Рішення адміністративного суду від 2008-02-07 00:00:00+02

Рішенням Дніпровської районної у місті Києві ради від 20.04.06 р. [PERSON] обрано головою Дніпровської районної у місті Києві ради. Розпорядженням Президента України № 220/2006-рп від 30.06.06 р. [PERSON] призначений головою Дніпровської районної державної адміністрації міста Києва. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01.08.07 р., залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.07 р., визнано протиправним та скасовано рішення Дніпровської районної у місті Києві ради від 20.04.06 р. «Про обрання головою Дніпровської районної у місті Києві ради [PERSON]»та зобов'язано голову Київської міської ради Черновецького Л.М. направити подання про звільнення [PERSON] до Секретаріату Президента України. 05.12.07 р. Київським міським головою Л.Черновецьким Президенту України внесено подання про звільнення позивача з посади голови Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації. 13.12.07 р. Президентом України прийнято розпорядження №292/2007-рп «Питання [PERSON]», згідно якого у зв'язку з ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.07 р. (залишення без змін рішення суду першої інстанції, яким визнано протиправним та скасовано рішення Дніпровської районної у м. Києві ради V скликання від 20 квітня 2006 року «Про обрання Головою Дніпровської районної у м. Києві ради V скликання [PERSON]») звільнено [PERSON] з посади голови Дніпровської районної державної адміністрації м. Києва. Позивач -[PERSON] -вважає зазначене розпорядження таким, що прийнято на порушення вимог законодавства, просить суд його скасувати з таких підстав. Президентом при підписанні розпорядження порушено норми КЗпП, оскільки відсутні будь-які посилання на норми КЗпП та підстави, що призвели до такого рішення, оскільки сам [PERSON] не подавав заяви про своє звільнення за власним бажанням. Також в розпорядженні відсутнє посилання на конкретний пункт ст. 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації». В оскаржуваному розпорядженні не зазначено, з якої дати звільнено позивача. Посилання на постанову Шевченківського районного суду та Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.07 р. є безпідставними, оскільки зазначені рішення не є підставою для звільнення. В зазначених рішеннях суду лише скасовано рішення Дніпровської районної у м. Києві Ради «Про обрання [PERSON] головою Ради», але [PERSON] виконував обов'язки голови Ради більше півтора року. Суду не представлено жодного рішення Дніпровської районної у м.Києві ради про звільнення [PERSON] з посади голови Ради. Процедура звільнення виписана в Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні», і вона в даному випадку не дотримана. Регламент Дніпровської районної у м. Києві ради, а саме ст. 12.2 зазначає, що у своїй діяльності голова ради є підзвітним раді і може бути звільнений з посади радою, якщо за його звільнення проголосувало не менш як дві третини депутатів від загального складу ради шляхом таємного голосування. Таким чином [PERSON] з дня свого обрання виконував обов'язки голови ради в межах своїх повноважень, звітував, як того вимагає Регламент, на сесіях ради, і до цього часу питання про його звільнення сесією ради не розглядалось. Отже на сьогоднішній день [PERSON], відповідно до чинного законодавства, залишається головою ради і може бути звільнений тільки за рішенням ради, оскільки ця посада є виборною і регулюється спеціальним законодавством. Питання про визнання голосування за [PERSON] рішенням ради недійсним не визнавалось, і таке питання взагалі не розглядалось. Якщо встановлено порушення процедури по обранню голови, призначається повторне голосування, як того вимагає Регламент, чого вчинено не було. Суду надано табелювання робочого часу голови Дніпровської районної у місті Києві ради, з якого вбачається, що [PERSON] не звільнений з посади голови Ради. Відповідач -Президент України -проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав. Рішення Конституційного Суду України № 9-рп/2005 від 13.10.05 р., положення п. 10 ч. 1 ст. 106 (в редакції від 28.06.96 р.), ч. 1, 2, 4 ст.1 118, ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 140 Конституції України, ч. 4 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 4 ст. 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»від 09.04.99 р. № 586-XIV, п. 2 р. VII «Прикінцеві положення»Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» від 15.01.99 р. № 401-XIV в їх взаємозв'язку, в аспекті порушених у конституційному поданні питань щодо особливостей здійснення виконавчої влади і місцевого самоврядування у районах міста Києва, треба розуміти так, що районну в місті Києві державну адміністрацію має очолювати лише особа, обрана головою районної в місті Києві ради, яка Президентом України призначається на посаду голови районної в місті Києві державної адміністрації. Отже, відповідно до вищевказаних норм, головою районної державної адміністрації має бути призначена особа, яка обрана головою районної ради. У зв'язку зі скасуванням рішення про обрання позивача головою Дніпровської районної у місті Києві ради, відповідно, він не може перебувати на посаді голови Дніпровської районної державної адміністрації міста Києва, що було підставою для його звільнення оскаржуваним розпорядженням Президента України. Таким чином, виконуючи вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України та враховуючи рішення Конституційного Суду України №9-рп/2005 від 13.10.05 р., Президент України, видаючи розпорядження про звільнення позивача з посади голови Дніпровської районної державної адміністрації міста Києва, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України «Про столицю України -місто-герой Київ». Також відповідач зазначає, що оскільки особливості здійснення виконавчої влади у місті Києві визначені спеціальним законом, то норми Кодексу законів про працю України та ст. 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»застосуванню не підлягають. Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав. Щодо законодавчих актів, які підлягають до застосування в даному випадку, суд зазначає наступне. Питання перебування на державній службі на посаді голови державної адміністрації регулюється ст. 118 Конституції України, Законом України «Про місцеві державні адміністрації». Крім того, особливості здійснення державної влади в м. Києві регулюються спеціальним Законом України «Про столицю України -місто-герой Київ». Тільки в тій частині, що не врегульована зазначеними актами, питання перебування голови державної адміністрації на посаді може регулюватися положеннями КЗпП України. Згідно ч. 4 ст. 118 Конституції України голови місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду і звільняються з посади Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України, що продубльовано в ст. 8 Закону України «Про місцеві державні адміністрації». Ст. 9 Закону визначає перелік підстав припинення повноважень голів місцевих державних адміністрацій, який є виключним. Проте, положення Закону України «Про місцеві державні адміністрації»щодо державних адміністрацій м. Києва не можуть застосовуватися без врахування спеціального Закону України «Про столицю України -місто-герой Київ». Згідно ч. 3 ст. 133 Конституції України міста Київ та Севастополь мають спеціальний статус, який визначається законами України. Однією з особливостей здійснення державної виконавчої влади в м.Києві, визначеної законом, є формування виконавчих органів рад на базі відповідних державних адміністрацій та паралельне виконання ними функцій органів державної виконавчої влади. Пунктом 2 розділу VII «Прикінцеві положення»цього Закону передбачено, що міська та районні в місті Києві ради протягом місяця після набрання чинності цим Законом вирішують питання щодо формування власних виконавчих органів на базі відповідних державних адміністрацій, які паралельно виконують функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві. Конституційним Судом України у рішенні від 13.10.05 р. у справі №9-рп/2005 за конституційним поданням 61 народного депутата України (справа про особливості здійснення виконавчої влади та місцевого самоврядування в районах міста Києва) дано офіційне тлумачення положень пункту 10 частини першої статті 106 (в редакції від 28 червня 1996 року), частин першої, другої, четвертої статті 118, частини третьої статті 133, частини другої статті 140 Конституції України, частини четвертої статті 1, частини другої статті 8, частини четвертої статті 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», пункту 2 розділу VII «Прикінцеві положення»Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ». Згідно тлумачення Конституційного Суду України районну в місті Києві державну адміністрацію має очолювати лише особа, обрана головою районної в місті Києві ради, яка Президентом України призначається на посаду голови районної в місті Києві державної адміністрації. Згідно ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними та не можуть бути оскаржені. За таких обставин припинення з будь-яких підстав перебування особи на посаді голови районної у м. Києві ради є підставою для припинення перебування особи на посаді голови відповідної державної адміністрації. Таким чином, висновок відповідача про неможливість перебування позивача, який не є головою Дніпровської районної у м. Києві ради, на посаді голови відповідної адміністрації, є обґрунтованим та відповідає вищевказаним положенням Конституції та Законів України. Так як питання перебування на посаді голови районної у м. Києві державної адміністрації чітко та однозначно врегульоване на законодавчому рівні, то положення КЗпП України не підлягають застосуванню до правовідносин сторін. Щодо тверджень позивача про те, що його не звільнено з посади голови, не приймаються судом до уваги та не оцінюються, так як з приводу перебування позивача на посаді голови Дніпровської районної у м. Києві ради суд згідно ст. 72 КАС України пов'язаний висновками, що містяться в постанові Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.07 р., залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.07 р. Підставою для припинення перебування позивача на посаді голови Дніпровської районної у м. Києві ради є судове рішення, а не рішення ради, тому положення Регламенту Дніпровської районної у м. Києві ради і не повинні були дотримуватися в даному випадку. Наявності судового рішення, яким визнано протиправним та скасовано рішення про обрання позивача головою Дніпровської районної у м. Києві ради достатньо для встановлення факту припинення перебування позивача на зазначеній посаді. Додаткового розгляду цього питання на засіданні ради законодавством України не вимагається, так як судове рішення в силу своєї обов'язковості є самодостатньою підставою для встановлення юридичних фактів. Щодо дотримання відповідачем в даному випадку положень ч. 4 ст. 118 Конституції України в частині подання Кабінету Міністрів України про звільнення позивача з посади голови Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації суд зазначає наступне. Проаналізувавши положення Конституції України, суд приходить до висновку про те, що відповідне подання Кабінету Міністрів України необхідне при загальних випадках призначення та звільнення голови державної адміністрації. В даному випадку предметом розгляду по справі є звільнення голови районної державної адміністрації саме у м. Києві, що є предметом спеціального законодавчого регулювання. Як зазначено вище, порівняно з загальним порядком перебування на посаді голів державних адміністрацій, у м. Києві перебування особи на посаді голови державної адміністрації неможливе без одночасного перебування на посаді голови відповідної ради. Припинення перебування особи на посаді голови районної ради у м.Києві автоматично створює передумови для звільнення її з посади голови відповідної державної адміністрації. Розпорядження Президента України в даному випадку лише оформлює фактичну ситуацію, що склалася і без відповідного розпорядження, тоді як неможливість особи перебувати на посаді голови районної державної у м. Києві адміністрації передбачена спеціальним законом та вищевказаним рішенням Конституційного Суду України від 13.10.05 р. №9-рп/2005. З огляду на вищенаведене підстав для скасування розпорядження Президента України від 13.12.07 р. №292/2007-рп «Питання [PERSON]»немає. На підставі вищенаведеного, ст. 124 Конституції України, п. 2 р. VII Закону України «Про столицю України -місто-герой Київ», п.1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 13.10.05 р. №9-рп/2005 (справа про особливості здійснення виконавчої влади та місцевого самоврядування в районах міста Києва), ст. 160-163, 186 КАС України, суд, -

Результат розгляду: denied