Рішення адміністративного суду від 2008-06-10 00:00:00+03

Вінницький районний центр зайнятості звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на професійне навчання в сумі 1072,34 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON]з 24.05.2007р. як безробітна за направленням Вінницького районного центру зайнятості проходила професійне навчання за професією “бармен-офіціант”, відповідно до договору №020307052400062 від 24.05.2007р. За проходження професійного навчання громадянки [PERSON] Вінницьким обласним центром зайнятості оплачено Вінницькому міжрегіональному вищому професійному училищу №70 кошти в загальній сумі 1072,34 грн. З 1 листопада 2007р. [PERSON] була відрахована з навчання за невідвідування занять без поважних причин та знята з обліку у Вінницькому районному центрі зайнятості. Оскільки відповідач на вимоги позивача щодо добровільного відшкодування витрачених коштів не відреагувала, Вінницький районний центр зайнятості був змушений звернутися до суду з позовом про стягнення вказаних коштів. Під час попереднього судового засідання у справі, суд виконавши всі процесуальні дії, передбачені ч. ч. 3, 4 ст. 111 КАС України за згодою представника позивача перейшов до судового розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити Відповідач заперечень на позовну заяву, витребувані судом докази та повноважного представника у судове засідання не направив. Про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений повісткою суду на 10.06.2008 рік. Відповідно до ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України вважається, повістка вручається під розписку. Оскільки повістка суду вручена відповідачу під розписку, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №1396241, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду судової справи, отже суд здійснив всіх заходів для реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача відповідно до положень ст. 128 КАС України. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом у справі встановлено, що громадянка [PERSON]була зареєстрована у Вінницькому районному центрі зайнятості як така, що шукає роботу, у зв'язку із чим їй було надано статус безробітного. Відповідно до договору №020307052400062 від 24.05.2007р [PERSON] 24.05.2007р. як безробітна була направлена до Вінницького регіонального професійного училища для проходження професійного навчання за професією “бармен-офіціант”. Як вбачається із розрахунку витрат на професійне навчання безробітної [PERSON] в матеріалах справи (а.с.7), розмір виплат, пов'язаний з оплатою навчання відповідача в навчальному закладі за професією “бармен-офіціант”, становить 1036,21 гривень. Крім того, відповідачеві за період профнавчання виплачувалася матеріальна допомога в сумі 36,13 грн., про що свідчать матеріали адміністративної справи (а.с.5) Таким чином, загальна сума, яка підлягає відшкодуванню відповідачем становить 1072,34 грн. На листи Вінницького районного центру зайнятості щодо добровільного відшкодування витрачених на навчання коштів, [PERSON]не відреагувала належним чином, вказані кошти на сплатила. Про відповідальність за невиконання своїх обов'язків відповідач попереджалася, про що свідчить підпис [PERSON] в договорі №020307052400062 від 24.05.2007р. Відповідно ст. 2 Закону України “Про зайнятість населення”від 1 березня 1991 року безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. У разі неможливості надати підходящу роботу безробітному може бути запропоновано пройти професійну перепідготовку або підвищити свою кваліфікацію. Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. У разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації. Вищезазначене також передбачено п. 28 Порядку надання матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року №308, згідно із яким у разі припинення професійного навчання за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за набутою професією (спеціальністю) з осіб стягується загальна сума витрат на професійне навчання, включаючи суму виплаченої матеріальної допомоги у період професійного навчання і назад (включаючи щоденні) та витрат на проживання. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, на момент розгляду справи відповідачем заборгованість не сплачена, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Враховуючи, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, суд приходить до висновку позов задовольнити повністю. Крім того, відповідно до п.3 Розділу 7 "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору розмір судового збору щодо майнових вимог про стягнення грошових коштів становить один відсоток від розміру таких вимог, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 51 грн.

Результат розгляду: granted