Рішення адміністративного суду від 2008-03-03 00:00:00+02

12 грудня 2007 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення з 1999 року по 2007 рік в сумі 11880 грн. за мінусом фактично сплаченої та компенсації втрати частини доходів в зв'язку з порушенням їх виплати в сумі 498 грн. 96 коп. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача позов не визнала і просила відмовити в задоволенні, застосувавши строк позовної давності. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, позивач [PERSON] являється евакуйованим з м. Прип”ять, відноситься до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення ( а.с. 2 ) та перебуває на обліку в управлінні як евакуйований із зони відчуження з 23.05.2005 року. Відповідно до вимог ст. 48 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” виплата щорічної допомоги на оздоровлення особам, евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей передбачена в розмірі трьох мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Відповідно до ст. 95 Конституції України, будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір та їх цільове спрямування визначаються виключно Законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Пунктом 37 ст. 77 Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік” було зупинено дію на 2006 рік абзацу 7 частини 4 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” ( далі - Закон ), якими розміри допомоги на оздоровлення встановлені відповідно до мінімальної заробітної плати. Також зупинено на 2006 рік дію частину 7 ст. 48 Закону щодо визначення розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати. Крім того, ст. 109 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік”, Кабінету Міністрів України в 2006 році надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до чинного законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Також п. 30 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” зупинено дію на 2007 рік абзацу 7 частини 4 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, якими розміри допомоги на оздоровлення встановлені відповідно до мінімальної заробітної плати та дію ч. 7 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, щодо визначення розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати. Одночасно ст. 101 згаданого вище Закону, Кабінету Міністрів України в 2007 році надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до чинного законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскільки дія абзацу 7 ч. 4 ст. 48 та ч. 7 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” щодо встановлення розмірів допомоги на оздоровлення до мінімальної заробітної плати, було зупинено Законами України „Про Державний бюджет України на 2006 рік”, „Про Державний бюджет України на 2007 рік” тому з липня 2005 року застосовуються розміри щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначені постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Відповідачем за період з 01.09.2005 року по 30.09.2005 року на підставі розпорядження № 703745 від 01.09.2005 року, з 01.02.2006 року по 28.02.2006 року на підставі розпорядження № 703745 від 24.02.2006 року, з 01.09.2007 року по 30.09.2007 року на підставі розпорядження № 703745 від 14.09.2007 року була виплачена щорічна допомога на оздоровлення по 75 грн. 00 коп. щороку. Позивач вперше звернувся до управління із заявою про виплату грошової компенсації на харчування 23.05.2005 року. Відповідно до п. 3 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов”ящзаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплата всіх допомог ( в тому числі на оздоровлення ) була призначена з 2005 року, а тому підстави для виплати щорічної допомоги на оздоровлення за попередні роки починаючи з 1999 року відсутні. Відповідно до ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Про порушення своїх прав [PERSON] знав протягом 2005, 2006 років, під час виплати йомй коштів, однак з вимогою до суду звернувся 12.12.2007 року, пропустивши річний строк, передбачений ст. 99 КАС України. Будь-яких поважних причин пропуску зазначеного строку позивач в судовому засіданні не навів, а тому суд не знаходить підстав для його поновлення. Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Виплата компенсації за 2007 рік проведена за розпорядженням Деснянського РУСЗН від 14.09.2007 року і на той момент не вбачалося будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильськоїх катастрофи”. Дію абзацу 2 частини 4 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постражали внаслідок Чорнобильської катастрофи” було зупинено на 2007 рік Законом України „Про державний бюджет на 2007 рік”. Дане положення Закону України „Про державний бюджет на 2007 рік” визнано таким, що не відповідає Конституції України рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007. П. 5 даного рішення встановлено, що рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальною юрисдикції при розгляді ними позовів у зв”язку з правовідноминами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Виходячи з зазначеного, суд приходить до висновку, що право позивача на отримання щорічної лдопомоги на оздоровлення, яка була виплачена після прийняття рішення Конституційного Суду України на оздоровлення в розмірі 3 мінімальних заробітних плат гарантоване Конституцією України і не може бути обмежене.За вказаних обставин, вимога позивача щодо виплати недоплаченої частини компенсації за 2007 рік підлягає задоволенню, шляхом стягненню суми недоплати - 1305 грн. з відповідача на користь позивача. Разом з тим, ст. 2 Закону України „Про індексацію грошових доходів населення” та п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 визначений перелік грошових доходів громадян, які підлягають індексації. В даному переліку не значиться щорічна допомога на оздоровлення особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому не підлягає індексації. Законом України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати” передбачено проведення компенсації нарахованих громадянам доходів, але не своєчасно виплачених, однак відповідачем проведені виплати у відповідності до прийнятих розпоряджень, в зв'язку з чим не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення компенсації втрати частини доходів в зв'язку з порушенням їх виплати в сумі 498 грн. 96 коп.

Результат розгляду: partial