Рішення адміністративного суду від 2009-11-09 00:00:00+02

Між ТОВ «Ельдорадо-Україна»(Покупець) та ТОВ «Саргас»(Продавець) було укладено договір від 06.12.2004 р. № 4 на придбання побутової техніки. Згідно п.1 Договору Постачальник зобов`язується на протязі дії Договору поставляти Покупцю побутову техніку окремими партіями, в термін, за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що остаточно погоджується Сторонами в замовленнях, а Покупець зобов`язаний приймати товар, оплачувати на встановлених Договором умовах. На виконання зазначеного Договору ТОВ «Саргас`були виписані: - видаткові накладні від 01.01.2006 р. №1301, №1303, №1305 від 02.01.2006р. № 1309, від 04.01.2006 р. № 1308 від 09.01.2006 р. №1318, від 10.01.2006 р. №1327, від 11.01.2006 р. №1330, від 17.01.2006 р. №1359, від 18.01.2006 р. №1361, від 20.01.2006р. №1366, №1367, №1368, від 21.01.2006р. №1370, №1371, від 26.01.2006 р. №1385, №1386, від 28.01.2006 р., від 29.01.2006 р. №1392, від 31.01.2006р. №1397, від 31.01.2006р. №1398, від 01.02.2006р. № 1411, №1412, №1413, №1414, №1415, від 28.02.2006р., від 01.03.2006р. №1434, №1435, №1436, №1437, №1438, №1439, №1440, №1441, від 03.03.2006р., від 09.03.2006р. №1456 - всього на загальну суму 5 301 114, 51 грн. - податкові накладні - від 23.05.2005р. №1411, № 1412, №1413, №1414, №1415, №1434, від 06.06.2005р. №1437, №1451, №1456, від 01.01.2006р. №1301, №1302, №1303, №1304, №1305, від 02.01.2006р. №1309, від 04.01.2006р. №1308, від 09.01.2006р. №1318, від 10.01.2006р. №1327, від 11.01.2006р. №1330, від 17.01.2006р. №1359, від 18.01.2006р. №1361, від 20.01.2006р. №1366, №1367, №1368, від 21.01.2006р. №1370, №1371, від 23.01.2006р. №1374, від 26.01.2006р. №1385, №1386, від 28.01.2006р. №1389, від 29.01.2006р. №1392, від 31.01.2006р. №1397, №1398 - на загальну суму 4 516 650, 47 грн., в т.ч. ПДВ - 752 775, 06 грн. Вказані суми ПДВ в податкових деклараціях були включені ТОВ «Ельдорадо-Україна`до складу податкового кредиту, що спричинило в січні - липні 2006 року виникнення від`ємного значення з податку. Позивач вказує на те, що при аналізі фінансово-господарської діяльності ТОВ «Саргас» встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03.08.2005 р. по справі №2-2841-1/05 задоволено позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сарган», [PERSON] , третя особа ДПА у м. Києві про скасування державної реєстрації ТОВ «Саргас». Зобов`язано Оболонську районну державну адміністрацію в м. Києві скасувати державну реєстрацію ТОВ «Саргас» (код ЄДРПОУ 33229549) та виключити з . державного реєстру підприємств та організацій ТОВ «Саргас». При прийняття вказаного рішення судом встановлено, що 15.05.2005 року на посаду директора ТОВ «Саргас`був призначений [PERSON] . При призначенні останнього на посаду директора йому було передано всі фінансово-господарські документи, угоди та печатку підприємства. На час розгляду справи та прийняття рішення за відомим місцем проживання документи, в тому числі і печатка підприємства також перебувають у невідомому для власника місці. Листом від 12.03.2007 р. №2-2841-1/05 Солом`янський районний суд м. Києва повідомлено, що 04.09.2005 р. рішення від 03.08.2005 р. вступило в законну силу. Відповідно до ст.124 Конституції України та ст.14 ЦПК України рішення, ухвали та постанови суду, що набрали законної сили є обов`язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, службових осіб та громадян та підлягають виконанню на всій території України. Первинні документи на виконання Договору виписані ТОВ «Саргас»(договір, видаткові та податкові накладні) за підписом [PERSON] . Згідно позову [PERSON] з 15.05.2005 р. всі повноваження щодо здійснення фінансово-господарської діяльності товариства, печатка були передані директору [PERSON] . Відповідно до договору від 16.12.2004 р. № 4 ТОВ „Саргас" зобов`язаний поставляти ТОВ „Ельдорадо-Україна" товар на склад „Покупця". Інші перевізники не залучались. Позивач вказує, що співробітниками ВПМ ДПІ 28.10.2005 р. за постановою слідчого по кримінальній справі № 76-00170 порушеної по факту створення невідомими особами ТОВ «Аргамакс 44»та ТОВ «Будівля 2000», з метою прикриття не законної діяльності реально діючих підприємств за ч.2 ст.205 КК України, за адресою м. Київ, бул. Дружби Народів, 21 кв.1 було проведено обшук, під час якого було вилучено ряд печаток підприємств з ознаками фіктивності, серед яких була печатка ТОВ "Саргас" (код 33229549). ДПІ у Оболонському районі м. Києва складено довідку № 309 від 03.02.2006 р., згідно якої фактичне місцезнаходження ТОВ "Саргас" (код 33229549) за адресою: м. Київ, вул. Бережанська, 6-А встановити не вдалося можливим. Згідно інформаційної довідки ДПІ у Оболонському районі м. Києва від 29.12.2006 р. №10723/7/23-604 ТОВ «Саргас`за І, II, ІІІ кв. 2006 р. зобов`язання з податку на прибуток не декларувало, за січень 2006р. подано декларацію з ПДВ з нульовими показниками, за лютий, травень, червень 2006 р. декларації з ПДВ підприємством взагалі не подавались. Позивач зазначає, що ТОВ «Саргас`є підприємством, яке займалось підприємницькою діяльністю з порушенням вимог чинного законодавства України, не уповноважені особи здійснювали діяльність від його імені з метою надання іншим суб`єктам підприємницької діяльності необхідних умов для ухилення від сплати податків. Суд із твердженням позивача щодо неправомірності даної угоди не погоджується, виходячи з наступного. Юридичним наслідком скасування державної реєстрації підприємства з підстав визнання його установчих документів недійсними повинно бути здійснення ліквідаційної процедури, під час якої вирішуються питання про задоволення вимог кредиторів, в тому числі держави. Саме визнання у судовому порядку недійсними установчих документів та свідоцтва платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Саргас», не є підставою для визнання спірного договору таким, що укладений з метою суперечною інтересам держави та суспільства, оскільки правовідносини між сторонами відбувалися в момент чинної державної реєстрації відповідача 1. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Відповідно до п. 22 Роз`яснень Вищого арбітражного суду України від 12.09.1996 р. №02-5/334 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із створенням, реорганізацією та ліквідацією підприємств»(із змінами та доповненнями), саме лише визнання господарським судом недійсними установчих документів підприємства та /або рішення про створення підприємства, а також прийняття господарським судом рішення про скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності, не є підставою для того, щоб вважати недійсними угоди, укладені таким підприємством з іншими підприємствами чи організаціями до моменту виключення його з державного реєстру. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Ельдорадо-Україна»(Покупець) та ТОВ «Саргас»(Продавець) було укладено договір від 06.12.2004 р. № 4 на придбання побутової техніки. Згідно п.1 Договору Постачальник зобов`язується на протязі дії Договору поставляти Покупцю побутову техніку окремими партіями, в термін, за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що остаточно погоджується Сторонами в замовленнях, а Покупець зобов`язаний приймати товар, оплачувати на встановлених Договором умовах. На виконання зазначеного Договору ТОВ «Саргас`були виписані: - видаткові накладні від 01.01.2006 р. №1301, №1303, №1305 від 02.01.2006р. № 1309, від 04.01.2006 р. № 1308 від 09.01.2006 р. №1318, від 10.01.2006 р. №1327, від 11.01.2006 р. №1330, від 17.01.2006 р. №1359, від 18.01.2006 р. №1361, від 20.01.2006р. №1366, №1367, №1368, від 21.01.2006р. №1370, №1371, від 26.01.2006 р. №1385, №1386, від 28.01.2006 р., від 29.01.2006 р. №1392, від 31.01.2006р. №1397, від 31.01.2006р. №1398, від 01.02.2006р. № 1411, №1412, №1413, №1414, №1415, від 28.02.2006р., від 01.03.2006р. №1434, №1435, №1436, №1437, №1438, №1439, №1440, №1441, від 03.03.2006р., від 09.03.2006р. №1456 - всього на загальну суму 5 301 114, 51 грн. - податкові накладні - від 23.05.2005р. №1411, № 1412, №1413, №1414, №1415, №1434, від 06.06.2005р. №1437, №1451, №1456, від 01.01.2006р. №1301, №1302, №1303, №1304, №1305, від 02.01.2006р. №1309, від 04.01.2006р. №1308, від 09.01.2006р. №1318, від 10.01.2006р. №1327, від 11.01.2006р. №1330, від 17.01.2006р. №1359, від 18.01.2006р. №1361, від 20.01.2006р. №1366, №1367, №1368, від 21.01.2006р. №1370, №1371, від 23.01.2006р. №1374, від 26.01.2006р. №1385, №1386, від 28.01.2006р. №1389, від 29.01.2006р. №1392, від 31.01.2006р. №1397, №1398 - на загальну суму 4 516 650, 47 грн., в т.ч. ПДВ - 752 775, 06 грн. Судом встановлено, що на момент укладення договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Саргас`перебувало в Єдиному державному реєстрі (код ЄДРПОУ 31991838), було зареєстровано Оболонською у м. Києві державною адміністрацією 08.04.2004 р. за № 1 069 1020 00000 1270. Взяте на облік ДПІ у Оболонському районі м. Києва 23.11.2004 р. за № 6217. ТОВ «Саргас`був зареєстрований платником податку на додану вартість 03.12.2004 р., йому видане свідоцтво за № 36766682 та присвоєний індивідуальний податковий номер 332295426541. Вказане свідоцтво платника ПДВ було анульоване 13.03.2006 року. Податкові накладні ТОВ «Саргас`були складені в період з травня 2006 року по січень 2006 року, тобто до анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість. Згідно з п. 10.1 ст. 10 Закону № 168/97-ВР, особами, відповідальними за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку до бюджету, є: а) платники податку, визначені у статті 2 цього Закону; б) митний орган при справлянні податку з осіб, визначених у пункті 2.4 статті 2 цього Закону; в) у разі якщо сплата податку особами, визначеними у пункті 2.4 статті 2 цього Закону, розстрочується шляхом надання податкового векселя, - платник податку, який надав такий податковий вексель; г) при наданні послуг нерезидентом - його постійне представництво, а при відсутності такого - особа, яка отримує такі послуги, якщо місце надання таких послуг знаходиться на митній території України; д) платники податку, визначені підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, що здійснюють операції з реалізації конфіскованого майна. Таким чином, враховуючи положення вказаних норм Закону України «Про податок на додану вартість», ТОВ «Саргас`зобов`язаний був сплатити до бюджету суму податку на додану вартість, отриману за вказаною угодою. Як встановлює норма п. 10.4 ст. 10 Закону № 168/97-ВР, контроль за правильністю нарахування та сплати (перерахування) податку до бюджету здійснюється відповідним податковим органом, а при імпорті товарів із сплатою податку при його митному оформленні - відповідним митним органом за правилами, встановленими спільним рішенням центральних податкового та митного органів. Позивач не надав належно допустимих доказів стягнення сум податку на додану вартість з ТОВ «Саргас». У відповідності до вимог ст. 49 Цивільного кодексу УРСР, який втратив чинність з 1 січня 2004 року, якщо угода укладена з метою, суперечною інтересам держави і суспільства, то вона є недійсною. При наявності умислу на укладення такої угоди у обох сторін -в разі виконання угоди обома сторонами -в доход держави стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання угоди однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею і все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності ж умислу лише у однієї з сторін все одержане нею за угодою повинно бути повернуто другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного , стягується в доход держави. Цивільний кодекс України, який набрав чинність 1 січня 2004 року, серед правових наслідків вчинення правочину, який порушує публічний порядок, не встановлює санкцій аналогічних тим, які були встановлені ст. 49 Цивільного кодексу УРСР. Разом з тим, такі санкції за укладення угоди (вчинення господарського зобов`язання) з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, встановлені Господарським кодексом України. Згідно з ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України, який набрав чинність з 1 січня 2004 року, господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Саргас`та ТОВ «Ельдорадо - Україна`був укладений договір про довгострокові поставки електротоварів від 06.12.2004 р. Виконання вказаного договору підтверджується видатковими та податковими накладними (копії наявні в матеріалах справи). Згідно ст.92 ЦК України, юридична особа набуває права та обов`язки і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, одним з яких є: - особа яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч 1 ст. 215 ЦК України, передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Частиною 1 ст. 55 ЦК України встановлено, що суб`єктами господарювання визначаються учасники господарський відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Також, в матеріалах справи наявна постанова Господарського суду м. Києва від 18.09.2007 р. № 11/356-А, яка була залишена без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2009 р. по справі № 11/356-А за позовом ТОВ «Ельдорадо - Україна`до ДПІ у Печерському районі м. Києва про скасування податкових повідомлень -рішень від 31.01.2007 р. № 0000582310/0, № 0000592310/0, від 17.04.2007 р. № 0000582310/1, №0000592310/1 та від 25.06.2007 р. № 0000582310/2, № 0000592310/2. Позовні вимоги ТОВ «Ельдорадо-Україна`були задоволені в повному обсязі. Вказані податкові повідомлення -рішення були прийняті на підставі акту перевірки від 22.01.2007 р. №29/23-10/31991838. Господарським судом м. Києва було встановлено, що Товариством правомірно включено до складу податкового кредиту з податку на додану вартість суми ПДВ, які були отримані за угодою від 06.12.2004 р., укладеною з ТОВ «Саргас`на придбання електротоварів. Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Окрім того, позивачем пропущений строк звернення до суду з позовом про визнання договорів недійсним відповідно до ст.. 250 Господарського кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 238 Господарського кодексу України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Згідно з ч. 1 ст. 250 ГК України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Як вбачається з матеріалів справи, господарські відносини виникли та були здійснені між господарюючими суб`єктами в грудні 2004 р. Позивач звернувся до суду 11.09.2008 р., тобто, з пропуском строків передбачених ч. 1 ст. 250 ГК України. Згідно з вищевикладеним вбачається, що позивач не надав належно допустимих доказів щодо визнання недійсним та таким, що не відповідає вищій юридичній силі договорів укладених між відповідачем 1 та відповідачем 2. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Всупереч наведеним вимогам позивач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності заявлених ним позовних вимог. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Результат розгляду: denied