заробітної плати з 1.12.2003 встановлено 205 грн. на місяць. Такий розмір мінімальної за­робітної плати був чинним до 31.08.2004 року. Мінімальна заробіт­на плата у розмірі 237 грн. з 1.09.2004 року була встановлена ст.58 Закону “Про Державний бю­джет України на 2004 рік”, яку доповнено ч.5 згідно із законом № 1801-ІУ від 17.06.2004 року. Верховна Рада у 2006 році доповнила закон “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внас­лідок Чорнобильської катастро­фи” ст.71, в якій встановлено, що дія положень цього закону не може призупинятися іншими за­конами, крім законів про внесен­ня змін до цього закону (закон № 231-У від 5.10.2006 року). Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції, виключно закона­ми визначаються, зокрема, осно­ви соціального захисту, а ст.75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада. Конституція не надавала права парламенту деле­гувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів. Верховною Радою дія ст.48 закону “Про статус і со­ціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорно­бильської катастрофи” протягом 2001 - 2004 рр. не призупиня­лась. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З огляду на вищенаведене та, виходячи із загальних засад пріоритетності Законів України над урядовими нормативно - правовими актами, суд вважає, що при визначенні розмірів щорічної одноразової допомоги на оздоровлення необхідно керуватись ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внас­лідок Чорнобильської катастро­фи”, а вимоги позову такими, що ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення. Суд також вважає, що позивачка звернулася до суду в межах строку, передбаченого ст.99 КАС України, оскільки управління праці та соціального захисту населення Яготинської РДА, дії котрого оскаржуються, відмовило їй в перерахуванні допомоги на оздоровлення у 2007 році.

Результат розгляду: granted