Рішення адміністративного суду від 2008-05-14 00:00:00+03

до суду звернувся прокурор Іллінецького району Вінницької області в інтересах держави в особі Іллінецької міжрайонної державної податкової інспекції з адміністративним позовом про примусове стягнення майна в рахунок погашення податкового боргу по штрафних санкціях в сумі 1700 грн. з суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивував наступним. Суб'єкт підприємницької діяльності [PERSON] зареєстрований Іллінецькою МДПІ та взятий на податковий облік 11.05.2004 року. 08 листопада 2007 року працівниками ДПА у Вінницькій області проведено перевірку господарської одиниці магазину, розташованого с. Купчинці Іллінецького району, що належить СПД [PERSON]. щодо дотримання вимог Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”а також Закону України “Про державне регулювання виробництва і торгівлі, спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами”. За результатами проведеної перевірки встановлено порушення п.1,2 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”та ст.15 Закону України “Про державне регулювання виробництва і торгівлі, спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами”. На підставі Акту перевірки №023212822303 від 07.11.2007 року Регіональним управлінням Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПА у Вінницькій (РУ Департаменту САТ ДПА України у Вінницькій області) області за порушення вищезазначених норм законів до СПД [PERSON]. винесено рішення №0201282800-21 від 22.11.2007 року про застосування фінансових санкцій у розмірі 1700,00 грн. відповідно до ст.17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і торгівлі, спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами”. Дане рішення отримано відповідачем 29.11.2007 року. Відповідно до положень п.10 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 вищевказаного Закону України, у випадку невиконання суб'єктом підприємницької діяльності рішення протягом 30 днів після його отримання сума санкцій стягується на підставі рішення суду. Штрафні санкції відповідачем станом на 01.02.2008 року сплачено не було. На підставі вищевикладеного позивач просить винести рішення про примусове стягнення майна суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON]. в рахунок погашення податкового боргу по штрафних санкціях в сумі 1700,00 грн. В судовому засіданні прокурор та представник позивач позов підтримали в повному обсязі та просили задоволити його, обґрунтовуючи позовні вимоги обставинами, що викладені в позовній заяві, та доказами наявними в матеріалах справи. Відповідач в судові засідання не з'являвся повноважного представника не направляв, про час, дату та місце судового засідання повідомлений завчасно та належним чином, доказом чого є поштове повідомлення №1259473 від 17.03.2008 року на 31.03.2008 року, поштове повідомлення №1318445 від 02.04.2008 року на 14.05.2008 року. Відповідно до ч.8 ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України вважається, що повістку вручено, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до відповідного державного реєстру. Оскільки повістки направлені відповідачу рекомендованим листом за адресою, вказаною в свідоцтві про державну реєстрацію, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи з його участю або участю повноважного представника відповідача, для реалізації ним права на судовий захист від заявленого позову. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача або його повноважного представника. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, на працівників органів ДПС України згідно п.16.1. ст.9 покладено функцію контролю за дотриманням суб'єктами підприємницької діяльності, які здійснюють роздрібну торгівлю тютюновими виробами, максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів. Законом України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг ”та Законом України “Про державне регулювання виробництва і торгівлі, спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами”встановлено міри та меді відповідальності за порушення даних нормативно-правових актів. Відповідно до Акту перевірки №023212822303 від 07.11.2007, виявлено, що відповідачем здійснювався продаж алкогольних виробів без придбання відповідних ліцензій. Рішенням від №0201282800-21 від 22.11.2007 року про застосування фінансових санкцій до СПД -фізичної особи [PERSON]. застосовано штрафну санкцію у розмірі -1700,00 грн., що передбачено ч.5 ст.17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і торгівлі, спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами”. Слід зазначити, що в даному випадку при проведенні перевірки та винесенні рішення про застосування фінансової санкції контролюючий орган діяв в межах своєї компетенції та у спосіб, що передбачений законом. Постановою Кабінету Міністрів України №790 від 02.06.2003 року затверджено порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 вищевказаного Закону України, відповідно до п.10 даного Порядку, у разі невиконання суб'єктом підприємницької діяльності рішення про застосування фінансових санкцій протягом 30 днів після його отримання сума санкцій стягується на підставі рішення суду. Відповідачем штрафні санкції у добровільному порядку станом на 01.02.2008 року сплачено не було. Позивачем в повній мірі використано можливість самостійного стягнення боргу з відповідача відповідно до норм чинного законодавства, проте останнім не виконано обов'язку щодо сплати боргу. З урахування встановлених у судовому засіданні обставин справи та вищезазначених положень чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам справи, а тому підлягають задоволенню.

Результат розгляду: granted