Рішення адміністративного суду від 2008-09-10 00:00:00+03

Позивач [PERSON] 28.03.2008 р. звернувся до суду із позовом до Головного управління пенсійного фонду України у м.Севастополі, третьою особою у справі вказуючи Управління Служби безпеки України у м.Севастополі, про визначення компетенції Головного управління ПФ України у м.Севастополі щодо виплати заборгованості по пенсійному забезпеченню, яка виникла за період з 01.01.2005 р. по 31.12.2006 р. та стягнення з держави в особі Головного управління ПФ України у м.Севастополі з урахуванням індексу інфляції суми заборгованісті по пенсійному забезпеченню, яка виникла протягом 2005 та 2006 років у сумі 38842,74 грн. та суму процентів на суму зниження розміру пенсії у розмірі 1396,14 грн, а всього 40238,88 грн. Крім того, позивач просив стягнути з ГУ ПФУ у м.Севастополі на відшкодування спричиненої йому моральної шкоди суму у розмірі 6000 грн. та відшкодувати понесені витрати по сплаті державного мита у сумі 402,39 грн. Вимоги свого позову позивач мотивував тим, що Постановою суду від 08.09.2006 р. на Управління Служби безпеки України у м.Севастополі був покладений обов'язок по перерахунку його пенсії з 01.01.2005 р. з урахуванням премій та надбавок. Управління Служби безпеки України у м.Севастополі здійснило вказаний перерахунок та направило його до пенсійного органу, оскільки з 01.01.2007 р. обов'язок по нарахуванню та виплати пенсій пенсіонерам силових відомств покладений на органи Пенсійного фонду України. Проте на підставі відомостей, наданих Управлінням СБ України у м.Севастополя, ГУ ПФУ у м.Севастополі призначило та виплатило йому пенсію у повному обсязі та заборгованість по її виплаті за 2007-2008 роки, тобто зі дня передання їм відповідних функції, заборгованість за попередні роки сплачувати відмовляється, посилаючись на те, що він ні є правонаступником органів пенсійного забезпечення осіб, яки отримують пенсії відповідно до Закону № 2262. Зазначав, що Управління СБУ у м.Севастополі також не вважає виплату заборгованості за 2005-2006 роки своїм обов'язком, оскільки відповідні функції в них вже відсутні. Позивач зазначав, що таким чином вбачається спір між суб'єктами владних повноважень щодо реалізації компетенції у сфері пенсійного забезпечення, внаслідок якого він позбавлений можливості отримати належні йому суми пенсії тому змушений був звертатися з цього питання до суду. З питань стягнення суми заборгованості з застосуванням індексації посилався на Закон України” Про індексацію грошових доходів населення” та ст.625 ЦК України як на підставу нарахування на суму заборгованості штрафних санкцій у вигляді 3% річних за її несвоєчасну виплату відповідачем. Ухвалою суду від 17.04.2008 р. статус Управління Служби безпеки України у м.Севастополі був змінений з третьої особи на співвідповідача. В процесі розгляду справи позивач подав заяву про залишення його позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди без розгляду, ухвалою від 09.09.2008 р. вказане клопотання позивача було задоволено. В судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні позовних вимог щодо визначення компетенції державних органів по виплаті позивачеві заборгованості по пенсійним виплатам за 2005-2006 роки, стягнення вказаної заборгованості з урахуванням індексу інфляції та штрафних санкцій в загальній сумі 40238,88 грн. та відшкодування судових витрат. Представник позивача наполягав, що оскільки всі пенсійні виплати сплачуються з державного бюджету, через відповідний призначений орган, яким з 2007 року є Пенсійний фонд України, виплату заборгованості відповідачеві повинні також сплачувати пенсійні органи на містах. Представник відповідача Головного Управління Пенсійного фонду України у м.Севастополі позовні вимоги не визнала у повному обсязі, подавши письмові заперечення на ним. В судовому засіданні пояснювала мотивувала позицію ГУ ПФУ у м.Севастополі відсутністю в діючому законодавстві норм, яки передбачали би обов'язок пенсійних органів проводити виплату сум, заборгованість по яких виникла не з їх вини. Пояснювала, що Управління Служби безпеки України у м.Севастополі не ліквідовано, не реорганізовано, ГУ ПФУ у м.Севастополі передана лише частка функцій даного органа по нарахуванню та виплаті пенсій пенсіонерам даного відомства та лише, починаючи з 01.01.2007 р., жодний нормативний акт України не передбачає несення ГУ ПФУ у м.Севастополі зобов'язань Служби безпеки за пенсійними виплатами за попередні роки, кошті на таки витрати ПФУ не виділяються. Крім того, заперечувала проти застосування до сум заборгованості пенсійних виплат норм ст.625 ЦК України, оскільки правовідносини сторін ні є грошовими зобов'язаннями. Також не погоджувалася з проханням позивача щодо індексації неотриманих ним сум на підставі Закону України „Про індексацію грошових доходів населення”, вказуючи, що згідно зазначеного закону пенсія працюючих пенсіонерів індексується в розмірі, що з урахуванням оплати праці не перевищує прожиткового мінімуму для працездатної особи, тоді як [PERSON] в період 2005-2008 р. офіційно працював в СФ „Приватбанк”. Просила суд в задоволенні позову до ГУ ПФ у м.Севастополі позивачу відмовити як по суті, так й у зв'язку із пропущенням ним строку на звернення до суду із адміністративним позовом, передбаченим ст.100 КАС України. Представник відповідача Управління Служби безпеки України у м.Севастополі вимоги позов не визнав, подавши до матеріалів справи письмові заперечення на позов. У судовому засіданні додатково пояснював, що з 01.01.2007 р. у державі відбулися істотні зміни у питаннях механізму пенсійного забезпечення військових пенсіонерів, в т.ч. СБУ, до яких відноситься позивач. Всі функції по нарахуванню, перерахункам та виплатам пенсій у повному обсязі були передані єдиній уповноваженій державою структурі - Пенсійному фонду України в особі його регіональних органів, зокрема це торкається і перерахунків пенсій, призначених в минулі роки іншими органами, і виплатами перерахованих пенсій за всі періоди перерахунків без обмежень якими-небудь термінами і розмірами. В своїх запереченнях посилався на ст..95 Конституції України, статті 4,7,119,121 Бюджетного кодексу України, ст..99 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, статті 10,52,55 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”. Наполягав на відсутності підстав для стягнення заборгованості позивача з УСБУ у м.Севастополі, просив в задоволенні позову до нього відмовити. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідачів по справі, дослідивши матеріали справи, знаходить позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно частини 1 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна буди дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1 статті 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Судом встановлено, що Постановою Ленінського районного суду м.Севастополя від 08.09.2006 р. був задоволений адміністративний позов [PERSON] до Управління Служби безпеки України у м.Севастополі про перерахунок пенсії, відповідач був зобов'язаний провести [PERSON] перерахунок пенсії з 01.01.2005 р. з урахуванням премії та надбавки за оперативну роботу, з 01.05.2005 р. з урахуванням підвищення посадового окладу військовослужбовцям відповідної категорії. Вказана Постанова набрала чинності 16.11.2006 р. на підставі ухвали Апеляційного суду м.Севастополя. Отже згідно діючому до 01.01.2007 р. законодавству України пенсійне забезпечення позивача здійснювалося УСБУ у м.Севастополі. Згідно ст..99 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік” від 19.12.2006 р. № 489 функції по призначенню, перерахунку і виплаті пенсій пенсіонерам силових міністерств і відомств з 01.01.2007 р. передані органам Пенсійного фонду України. Сторонами в судовому засіданні не заперечувалося, що Постанова суду від 08.09.2008 р. була виконана, перерахунок пенсії позивача проведений, направлений до ГУ ПФУ у м.Севастополі, який не має заборгованості перед позивачем за пенсійними виплатами, починаючи з 01.01.2007 р. Отже, заборгованість перед позивачем за невиплачені у повній мірі суми пенсійних виплат має місце за період 2005-2006 років, коли ці функції виконувалися Управлінням СБУ у м.Севастополі, тобто заборгованість виникла з вини саме вказаного відомства через неправильне нарахування розміру пенсії позивачеві. Оскільки ані ст..99 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік” від 19.12.2006 р. № 489, ані прийнятою з метою його забезпечення Постановою КМУ № 1522 від 02.11.2006 р. „ Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян” не передбачають покладення на органи Пенсійного фонду зобов'язань по виплаті заборгованостей по пенсійним виплатам пенсіонерам силових відомств за минулі роки, суд не вбачає підстав для покладення на ГУ ПФУ у м.Севастополі обов'язку виплати суми заборгованості перед позивачем, що утворилася не з вини даного органу на даного відповідача. До того ж суд враховує, що перелічені нормативні акти не мають зворотної сили в часі та не розповсюджуються на правовідносини, що існували до їх прийняття між позивачем та Управлінням СБУ у м.Севастополі, до того ж жодний з перелічених актів не містить посилань на існування правонаступництва Пенсійного фонду відносно існуючих в даний час силових структур, зокрема Управління СБУ у м.Севастополі. Отже, належним відповідачем по заявлених у позові [PERSON] вимогах суд вважає Управління СБУ у м.Севастополі з вини якого утворилася заборгованість перед позивачем по пенсійних виплатах за період 2005-2006 роки. Однак, оскільки про порушене право щодо невиплати у повному обсязі пенсійних виплат та заборгованості по ним за період 2005-2006 роки позивачеві стало достовірно відомо ще при зверненні його до суду із позовом про зобов'язання здійснити перерахунок пенсійних виплат та при задоволенні їх судом у 2006 році, суд знаходить пропущеним позивачем річний строк на звернення до суду із заявленими ним вимогами, що згідно ст.100 КАС України є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки обидва відповідача по справі наполягали на його застосуванні як у письмових запереченнях на позов, так й під час судового засідання. При цьому суд враховує, що клопотань позивача про поновлення вказаного строку, зазначення причин його пропуску, суду протягом розгляду справи заявлено не було. Оскільки в задоволенні позову судом відмовлено, судові витрати понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі ст.58 Конституції України, ст..99 Закону України „Про державний бюджет на 2007 рік” від 19.12.2006 р. № 489, Постанови Кабінету Міністрів України „Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян” від 02.11.2006 р. № 1522,

Результат розгляду: denied