Рішення адміністративного суду від 2008-06-12 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Просить стягнути на його користь різницю недоплаченої щорічної одноразової грошової допомоги у розмірі 7788,48 грн. Вимоги мотивує тим, що йому як інваліду війни ІІ групи відповідно до Закону “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”щорічно до 5-го травня повинна надаватися одноразова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Однак у 2005-2007 роках вона виплачувалась відповідачами в неповному розмірі, чим були порушені його права. Позивач у судове засідання не прибув, в своїй позовній заяві просить справу розглянути без його участі. Представники відповідачів в судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомленні вчасно та належним чином. Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], є інвалідом війни, що підтверджується посвідченням [NUMBER] від 13.04.1998 року. Згідно ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”щорічно до 5 травня інвалідам війни ІІ групи, виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Як свідчить довідка Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, позивач отримав разову грошову допомогу до 5-го травня у 2004 році - 160грн., 2005 році у розмірі 330грн., у 2006 році - 330 грн., у 2007 році -360 грн., тобто з урахуванням обмежень, встановлених Законами України “Про державний бюджет України на 2005 рік”, “Про державний бюджет України на 2006 рік”, “Про державний бюджет України на 2007 рік”. Ст. 22 Конституції України закріпила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 2 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними. Таким чином суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі зазначеному Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Відповідно до ст.17-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення, а тому суд вважає, що недовиплачену разову грошову допомогу слід стягнути з Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації. Стягненню підлягає допомога за 2007 рік, оскільки початок перебігу строку звернення до суду про стягнення заборгованості по зазначених виплатах починається з 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги ( ч.4 ст.17-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”). З врахуванням отриманої позивачем разової грошової допомоги за 2007 рік, суд вважає необхідним стягнути на його користь недовиплачену разову грошову допомогу за вказаний період в розмірі 2920,48 грн. (410,06 грн. х 8 - 360 грн.). В решті позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного і

Результат розгляду: partial