Рішення адміністративного суду від 2008-04-02 00:00:00+03

Позивач [PERSON] звернулася до Семенівського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації та Чернігівського обласного центру по нарахуванню та виплаті соціальних виплат, у якому просила: визнати її право на перерахунок щорічної грошової допомоги як учаснику війни, виходячи з фактичного розміру мінімальної пенсії за віком і виплатити недоплачену суму одноразової допомоги за минулий час (2005-2007 р.р.); стягнути з відповідачів на її користь недоплачену грошову допомогу за 2005-2007 р. р. у сумі 3148 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є ветеран війни - учасник війни, посвідчення (пенсійне посвідчення з відміткою „Учасник війни”) №127985, видане Семенівським УСЗН Чернігівської області 17 травня 1994 року. Відповідно до ст. 14 Закону України від 22.03.1993р. №3551-XII „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” (зі змінами до Закону від 22 грудня 1995 року за №488/85 ВР 25 грудня 1998 року за №367 - XIV) ветеранам війни - учасникам війни передбачена виплата одноразової грошової допомоги у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком щорічно до 5-го травня. Їй вказана грошова допомога виплачена значно менша, ніж визначено в Законі. Розмір мінімальної пенсії за віком, як слідує із змісту Закону України „Про Державний бюджет на 2005 рік” складає 332 (триста тридцять дві) гривні, Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік” - 359 (триста п'ятдесят дев'ять) гривень, Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік” від 19.12.2006р. із змінами і доповненнями від 01.04.2007р. - 410 (чотириста десять) гривень. Проте, в порушення ст.14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, ст.22 Конституції України, виплата одноразової грошової допомоги в 2005-2007 роках була здійснена не в повному обсязі. Їй виплачено у 2005 році - 50 (п'ятдесят) гривень, у 2006 році - 50 (п'ятдесят) гривень, у 2007 році - 55 (п'ятдесят п'ять) гривень. Таким чином, протягом 2005-2007р.р. їй недоплачено грошової допомоги у сумі 3148 гривень, а саме: за 2005рік - (332 x 3) - 50 = 946 грн.; за 2006 рік -(359 x 3) - 50 = 1027 грн.; за 2007рік - (410 x 3) - 55 = 1175 грн.. Згідно ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Крім того, рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007р. № 6-рп/2007 положення статей 29, 36 абзацу третього частини другої ст. 56, ч. 1 ст. 66, п. п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 ст. 71, ст. ст. 98, 103, 111 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік”, на підставі яких їй було сплачено грошову допомогу меншу, ніж передбачено Законом України, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України вказаного рішення. Позивач [PERSON] у позові просила справу слухати у її відсутності у зв'язку з похилим віком та труднощами пересування. Направила в суд свого представника [PERSON]. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити повністю, та пояснив, що вимоги позивача є обґрунтованими, про що свідчать дані позову, поданого до суду. Поважні причини пропуску річного строку звернення до адміністративного суду навести не зміг. Представник відповідача, Чернігівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Позігун Л. С., у судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином про час і місце судового засідання, надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі даного органу, та письмові заперечення згідно даних яких позов не визнає з підстав тлумачення норм матеріального права. Представник відповідача, Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, Чирва Петро Васильович, у судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що виходячи з діючих норм матеріального права та того, що позивачем пропущений встановлений річний строк звернення до адміністративного суду у частині стягнення грошової допомоги за 2005 та 2006 роки, на застосуванні якого судом він наполягає, позивачу слід відмовити у задоволенні позову повністю. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали адміністративної справи, вважає, що позов слід задовольнити частково за наступних обставин. Позовну вимогу про стягнення на користь позивача недоплаченої грошової допомоги як учаснику війни слід задовольнити частково лише щодо недоплаченої грошової допомоги за 2007 рік з таких підстав. По справі встановлено, що позивач є ветеран війни - учасник війни, посвідчення (пенсійне посвідчення з відміткою „Учасник війни”) №127985, видане відділом соціального захисту Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області 17 травня 1994 року. Відповідно до ст. 14 Закону України від 22.03.1993р. №3551-XII „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (зі змінами до Закону від 22 грудня 1995 року за №488/85 ВР 25 грудня 1998 року за №367 - XIV) ветеранам війни - учасникам війни передбачена виплата одноразової грошової допомоги у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком щорічно до 9-го травня. Позивачу вказана грошова допомога виплачена значно менша, ніж визначено в Законі. Так, розмір мінімальної пенсії за віком, як слідує зі змісту Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік” від 19.12.2006р. із змінами і доповненнями від 01.04.2007р. - 410 (чотириста десять) гривень. Проте, на порушення вимог ст. 14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, ст. 22 Конституції України, виплата одноразової грошової допомоги в 2007 році позивачу була здійснена не в повному обсязі. Їй виплачено у 2007 році лише 55 (п'ятдесят п'ять) гривень. Таким чином, протягом 2007 року їй недоплачено грошової допомоги у сумі 1175 гривень ((410 x 3) - 55). Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Крім того, рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007р. № 6-рп/2007 положення статей 29, 36 абзацу третього частини другої ст. 56, ч 1 ст. 66, п. п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 ст. 71, ст. ст. 98, 103, 111 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік”, на підставі яких їй було сплачено грошову допомогу меншу, ніж передбачено Законом України, визнані неконституційними. У частині стягнення на користь позивача недоплаченої грошової допомоги як учаснику війни за 2005 та 2006 роки слід відмовити, оскільки позивач без поважних причин пропустила встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України річний матеріальний строк звернення до суду за захистом свого права. Такий висновок випливає з того, що про порушення свого права позивач дізналася не пізніше травнів 2005 та 2006 років, тобто з моменту одержання допомоги у відповідних роках (а.с. 4), проте позов до суду скерувала лише 25 лютого 2008 року (а.с. 2), поважні причини такого тривалого звернення до суду у позові не навела, на такі причини представник позивача у судовому засіданні не послався. Оскільки на застосуванні судом вказаного строку наполягає представник відповідача, то це відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України і є підставою для відмови у стягненні вищезазначеної допомоги за 2005 та 2006 роки. У задоволенні позовної вимоги про визнання права позивача на перерахунок щорічної грошової допомоги як учаснику війни, виходячи з фактичного розміру мінімальної пенсії за віком і виплати недоплаченої суми одноразової допомоги за минулий час (2005-2007 р.р.) слід відмовити повністю, оскільки така вимога та вимога про стягнення з відповідачів на користь позивача недоплаченої грошової допомоги за 2005-2007 р. р. у сумі 3148 гривень є взаємовиключними. Доводи та заперечення представників відповідачів не спростовують вимог законодавства, зазначеного судом у мотивувальній частині цієї постанови. Приймаючи постанову про стягнення коштів на користь позивача, суд вважає за необхідне стягнути суму недоплаченої грошової допомоги учаснику війни за 2007 рік саме з Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, оскільки воно відповідальне за нарахування і виплату даного виду допомоги, в той же час Чернігівський обласний центр по нарахуванню та виплаті соціальних виплат є лише структурним підрозділом даного управління.

Результат розгляду: partial