Рішення адміністративного суду від 2008-05-21 00:00:00+03

[PERSON]. звернулась з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що в період з 01.09.1997 по 31.12.2007 роки йому не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що призвело до порушення її прав. Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення (ст. 39) позивач визначила в розмірі 46620 грн. Посилалась на те, що отримувала відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. Позивач у судове засідання не з'явилась. Просила справу розглядати без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився тоді, як про час і місце розгляду справи повідомлений вчасно і у передбаченому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивач в спірний період часу проживала та працювала у м. Овручі Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Згідно ст. 39 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата. У зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати щомісяця. Проте вказана доплата виплачувалась у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою доплати в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивача. Однак позов підлягає частковому задоволенню, оскільки дію абзацу третього частини першої статті 39 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N 3235-IV (3235-15) від 20.12.2005. На 2007 рік дію цієї норми зупинено згідно із Законом N 489-V (489-16) від 19.12.2006, і лише з 9 липня 2007 року її дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 (v0a6p710-07) від 09.07.2007. Заборгованість по ст. 39 Закону підлягає стягненню відповідно до ч. 2 ст. 233, ст. 238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст. 2 Закону України „Про оплату праці” є складовою структури заробітної плати. З врахуванням викладеного вище та розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу розмір заборгованості перед позивачем по виплатах, передбачених ст. 39 Закону становить 31566, 47 грн. Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з нього.

Результат розгляду: partial