Рішення адміністративного суду від 2009-07-29 00:00:00+03

12 травня 2009 року Позивач подав до Відповідача адресовану заступнику Генерального прокурора України Кузьміну Р.Р. заяву про злочин, вчинений суддями апеляційного суду міста Києва за безпосередньої участі прокурора міста Києва за згодою голови судової палати у кримінальних справах апеляційного суду міста Києва, за який відповідно до вимог статей 365, 375 КК України передбачено кримінальну відповідальність. Злочин, на думку Позивача, полягає у безпідставній та необґрунтованій ініціативі прокурора міста Києва Блажівського Є.М. щодо перегляду в апеляційному порядку рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 червня 2008 року, яким сина Позивача - [PERSON] направлено на примусове лікування до психіатричної лікарні з посиленим режимом; у скасуванні цього рішення колегією суддів Апеляційного суду міста Києва у складі суддів Глиняного В.П., Бартащука Л.В., Журавель О.О., що відбулося за згодою голови судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Приндюк М. В. Згідно з частиною 1 статті 97 КПК України прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя, отримавши заяву про злочини, зобов`язані її прийняти, а прийнявши, на виконання свого наступного обов`язку, покладеного на них частиною 2 названої статті, не пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень: - порушити кримінальну справу; - відмовити в порушення кримінальної справи; - направити заяву про злочини за належністю. Отримавши згадану заяву про злочин Відповідач листом від 18 травня 2009 року № 09/1-545-07 направив її до прокуратури міста Києва, адресувавши її заступнику прокурора міста Києва Безкоровайному В.Д., для відповідної перевірки та вжиття заходів прокурорського реагування. Одночасно копію вказаного листа направлено на адресу Позивача. Зазначені обставини не оспорюють ся сторонами у справі, а тому відповідно до частини 3 статті 72 КАС України не підлягають доказуванню. Основні засади діяльності органів прокуратури в Україні визначені Законом України «Про прокуратуру»(далі - Закон). Згідно з положеннями статті 6 Закону органи прокуратури становлять єдину централізовану систему, яку очолює Генеральний прокурор України, з підпорядкуванням нижчестоящих прокурорів вищестоящим. Система органів прокуратури будується згідно з державним устроєм та адміністративно-територіальним поділом України, а також за функціональними ознаками і визначається статтею 13 Закону. Систему органів прокуратури становлять: Генеральна прокуратура України, прокуратури Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя (на правах обласних), міські, районні, міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, а також військові прокуратури Генеральна прокуратура є вищою ланкою цієї системи, яка під керівництвом Генерального прокурора визначає стратегію й тактику діяльності прокуратури, здійснює нагляд за дотриманням і правильним застосуванням законів юридичними та фізичними особами. Відповідно до побудови системи органів прокуратури з урахуванням адміністративно-територіального поділу, здійснення перевірки заяви про вчинення злочинів на території міста Києва належить до повноважень прокуратури міста Києва. Зміст заяви [PERSON] про злочин від 12 травня 2009 року свідчить, що йдеться про вчинення злочину в межах адміністративно-територіальної одиниці -міста Києва. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що Генеральна прокуратура України в межах повноважень, визначених Законом України «Про прокуратуру», та відповідно до положень статті 97 КПК України за результатами розгляду заяви Позивача про злочин від 12 травня 2009 року прийняла обґрунтоване рішення про її направлення за належністю до прокуратури міста Києва для перевірки та вжиття відповідних заходів прокурорського реагування. Таким чином, у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Результат розгляду: denied