Рішення адміністративного суду від 2008-02-28 00:00:00+02

Позивач звернувся з позовом до суду та просить визнати недійсною постанову відділу державної виконавчої служби Житомирського МУЮ від 13.11.2007 р. та зобов'язати Корольовський ВДВС Житомирського МУЮ закінчити виконавче провадження по виконавчому документу №001390 від 25.04.2002 р. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 24.11.2007 р. ним була отримана Постанова Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони його відчуження від 13.11.2007 р. Постанова винесена на основі виконавчого документа №001390 від 25.04.2002 р. про стягнення 136,00 грн. на користь УПФУ в Богунському районі. Однак, цей штраф у 2002 році був сплачений, але копію квитанції він до цього часу не зберіг. У судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач проти позову заперечує, вказує на те, що у Корольовському відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь УПФУ у Богунському районі штрафу на суму 136,00 грн. Постанова стягувача про накладення штрафу надійшла на виконання 21.06.2002 р., а 26.02.2002 р. державним виконавцем було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документа та надано боржнику строк для добровільного виконання до 03.07.2002 р., однак борг сплачений не був. Відповідно після цього державним виконавцем вчинялись дії по стягненню боргу з [PERSON] 08.10.2007 р. до ВДВС надійшла заява боржника в якій він просив направити виконавчий документ для стягнення за місцем його роботи, а саме ДП Житомирська ПМК, в зв'язку з чим твердження боржника що ним борг сплачено в 2002 році не правдиве та вводить суд в оману. 13.11.2007 р. державним виконавцем з метою забезпечення виконання постанови та з метою збереження цілісності майна на яке в подальшому може бути звернено стягнення - накладено арешт на автомобіль боржника. 22.11.2007 р. державним виконавцем відповідно до заяви [PERSON] постанову про стягнення боргу було направлено для стягнення до бухгалтерії по місцю його роботи. Крім цього відповідач вказує, що борг по сьогоднішній день не сплачений. На підставі викладеного просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову за безпідставністю. Представник третьої особи повідомила суду, що станом на 27.02.2008 р. заборгованість перед Пенсійним фондом України по фізичній особі [PERSON] по постанові про накладення адміністративного стягнення №001390 від 25.04.2002 р. становить 136,00 грн. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін встановив, що 25.04.2002 р. Постановою Управління Пенсійного фонду України №001390 на [PERSON] накладено штраф у сумі 136,00 грн. Постанова стягувача про накладення штрафу надійшла на виконання до Корольовського ВДВС 21.06.2002 р., а 26.02.2002 р. державним виконавцем було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документа та надано боржнику добровільний строк для виконання до 03.07.2002 р. У вказаний строк борг [PERSON] сплачений не був. Відповідно після цього державним виконавцем, згідно Закону України «Про виконавче провадження», вчинялись дії по стягненню боргу з [PERSON], а саме направлялись запити до БТІ та ДПІ у м.Житомирі, а 13.11.2007 р. було винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка Позивачем оспорюється. Відповідно до ст.ст.1,69, 70,71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин , що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування,не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Доказів того, що штраф у розмірі 136,00 грн. ним сплачено Позивач у судове засідання не надав. Зважаючи на зазначену нормативну вимогу, судом не може бути прийняте твердження Позивача, що штраф за Постановою Управління Пенсійного фонду України в Богунському районі м.Житомира №001390 від 25.04.2002 р. був сплачений, оскільки воно спростовується іншими доказами по справі, а саме Довідкою УПФУ у Богунському районі м.Житомира від 27.02.2008 р., заявою Позивача до Начальника Корольовського відділу ДВС Житомирського МУЮ від 8.10.2007 р. в якій він просить Постанову про адміністративний штраф надіслати на місце роботи - ДП Житомирська ПМК. Не може також судом бути прийнято твердження Позивача про те, що постанова про арешт майна винесена з порушенням п.1 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що строк пред'явлення виконавчих листів - три роки, та п.1 ст.25, п.6 ст.37 вказаного закону яка передбачає закінчення виконавчого провадження у зв'язку з закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення, оскільки вказаними нормами не передбачено, що по закінченню шести місяців з дня відкриття виконавчого провадження воно підлягає закриттю. Крім цього виконавчий документ УПФ у Богунському районі направлений до виконавчої служби вчасно. З урахуванням всіх обставин по справі, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Результат розгляду: denied