Рішення адміністративного суду від 2008-02-21 00:00:00+02

Позивач - [PERSON] - звернулася до суду з позовом до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції, Державної податкової адміністрації України, Відділу віз та реєстрації фізичних осіб Рівненського МВ УМВС України про зобов'язання Державної податкової адміністрації України виключити ідентифікаційний номер та всю інформацію щодо позивача з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб платників податків та інших обов'язкових платежів, зобов'язання зробити відповідну відмітку в паспорті, зобов'язання здійснювати облік позивача, як платника податків та інших обов'язкових платежів, за раніше встановленими нормами обліку по прізвищу, імені та по батькові, без застосування ідентифікаційного номера. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що через свої релігійні переконання бажає відмовитися від ідентифікаційного номера. Однак, на своє звернення до податкового органу про внесення відповідної відмітки до її паспорта, отримала відмову. В судовому засіданні позивач надала пояснення, відповідно до яких картку форми 1-ДР вона не заповнювала, не зверталася до податкового органу про присвоєння їй ідентифікаційного номера. Вказану картку було подано роботодавцем без її відома, коли позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною. Просить зобов'язати відповідачів виключити ідентифікаційний номер та всю інформацію щодо позивача з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб платників податків та інших обов'язкових платежів, зобов'язання зробити відповідну відмітку в паспорті, зобов'язання здійснювати облік позивача, як платника податків та інших обов'язкових платежів, за раніше встановленими нормами обліку по прізвищу, імені та по батькові, без застосування ідентифікаційного номера. Згідно до наказу від 24.12.2005 року № 598 (а.с.26) про реорганізацію органів державної податкової служби у Рівненській області, Рівненська об'єднана ДПІ реорганізована в Державну податкову інспекцію у м. Рівне. Таким чином, належним відповідачем у даній справі є Державна податкова інспекція у м.Рівне. Позивачем в позовній заяві як відповідача заявлено Рівненський відділ віз та реєстрації Рівненського МВ УМВС. Із заперечень відповідача 14.02.2008 року № 50/7-2803 та Положення про Державний департамент у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб (затвердженого постановою КМ України від 14.06.2002 року №844) вбачається, що правильне найменування відповідача - Відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Рівненського МВ УМВС. Таким чином, належним відповідачем у даній справі є Відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Рівненського МВ УМВС. Представник Державної податкової інспекції у м.Рівне проти позову заперечив. Вказав, що право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера передбачено Законом України “Про Державний реєстр осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів”, яким встановлено право особи відмовитися від ідентифікаційного номера та його оформлення через свої релігійні переконання, проте не встановлено будь-якого механізму реалізації такого права. З метою реалізації громадянами даного права, розроблено наказ Державної податкової адміністрації України та Міністерства внутрішніх справ України №602М226 від 19.10.2004 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.12.2004 року за № 1345/9944 “Про затвердження порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо Ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів”. Відповідно до п.2 та 3 вказаного наказу, особа, які відмовляється від ідентифікаційного номера, подає відповідний комплект документів до органу державної податкової служби. Після чого проводиться перевірка наявності інформації про особу в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов'язкових платежів щодо достовірності поданих даних. Після чого, у термін 30 календарних днів з дня прийняття податковий орган надає заявнику довідку, або відмовляє в наданні такої довідки із зазначенням причини відмови. На підставі довідки форми № В3 посадова особа органу внутрішніх справ вносить на 7-9 сторінку паспорта відповідну відмітку. Позивач не зверталася з заявою та необхідним пакетом документів до Державної податкової інспекції у м.Рівне. На підставі вказаного, представник Державної податкової інспекції у м.Рівне просить у задоволенні позову відмовити повністю. Відповідач 2 - Державна податкова адміністрація України - у судове засідання не з'явився, заперечень на адміністративний позов не подав. Про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача 2 - Державної податкової адміністрації України. Від відповідача 3 надійшли заперечення, в яких відповідач 3 вказує, що відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Рівненського МВ УМВС має право внести до паспорта громадянина України відмітку про наявність права здійснювати платежі без ідентифікаційного номера лише на підставі довідки, виданої посадовою особою органу державної податкової служби. Тобто, відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Рівненського МВ УМВС не є першочерговим суб'єктом на звернення стосовно внесення вищезазначеної відмітки. Просить розгляд справи провести без участі представника відповідача. Заслухавши у відкритому судовому засіданні доводи позовної заяви позивача, пояснення представника відповідача 1, розглянувши заперечення відповідача 3 на адміністративний позов, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що позов слід задовольнити частково. Суд виходив з наступного. Відповідно до довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 01.09.1999 року №8359 (а.с.4), довідки №8483/29-29 від 24 лютого 2006 року (а.с.14), [PERSON] присвоєно ідентифікаційний [NUMBER]. Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до ст.1 Закону України “Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів” (далі по тексту постанови - Закон), державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів - це автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов'язані сплачувати податки, збори, інші обов'язкові платежі до бюджетів та внески до державних цільових фондів у порядку і на умовах, що визначаються законодавчими актами України. Для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера. Відповідно до ч.2 ст. 5 вказаного Закону, до Державного реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи. Таким чином, названим законом передбачено, що вказаний платник податків в рамках діючого законодавства вправі виконати конституційний обов'язок сплати податків і зборів без присвоєння ідентифікаційного номера, обравши альтернативну форму обліку платників податку. Відповідно до довідки № 8483/29-29 від 24 лютого 2006 року (а.с.14), позивачу присвоєний ідентифікаційний [NUMBER]. Ідентифікаційний номер присвоєно Державною податковою адміністрацією України 18.12.1995 року на підставі заповненої картки форми 1-ДР з місця роботи позивача. В судовому засіданні позивач пояснила, що картку форми 1-ДР вона не заповняла, вказану картку було заповнено за місцем роботи позивача під час перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною. Представник відповідача проти вказаних пояснень позивача не заперечував. Таким чином, з вказаного вбачається, що картка форми 1-ДР, на підставі якої позивачу присвоєно ідентифікаційний номер, заповнювалася не позивачем, а за місцем роботи позивача. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов'язання Державної податкову адміністрацію України виключити ідентифікаційний номер, присвоєний позивачу - [PERSON] та всю інформацію про неї з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб -платників податків та інших обов'язкових платежів, що містяться у базах даних відповідачів - Державної податкової адміністрації України та Державної податкової інспекції в м.Рівне і надалі не вносити будь-яку інформацію про позивача у цей інформаційний фонд та зобов'язання вказаних відповідачів здійснювати облік позивача - [PERSON], як платника податків та інших обов'язкових платежів, за раніше встановленими формами обліку по прізвищу, імені та по батькові, без застосування ідентифікаційного номера підлягають до задоволення. Щодо решти позовних вимог, то слід зазначити таке. Згідно із Законом України "Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів" та Постановою Верховної Ради України від 26.06.92 N 2503-XII "Про затвердження положень про паспорт громадянина України та свідоцтво про народження", розроблено Порядок внесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів, який затверджено наказом Державної податкової адміністрації України, Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2004 р. N 602/1226 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2004 р. за N 1345/9944 (далі по тексту постанови - Порядок). На дату судового розгляду справи, даний Порядок у встановленому порядку не скасований та є чинним. Вказаний Порядок визначає процедуру внесення відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера до паспорта фізичної особи, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомила про це орган державної податкової служби. Відповідно до п.1.5 Порядку, особа, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від ідентифікаційного номера, у разі наявності в неї ідентифікаційного номера повідомляє у формі заяви орган державної податкової служби за своїм місцем реєстрації. Пунктом 2 Порядку визначено перелік документів, що подає фізична особа, яка відмовляється від ідентифікаційного номера, до органу державної податкової служби. Відповідно до п.2.2 Порядку, особа пред'являє: свідоцтво про народження, паспорт громадянина України, свідоцтво про шлюб (за наявності), свідоцтво про розірвання шлюбу (за наявності), свідоцтво про зміну імені (за наявності), копію документа про присвоєння ідентифікаційного номера (за наявності). Відповідно до п.3 Порядку, у разі відсутності розбіжностей між даними заяви та пред'явленими документами, посадова особа податкового органу приймає заяву, про що робить відповідний запис на заяві та формує особову справу. Після прийняття заяви орган державної податкової служби за місцем реєстрації особи проводить перевірку наявності інформації про особу в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів (далі - ДРФО) щодо достовірності поданих даних. У термін до 30 календарних днів з дня прийняття заяви орган державної податкової служби надає заявнику лише довідку за формою №В3, або відмовляє в наданні такої довідки із зазначенням причин відмови. Термін дії довідки - 30 календарних днів. Відповідно до п.4 Порядку, фізична особа, яка відмовляється від ідентифікаційного номера, подає до органу внутрішніх справ за своїм місцем реєстрації довідку за формою N В3 та паспорт громадянина України. У разі відсутності невідповідностей посадова особа вносить на 7 - 9 сторінку паспорта відмітку такого змісту: “Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера”. З вказаного слідує, що відмітка в паспорті про право громадянина здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера вчиняється органом внутрішніх справ на підставі довідки, виданої податковим органом за формою №В3. Однак, згідно до названого Порядку, внесення такої відмітки до паспорта не відноситься до компетенції податкового органу, оскільки вказаний орган лише видає довідку форми № В3 у разі звернення громадян із заявою за встановленою формою та з наданням визначеного переліку документів. Оскільки до компетенції податкових органів не відносяться повноваження щодо внесення відмітки до паспорта, то у задоволенні позову [PERSON] до Рівненської обласної державної адміністрації про зобов'язання зробити у її паспорті відмітку на одній з сторінок 7, 8, 9 про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера слід відмовити. Так само слід відмовити у частині позову, що стосується зобов'язання Відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Рівненського МВ УМВС здійснювати облік позивача, як платника податків та інших обов'язкових платежів за раніше встановленими формами обліку по прізвищу, імені та по батькові, без застосування ідентифікаційного номера, оскільки, відповідно до ст.5 Закону України “Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів”, реєстрація фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів проводиться державними податковими інспекціями по районах, районах у містах і містах без районного поділу за місцем постійного проживання платників. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач не зверталася в установленому порядку (з наданням паспорта та довідки за формою №В3) до органу внутрішніх справ за своїм місцем реєстрації з проханням внести відповідну відмітку про право здійснення будь-яких платежів без ідентифікаційного номера до паспорта позивача. Враховуючи наведене вище, адміністративний позов [PERSON] слід задоволити частково. Відповідачами не надано доказів понесення судових витрат, а тому підстави для застосування статті 94 КАС України відсутні.

Результат розгляду: denied