Рішення адміністративного суду від 2008-08-06 00:00:00+03

05 травня 2008 року Північна міжрайонна Державна податкова інспекція у м. Кривому Розі звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати правочин, укладений Товариством з обмеженою відповідальністю «ІВВ-Трейдінг» та фізичною особою - підприємцем [PERSON] згідно договору підряду від 26.09.06 р. №97 недійсним з моменту його укладення; стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІВВ-Трейдінг» та фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь держави в особі Північної міжрайонної Державної податкової інспекції у м. Кривому Розі кошти, одержані за договором від 26.09.06 р. №97 у розмірі 102000,00 грн. на відповідний бюджетний рахунок. В судове засідання з'явились представник позивача за довіреністю та представники відповідачів. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що у відношенні відповідача за результатами перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів Північною міжрайонною Державною податковою інспекцію у м. Кривому Розі складено акт перевірки від 13.12.07 р. №153/231-333452393, яким встановлено наявність правочину між ТОВ «ІВВ-Трейдінг» та ФОП [PERSON], який порушує публічний порядок та має бути визнаний недійсним. Представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник 1-го відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІВВ-Трейдінг» проти позову заперечував повністю, свої аргументи виклав у запереченні на адміністративний позов, у зв'язку з чим просив суд відмовити в задоволені позову. Представник 2-го відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON]проти позову заперечував повністю, свої аргументи виклав у запереченні на адміністративний позов, у зв'язку з чим просив суд відмовити в задоволенні позову. Дослідивши чинне законодавство, матеріали справи та доводи осіб, які беруть участь у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Північною міжрайонною Державною податковою інспекцію у м. Кривому Розі проведено перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, за результатами якої складено акт перевірки від 13.12.07 р. №153/231-333452393, яким було встановлено порушення з боку ТОВ «ІВВ-Трейдінг» п.3.1 ст. 3, п. 5.1 ст. 5, п. 10.1 ст. 10, пп. 11.2.3 п. 11.2 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», було донараховано зобов'язання по податку з прибутку підприємств в сумі 36 750 грн., в тому числі за основним платежем 25 500 грн., штрафні санкції - 11250 грн. та порушення п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», було донараховано зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 30 600 грн., в тому числі за основним платежем 20 400 грн., штрафні санкції - в сумі 10200 грн. Також, Північною МДПІ у м. Кривому Розі встановлено наявність правочину між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІВВ-Трейдінг» (відповідач-1) та фізичною особою - підприємцем [PERSON] (відповідач -2) на виконання ремонтних робіт бурових шарошечних долот №97 від 26.09.06 р. Позивач вважає , що укладений договір від 26.09.06 р. №97 порушує ч.1 та ч.5 ст.203 ЦК України, що є підставою визнання такого правочину недійсним. У відповідності до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. При цьому ЦК України визначається, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Законом України "Про податок на додану вартість" <nau://ukr/168/97-ВР>визначено як поставка товарів, так і поставка послуг - це операції, які здійснюються на підставі договорів. Податкові зобов'язання з податку на додану вартість виникають з поставки товарів (робіт, послуг) в термін протягом якого відбувається будь-яка з подій визначена Законом "Про податок на додану вартість" <nau://ukr/168/97-ВР>(далі -"Закон про ПДВ"). Підпунктом 7.2.3. Закону про ПДВ встановлено, що податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому Законом про ПДВ. У відповідності до п 7.2.6. Закону про ПДВ податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Підпункт 7.4.5. визначає, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями. Відповідно до ст. 193 ГК України <nau://ukr/436-15|st193/> суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що ставляться звичайно у певних умовах. Позивач посилається на те, що зобов'язання між відповідачами вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, податки по угоді не сплачено, але належних доказів наявності мети, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства та невідповідності зобов'язань ст. 207 ГК України не надав. Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, передбачені ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК України <nau://ukr/435-15/>, відповідно до яких, правочин є дія особи, яка має необхідний обсяг цивільної дієздатності, вчинена у формі встановленій законом на виконання договору та спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, до яких застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори. Господарські зобов'язання, виникли між підприємством та товариством, на підставі договору №97 від 26.09.06 р., за своєю правовою природою згідно ст. 837, 839 ЦК України <nau://ukr/435-15/> є договором підряду, відповідно до якого підрядчик зобов'язується на свій ризик, своїми засобами, якщо інше не встановлено договором, виконати певну роботу за завданням замовника, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Укладений між сторонами договір складається з господарських зобов'язань (правочинів) товариства та підприємства. Судом встановлено, що правові наслідки, обумовлені правочином, реально настали для обох сторін., що стверджується доказами, а саме: копія договору підряду № 97 від 26.09.2006 р.; копії специфікацій до цього договору; копії податкових накладних СПД [PERSON] № 4 від 01.12.2006 р. на суму 14400 грн., № 3 від 31.10.2006 р. на суму 14400 грн., № 5 від 15.12.2006 р. на суму 14400 грн., № 6 від 29.12.2006 р. на суму 28800 грн.; копії актів приймання-здачі виконаних робіт від 30.09.2006р., від 31.10.2006 р., від 01.12.2006 р., від 15.12.2006 р, від 29.12.2006 р.; платіжні доручення ТОВ «ІВВ- Трейдінг» по оплату виконаних ФО-П [PERSON] робіт № 63 від 17.10.2006 р. на суму 50400 грн., № 242 від 27.11.2006 р. на суму 2400 грн., № 155 від 18.12.2006 р. на суму 12 000 грн., № 311 від 17.01.2007 р. на суму 57600 грн.; акт тимчасового виведення з експлуатації обладнання для передачі в ремонт № 1 від 26.09.2006 р, б/н від 25.10.2006 р., б/н від 29.11.2006 р., б/н від 12.12.2006 р., б/н від 20.12.2006 р., б/н від 25.12.2006 р.; акт приймання-передачі змінного обладнання (бурових долотен) для проведення технічного обслуговування (після проведення технічного обслуговування) № 1 від 30.09.2006 р., б/н від 25.10.2006 р., б/н від 30.11.2006 р., б/н від 13.12.2006 р., б/н від 21.12.2006 р., б/н від 26.12.2006 р. Крім того дійсність вказаного договору підряду підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які буди допитані судом та підтвердили факт виконання сторонами своїх зобов'язань щодо вказаного договору. Так, [PERSON] пояснив суду, що він працював в ТОВ «ІВВ-Трейдинг» на посаді менеджера з поставок та безпосередньо займався виконанням договору підряду № 97 від 26.09.2006 року. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він займався перевозкою бурових шарошечних долот з ТОВ «ІВВ-Трейдинг» до майстерні фізичної особи-підприємця [PERSON] За таких обставин суд вважає не доведеним позивачем відповідного умислу у відповідачів в момент укладення та виконання господарських зобов'язань, а також не доведеним наявність умислу, передбаченого ст. 207 ГК України <nau://ukr/436-15|st207/>, хоча відповідно до ст. 71 КАС України <nau://ukr/2747-15|st71/> кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, тим більше, що позивач в даному випадку звернувся до суду як суб'єкт владних повноважень. На момент укладення угоди та її виконання, згідно документів, наявних в матеріалах справи, відповідачі були наділені належною господарською компетенцією, знаходилися в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, жодних рішень компетентних органів, які б свідчили про відсутність у них відповідної правоздатності, не надано. На підставі вищевказаного,

Результат розгляду: denied