Рішення адміністративного суду від 2008-09-09 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Красноградської районної державної адміністрації, з участю ІІІ особи Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, в якому просить суд визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Красноградської районної державної адміністрації щодо відмови в перерахунку та виплаті [PERSON] щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік та допомоги до 5 травня для інвалідів війни в розмірі, передбаченому Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» незаконними та стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Красноградської районної державної адміністрації на користь [PERSON] недоплачену у 2008 році щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 3360 грн. 00 коп. та щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 2455 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог в позові позивач вказав, що він віднесений до другої категорії учасників ліквідації аварії на ЧАЕС і відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, а також має статус інваліда війни та має право на отримання у відповідності з Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічної допомоги у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Проте, нарахування та виплата вказаної допомоги здійснюється відповідачем в значно менших розмірах ніж передбачено законодавством. Позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача в якій прохав зробити перерахунок та виплату належних йому сум у розмірах встановлених Законами України, проте відповідач своїм листом безпідставно відмовив йому у перерахунку та виплаті. До суду позивач надав письмову заяву в якій прохав суд розглянути справу без його участі в судовому засіданні. Відповідач до суду надіслав письмову заяви, в якій прохав суд розглянути справу без участі його представника в судовому засіданні. Також надав письмові заперечення на позов в яких прохав відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, пославшись на те, що всі виплати відповідачем були здійснені в межах діючого законодавства і будь-яких порушень прав позивача з боку відповідача не було. Третя особа свого представника до суду не надіслала, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином та завчасно, а тому суд вважав за моливе розглянути справу за їх відсутності. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, встановивши наступні обставини. [PERSON] постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, що підтверджується посвідченням [NUMBER] та є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, що підтверджується посвідченням [NUMBER]. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.91 щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам ІІ групи в розмірі п'ятьох мінімальних заробітних плат. Законом ВР України, від 28.12.2007 року, № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України” визначено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України". Рішенням Конституційного Суду України № 10рп від 22.05.2008 року вищезазначена норма Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік" була визнана неконституційною. У рішенні Конституційного Суду України № 10-рп/2008 також зазначено, що оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, Кодексі, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України. Верховна Рада України не повноважна при прийнятті закону про Державний бюджет України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України, зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. В зазначеному Рішенні КС України визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік відповідно до ст. 48 Закону № 796-ХІІ у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (ч. 7 ст. 48 Закону № 796-ХІІ). Судом встановлено, що позивачу у лютому 2008 року була виплачена допомога на оздоровлення у розмірі 120,00 грн., що підтверджується довідкою від 16 липня 2008 року № 08-23/2127 відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Красноградської районної державної адміністрації Харківської області. Дані обставини не заперечуються сторонами. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» встановлено з 1 січня 2008 року розмір мінімальної заробітної плати 515 гривень, з 1 квітня 2008 року - 525 гривень, з 1 жовтня 2008 року - 545 гривень та з 1 грудня 2008 року - 605 гривень на місяць. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу повинна бути виплачена щорічна допомога на оздоровлення у 2008 році в сумі 2575,00 грн., з розрахунку 5 мінімальних заробітних плат (515 грн. х 5=2575 грн.). Фактично виплачено 120,00 грн. Таким чином недоплаченою залишається сума в розмірі 2475,00 грн. (2575-120=2475 грн.). Посилання відповідача на виплату щорічної допомоги на оздоровлення в сумах відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.05 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої розмір допомоги на оздоровлення інвалідам ІІ групи - становить 120,00 грн., не можуть бути взяті до уваги судом з огляду на наступне. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.91 має вищу юридичну силу і виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, саме Закон підлягає застосуванню при вирішення даного спору. Відповідно до ч. 5 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” № 796-ХІІ від 28.02.91 в редакції закону від 09.07.07, щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Таким чином, суд приходить до висновку, що відмова управління праці та соціального захисту населення Красноградської РДА в Харківській області щодо перерахунку та виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у 2008 році в розмірі 5 мінімальних заробітних плат у вигляді листа №01-36/щ.120 від 06.06.2008 року не відповідає чинному законодавству. Також суд зазначає, що відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня особам, зазначеним у цьому Законі, виплачується разова грошова допомога у кратному розмірі до мінімальної пенсії за віком. Згідно ст. 17 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», зупинено дію частин п'ятих статей 12, 13, 14 та 15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", які визначали кратність виплат щорічної допомоги до 5 травня залежно від розміру мінімальної пенсії за віком. Відповідно до п.20 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007, № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Положеннями Постанови Кабінету Міністрів України, від 12.03.2008, № 183 "Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2008 році відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань" визначено, що у 2008 році разова грошова допомога інвалідам війни II групи становить - 400 гривень. Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 положення розділу II, п.20 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» було визнано неконституційним. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, положення п.20, розділу ІІ Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік” - 22.05.2008 року. Судом встановлено, що позивачу разова грошова допомога до 5 травня у 2008 році була виплачена у квітні 2008 року в розмірі 400 грн., що підтверджується довідкою від 16 липня 2008 року № 08-23/2127 Управління праці та соціального захисту населення Красноградської районної державної адміністрації Харківської області. Як зазначено вище рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 визнано неконституційними окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», в тому числі щодо зупинення норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які визначають розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у кратному розмірі до мінімальної пенсії за віком. Позивач звернувся до відповідача з проханням здійснити перерахунок щорічної разової допомоги, виходячи з норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідач відмовив позивачу у перерахунку вказаної допомоги листом №01-36/щ.120 від 06.06.2008 року, посилаючись на той факт, що частиною другою Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” порядок виплати разової грошової допомоги ветеранам війни визначається Кабінетом Міністрів України. Суд зазначає, що з 22.05.2008р. у разі звернення осіб про виплату їм щорічної разової грошової допомоги до 5 Травня в розмірах, встановлених нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», органи соціального захисту населення не мають підстав відмовляти у здійсненні таких виплат, посилаючись на виплату допомоги у розмірах, встановлених бюджетним законом на 2008 рік, оскільки з моменту прийняття рішення Конституційним судом України норми цього закону втратили чинність та зобов'язані діяти на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», здійснюючи виплати у розмірах, встановлених саме цим Законом. Отже, суд вважає, що, оскільки з моменту прийняття Конституційним Судом України рішень щодо неконституційності положення розділу ІІ п.20 Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік”, ці норми Закону втратили чинність, а тому на момент звернення позивача із заявою до відповідача про перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік були чинними статті 12, 13, 14 та 15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин. Статтею 46 Конституції України гарантує громадянам право на соціальний захист. Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно ч.ч.3, 4 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Відповідно до п.7 ст.9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини. Станом на 05 травня 2008 року, відповідно до ст. 59 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік» мінімальна пенсія за віком становила 485,81 грн. (481х1:100=4,81; 481+4,81=485,81). Розміри державних соціальних гарантій на 2008 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”. Зі змісту ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” вбачається, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Таким чином, законодавчо визначено лише розмір мінімальної пенсії, які призначені особам, згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, збільшений на 1%. Отже, питання щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком, який застосовується при обчисленні розміру пенсії, призначеної за іншими законами та при розрахунку щорічної разової допомоги до 5 травня, законодавчо не визначено. З урахуванням положення ч.7 ст.9 КАС України, суд, приходить до висновку, що у зв'язку з відсутністю закону, який регулює спірні правовідносини, а саме, розмір мінімальної пенсії за віком, який застосовується при обчисленні розміру щорічної разової допомоги до 5 травня, необхідно застосувати норми закону, який регулює подібні правовідносини, а саме ст. 59 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік». Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни ІІ групи виплачується разова грошова допомога у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Згідно ч.1 ст.17-1 зазначеного закону такі виплати здійснюють органи праці та соціального захисту населення. Таким чином, позивач у 2008 році повинен була отримати до 5 Травня разову грошову допомогу у розмірі 3886,48 грн., з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком (485,81 грн. х 8=3886,48 грн.). Фактично виплачено 400,00 грн. Таким чином недоплаченою залишається сума в розмірі 3486,48 грн. (3886,48-400=3486,48 грн.). Позивач просить стягнути з позивача 3360 грн. 00 коп., а тому позовні вимоги позивача в цій частині також є законними. Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Тобто судом встановлено, що відповідачем всупереч Рішенню Конституційного Суду України від 22.05.2008 року було безпідставно відповідно до чинного законодавства відмовлено позивачу, а тому суд вважає позов обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted