Рішення адміністративного суду від 2008-10-03 00:00:00+03

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2001-2007 роки. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що Докучаєвське УПСЗН за 2001-2004 роки виплатило йому компенсацію на оздоровлення по 26.70грн., за 2005-2007 роки по 100 грн., у той час, коли ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачені щорічні компенсаційні виплати на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Недоплата складає 9513,20 грн.. Позивач у судове засідання не з'явилася надавши заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, на позові наполягає. Представники відповідача у судове засідання не з'явилися, надавши заяву, в якій просять справу розглядати без їх участі, позов не визнають, надавши до суду письмові заперечення проти позову, пославшись на те, що нарахування та виплата позивачу компенсації на оздоровлення проводилось Докучаєвським УПСЗН на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.96 року „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, згідно якої розмір щорічної допомоги на оздоровлення складає 21.50 грн. У своїй діяльності управління керується ст.. 62, 63 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи”, згідно яких застосування цього Закону ( в тому числі ст. 48) проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів, а фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету. Ст..28 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік” передбачені видатки на погашення заборгованості із соціальних виплат громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Заборгованість при цьому враховувалась в межах розміру, встановленому вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України. Суд, дослідивши заперечення відповідачів, письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС 2 категорії, у зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Ст. 48 вказаного вище Закону передбачена щорічна компенсація на оздоровлення, зокрема учасникам 2 категорії у розмірі 5 мінімальних розмірів заробітної плати. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Управління праці і соціального захисту населення виплачувало позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 26.70 грн., яка була встановлена постановою КМУ від 26.07.1996р. № 836 « Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Постановою № 836, на яку посилається відповідач, всупереч Закону № 796-12, ( який встановив розмір щорічної допомоги як величину кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі, зокрема, - 26.70 грн. ( за грошовою реформою 1996року). Між тим, з моменту прийняття постанови № 836 встановлені нею розміри щорічної допомоги на оздоровлення залишалися незмінними, у той час як Верховною Радою України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічна затверджувався новий державний бюджет. Ст.89 Закону України « Про внесення змін до Закону України « Про Державний бюджет України на 2004р» від 17.06.2004р. № 1801 встановлено з 01.01.2004року розмір мінімальної заробітної плати 205 грн. на місяць, а з 01.09.2004р.-237 грн. на місяць Відповідно до ст.83 Закону України « Про державний бюджет України на 2005 рік»розмір мінімальної заробітної плати становив з 01.01.2005 року-262 грн.на місяць, з 01.04.2005 року- 290 грн., з 01.07.2005р.-310 грн., з 01.09.2005р.-332 грн.. Зі змісту Закону не вбачається будь-яких обмежень щодо можливості застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації статті 48 Закону. Слід зазначити , що встановлений ще в 1996 році постановою Кабінету Міністрів України № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру , встановленому іншими законами України. Оскільки на Верховна Рада України , ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору , застосуванню підлягає саме стаття 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796, стаття 89 ЗУ « Про внесення змін до Закону України « Про Державний бюджет України на 2004р» від 17.06.2004р. № 1801, стаття 83 ЗУ « Про внесення змін до Закону України « Про Державний бюджет України на 2005р.» та деяких інших законодавчих актів України» від 25.03.2005р № 2505. а не постанова КМУ « Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996р. № 836. За таких обставинах та з урахуванням вимог статті 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи”, Управління праці та соціального захисту населення Докучаєвської міської ради Донецької області повинно виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за два роки, які передують часу звернення до суду ( 2003, 2004), виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати. УПтСЗН Докучаєвської міської ради Донецької області [PERSON]. була виплачена щорічна допомога на оздоровлення за 2003р., 2004р. по 26.70 грн. - за 2003р.-29.04.2004р, за 2004р-26.70 грн-02.03.2005р.. З урахуванням отриманої [PERSON]. суми 53,40 грн. та розміру заробітної плати, встановленої на момент виплати 29.04.2004- 205 грн., 02.03.2005р-262 грн., на користь позивача з УПтСЗН Докучаєвської міської ради Донецької області за 2003, 2004р.р. підлягає стягненню сума у розмірі 2281,60грн. ( 205*5-26.70) ( 262*5-26.70) недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2003, 2004 роки. Вимоги позивача, щодо стягнення з УПСЗН Докучаєвської міської ради заборгованості по допомозі на оздоровлення за 2001,2002 роки задоволенню не підлягають, оскільки виплату щорічної допомоги на оздоровлення хоча і здійснюють органи соціального захисту населення, але починаючи тільки з 29.10.2003 року, відповідно до п.2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою КМУ від 04.03.2002 року № 256. тобто, позивач пред'явив позовні вимоги до неналежного відповідача у справі і в частині стягнення з відповідача щорічної допомоги на оздоровлення за 2001, 2002рр. слід відмовити. Відповідно до п.30 ст. 71 ЗУ « Про Державний бюджет України на 2007 рік», зупинена на 2007 рік дія абзаців 2,3,4,5,6,7 частини першої , частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п*ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої ст.48 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині виплат компенсації і допоміг у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Однак рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року п.30 ст.71 ЗУ « Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнано неконституційним. Діючи закони не містили обмежень щодо застосування ст.48 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Оскільки ні Верховна рада України, ні Кабінет Міністрів України в 2005 році будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постанова Кабінету Міністрів України. За таких обставин та з урахуванням вимог ст.48 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідач повинен виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2005 рік, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виникнення права на виплату. [PERSON]. 05.12.2005 року було виплачено 100,00 грн.., 27.09.2006р-100грн., 08.02.2007р.-100 грн.. З урахуванням отриманої позивачем суми 100 грн. та розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виплати 400,00грн., на користь позивача за 2007 рік підлягає стягненню допомога на оздоровлення в розмірі 1900 грн. (400х5-100). З урахуванням отриманої позивачем суми 100.00 грн. та розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виплати 332 грн., на користь позивача за 2005 рік підлягає стягненню допомога на оздоровлення в розмірі 1560 грн. (332х5-100). В частині стягнення щорічних виплат на оздоровлення за 2006 рік слід відмовити, оскільки відповідно до п.37 ст. 77 ЗУ « Про Державний бюджет України на 2006 рік», зупинена на 2006 рік дія абзацу 3 частини 4 ст.48 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині виплат компенсації і допоміг у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Управління праці та соціального захисту населення має статус юридичної особи, діє на підставі Положення, розробленого відповідно до Типового , що затверджене постановою КМУ від 29.09.2000 року № 1498 і в спірних правовідносинах є суб'єктом, який виконує делеговані повноваження органами виконавчої влади. Відповідно до постанови КМУ від 04.03.2002р. №256, якою затв.Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій , виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення ( далі- головні розпорядники коштів). Таким чином, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету. Відповідно до Постанови № 256 у управлінь праці та соціального захисту населення з'явився обов'язок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо, зокрема, пільг громадянам , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 29.10.2003 року у зв'язку із внесенням змін до наведеної постанови згідно з постановою КМУ від 29.10.2003року № 1687. Статтею 63 спеціального Закону фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України. На підставі викладеного, ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи”,

Результат розгляду: partial