Рішення адміністративного суду від 2008-06-02 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації про стягнення недоплаченої одноразової грошової допомоги учаснику бойових дій, посилаючись на те, що він є учасником бойових дій і відповідно до ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня йому повинна виплачуватися грошова допомога в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. І оскільки у період з 2005 року грошова допомога була виплачена не в повному обсязі, прохав стягнути з відповідача на його користь суму недоплаченої щорічної грошової допомоги за період з 2005-2007р.р. у розмірі 4725,30 грн.. В судове засідання позивач не з'явився, у своїй заяві прохав справу розглянути у його відсутність, позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить надане ним письмове заперечення на позов, а також в книзі місцевої кореспонденції є підпис про отримання повідомлення. В своєму письмовому запереченні на позов відповідач позову не визнав, посилаючись на те, що виплата щорічної разової грошової допомоги зазначеній особі здійснювалась з дотриманням вимог діючого законодавства. Він вказав, що відповідно до ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня передбачена виплата разової грошової допомоги учасникам бойових дій у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Законом України “Про державний бюджет” на кожен рік встановлювались інші розміри допомоги, а саме у 2005р. - 250грн., у 2006р. - 250грн., у 2007р. - 280 грн., які були виплачені позивачу. Відповідно до ч.2 ст. 95 Конституції України вказано, що виключно Закон України “Про державний бюджет” визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Відповідно до ст. 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовується лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього кодексу та ЗУ “Про Державний бюджет України”. Всі витрати бюджету на відповідний рік затверджуються виходячи з можливості його доходної частини і на цілі, визначені бюджетними призначеннями. Відповідно до ч.1 ст.23 Бюджетного кодексу будь-які платежі з бюджету можна здійснювати лише при наявності відповідного бюджетного призначення. Згідно до ст.151 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом. Головне управління, як розпорядник коштів ІІ рівня не є в даному випадку суб'єктом владних повноважень, так як при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства до його повноважень не входить прийняття рішень по визначенню конкретних розмірів щорічної разової грошової допомоги. Допомога здійснюється в тому обсязі, яка була виділена Міністерством фінансів України і Державним казначейством України у розмірах, установлених законом про Державний бюджет на відповідний рік. На підставі рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007р. кошти не виділялись, тому відсутня можливість їх виплати. Крім того, позивач пропустив строк звернення до суду, тому необхідно на підставі цього відмовити в задоволенні позову про виплату за 2005 - 2007 р.р. недоплаченої одноразової грошової допомоги. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням. Ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.1993р. № 3551 передбачено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Позивачу було виплачено щорічну одноразову допомогу до Дня Перемоги за 2005 р. відповідно до Закону України “Про державний Бюджет на 2005р.” - 250 грн.; за 2006 р. відповідно до Закону України “Про Державний бюджет на 2006р.” - 250 грн.; за 2007 р. відповідно до Закону України “Про Державний бюджет на 2007р.” - 280 грн.. Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004р. № 20-рп/2004р. положення ст. 44 Закону України “ Про Державний бюджет України на 2004р.”, якими встановлено, що в 2004 р. виплата щорічної грошової допомоги відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” здійснюється учасникам бойових дій в розмірі 120 грн. - визнані неконституційними. Частиною 3 ст. 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004р. та ч.3 ст.22 Конституції України та враховуючи те, що право на отримання разової грошової допомоги, передбаченої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” не залежить від розміру доходів отримувача чи наявності фінансування з бюджету, а має безумовний характер, суд приходить до висновку, що необхідно задоволити вимоги стосовно виплати недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2005 та 2006 роки, оскільки Верховна рада України, приймаючи Закон України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” та Закон України “ Про Державний бюджет України на 2006 рік”, знову обмежує соціальне право громадян закріплене Законом України “Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту” на отримання разової грошової допомоги до 5 травня при наявності рішення Конституційного Суду України з аналогічного питання. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними ) положення ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, якими встановлено, що у 2007р. виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України “ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” здійснюється учасникам бойових дій у розмірі 280 грн. Тому підлягають задоволенню вимоги позивача щодо виплати недоплаченої грошової допомоги за 2007р., оскільки предмет Закону України “Про Державний бюджет України” чітко визначений у Конституції України, то цей Закон не може змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України. Мінімальна пенсія за віком на 2005р. встановлена в розмірі прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, що передбачено Законом України “Про затвердження прожиткового мінімуму на 2005 рік” у розмірі 332, 00 грн., тому недоплата за 2005 рік, яка підлягає стягненню на користь позивача, складає 1410 грн. ( 332х5 - 250). Мінімальна пенсія на 2006 рік встановлена у розмірі 359 грн., тому недоплата за 2006р., яка підлягає стягненню на користь позивача, складає 1545 грн. ( 359х5-250 ). Мінімальна пенсія за віком на 2007 рік встановлена у розмірі 410,06 грн., тому недоплата за 2007р., яка підлягає стягненню на користь позивача складає 1770грн. ( 410,06х5 - 280 ). Отже, Головне управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації повинно виплатити позивачу, як учаснику бойових дій недоплачену разову грошову допомогу за 2005-2007 роки в сумі 4725,30 грн. Оскільки Головне управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної держадміністрації займається виплатою вказаної допомоги, тому саме Головне управління повинно і виплатити позивачу зазначені суми грошової допомоги.

Результат розгляду: granted