Рішення адміністративного суду від 2008-07-03 00:00:00+03

2 липня 2008 року начальник Роменського МВ УМВС України в Сумській області звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що нелегальний мігрант [PERSON], 1953 року народження, уродженця м. Зугдіді Грузія, тимчасово проживаючого за адресою: [ADDRESS], прибув в Україну 04. 07. 2007 року через КПП «Харків» по паспорту [NUMBER], виданому МВС Грузії 03.11.2006 року. 27.06. 2008 року відносно [PERSON]Роменським МВ УМВС України в Сумській області прийнято рішення про видворення з України в добровільному порядку під розписку в термін до 30.06. 2008 року. Але у встановлений йому термін територію України [PERSON]. не покинув, продовжуючи проживати без відповідних на те документів. 27. 06. 2008 року співробітниками Роменського МВ УМВС України в Сумській області гр. Грузії [PERSON]. був затриманий за вищевказаною адресою. В ході перевірки його документів було встановлено, що підстави на право перебування в Україні у нього відсутні. 01 липня 2008 року відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 203 ч. 1 КпАП України за порушення правил перебування іноземних громадян в Україні. В судовому засіданні представник Роменського МВ УМВС України в Сумській області Лаврик Н. М. підтримала заявлені вимоги і просила суд прийняти рішення про примусове видворення [PERSON]. заборонивши йому в»їзд в Україну терміном на 5 років. Відповідач [PERSON]. позов не визнав і пояснив, що йому з 27.06. 2008 року не дали можливість добровільно виїхати з України, так як працівники паспортного відділення забрали його паспорт. Він не ухалявся від виїзду за межі України. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Судом встановлено, що [PERSON]. з 04. 07. 2007 року і по даний час проживає на території України в с. Плавинище Роменського району . До відділення ВГІРФО Роменського МВ УМВС України в Сумській області з приводу оформлення реєстрації в Україні у встановленому законом порядку звертався 3 рази., що стверджується іміграційною карточкою та вкладними талонами. 27.06. 2008 року відносно [PERSON]Роменським МВ УМВС України в Сумській області прийнято рішення про видворення з України в добровільному порядку під розписку в термін до 30.06. 2008 року, що стверджується відповідним рішенням і розпискою. Але паспорт [PERSON]. не повернули і він не може добровільно виїхати з України у визначений термін і до даного часу, весь час він знаходився за місцем проживання в с. Плавинище Роменського району, ці обставини визнали сторони і ніким не оспорюються. Згідно постанови Роменського міськрайонного суду Сумської області від 1 липня 2008 року на [PERSON]. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 КупАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Штраф на сьогоднішній день не сплачено, що визнали сторони в судовому засіданні. В статті 3 Закону України «Про громадянство» № 2235-ІІІ від 2001 року зазначені підстави належності до громадянства України, під які відповідач не підпадає. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3929-ХІІ від 04. 02. 1994 року іноземець та особа без громадянства, які вчинили злочин або адміністративне правопорушення після відбуття призначеного йому покарання чи виконання адміністративного стягнення може бути видворений за межі України із забороною подальшого в»їзду в Україну строком до 5 років. Строки обчислення заборони подальшого в»їзду в Україну обчислюється з дня винесення вказаного рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3929-ХІІ від 04. 02. 1994 року орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду після прийняття рішення про видворення або є обгрунтовані підстави вважати, що вони можуть ухилятися від виїзду. Враховуючи те, що забравши паспорт у відповідача, позивач практично позбавив його можливості добровільно виїхати за межі України, доказів того, що відповідач ухиляється від виїзду після прийняття рішення про видворення не надано, окрім того адміністративне стягнення не виконано, тому суд вважає, що підстав для задоволення позову не має і в його задоволенні необхідно відмовити повністю. На основі викладеного і

Результат розгляду: denied