Рішення адміністративного суду від 2008-10-14 00:00:00+03

Звернувшись до суду, позивач посилається на те, що вона є учасником війни, що підтверджується посвідченням [NUMBER]від 25.09.1997 року. Відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (ст..ст.12, 13, 14, 15) він має право на одержання разової грошової допомоги, яка виплачується щорічно до 5 травня. Зазначає, що разова грошова допомога передбачена у розмірі 3 мінімальних пенсій за віком. Виплату даної допомоги проводить відповідач. Зазначає, що у 2008 році ним вказана грошова допомога виплачена у значно меншому розмірі, ніж це передбачено Законом, а саме в сумі 65 грн. Просить стягнути з відповідача на свою користь разову грошову допомогу за 2008 рік в розмірі 1378 грн. 00 коп. Будучи належним чином повідомленим, позивач у попереднє судове засідання не з»явився, про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача у попередньому судовому засіданні позов свого довірителя визнав, просить його задовольнити. Не направив свого представника у попереденє судове засідання і відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, направивши натомість до суду заяву, якою позов не визнав та просив розглянути останній у попередньому судовому засіданні у відсутності його представника. Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши представника позивача суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За викладеного суд ухвалив провести розгляд спору по суті у попередньому судовому засіданні, що узгоджується з вимогами ст.121 КАС України. Судом встановлено, що позивач є учасником війни та перебуває на обліку у відповідача з 01.08.1996 року. Відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (ст..ст.12, 13, 14, 15) він має право на одержання разової грошової допомоги, яка виплачується щорічно до 5 травня. Зазначає, що разова грошова допомога передбачена у розмірі 3 мінімальних пенсій за віком. Виплату даної допомоги проводить відповідач. Зазначає, що у 2008 році ним вказана грошова допомога виплачена у значно меншому розмірі, ніж це передбачено Законом, а саме в розмірі 65 грн. Викладене підтверджується наявними у справі та оглянутими у судовому засіданні письмовими доказами, якими є: § Посвідчення [NUMBER]видане 25.09.1997 року на ім»я позивача; § Довідкою про виплату разової грошової допомоги; § Лист відповідача № 08-30-1192 від 26.09.2008 року. Відповідно до ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі 3 мінімальних пенсій за віком. Обов»язок по нарахуванню та виплаті такої допомоги покладено на органи соціального захисту населення по місцю проживання громадян. Таким чином вбачається, що позивач має право на отримання вказаної допомоги в розмірі 3 мінімальних пенсій за віком. В п.1 Закону України “Про внесення змін до Закону України “ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” від 23.12.1004 року № 2291-1У зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок -20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Законом України “Про затвердження прожиткового мінімуму на 2008 рік” прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становив з 01.01.2008 року 470 грн. на місяць, з 01.04.2008 року -481 грн. на місяць, з 01.07.2008 року 482 грн. на місяць, з 01.10.2008 року 498 грн. на місяць. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов”язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до положень ст.113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України. Частина перша статті 9 КАС України визначає, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов”язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Розмір допомоги на оздоровлення, визначений вказаними вище постановами КМ України, суперечить вимогам ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.20 розділу П “Внесення змін до деяких законодавчих актів України” Закону України “Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України”, яким була зупинена на 2008 рік дія статті 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Такий висновок суду узгоджується з положеннями ч.4 ст.9 КАС України в тім, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов”язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Щодо доводів відповідача щодо застосування позовної давності відповідно до ст..99 КАС України, суд погоджується з доводами позивача, що останній строк позовної давності не пропустив, так як дізнався про порушення своїх прав 26.09.2008 року, коли отримав відповідь від відповідача про відмову у донарахуванні та виплаті йому недоотриманої суми разової грошової допомоги. Враховуючи наведене суд знаходить неправомірними дії відповідача в частині відмови у нарахуванні та виплаті позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, що визначений ст..14 ЗУ “ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ” та приходить до висновку, що остання має бути стягнута з відповідача на користь позивача, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком при виплаті за 2008 рік - 481 грн.. Всього таким чином позивачу підлягало до нарахування та виплати разової грошової допомоги, яка щорічно виплачується до 5 травня за 2008 - 1443 грн. Враховуючи суму добровільно виплаченої позивачу допомоги розміром 65 грн. у вказаний період, до примусового стягнення з відповідача підлягає сума розміром 1378 грн. На підставі ст.4 Декрету КМ “Про державне мито” позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави. Суд вважає за можливе звільнити відповідача від сплати судових витрат.

Результат розгляду: granted