Рішення адміністративного суду від 2008-04-14 00:00:00+03

Позивач звернувся в суд з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України [PERSON] про визнання неправомірними дій та скасування постанов про накладення штрафу. В суді представник позивача позовні вимоги підтримав та просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України [PERSON]., скасувати постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України [PERSON]. про накладення штрафу від 27.11.2007 року №4845940, від 26.11.2007 року №5053094, від 26.11.2007 року №4263081, від 26.11.2007 року №5053614, від 27.11.2007 року №4588906, від 27.11.2007 року №4644020, від 27.11.2007 року №4643840, від 27.11.2007 року №4820860, від 27.11.2007 року №4643299, посилаючись на те, що оскаржувані постанови прийняті з порушенням норм чинного законодавства, а дії державного виконавця [PERSON]. по винесенню цих постанов є неправомірними. Представники відповідачів, відповідач до суду не з'явились, про час, дату та місце судових засідань в силу положень КАС України повідомлені належним чином, причини неявки не сповістили, жодних пояснень по справі не надали. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що постановами Бориспільського міськрайонного суду Київської області було зобов'язано Київський обласний військовий комісаріат провести перерахунок раніше призначеної пенсії [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON] Ухвалами Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.07.2007 у справі № 2а-1434/06, від 10.04.2007 у справі № 2а-1365/06, від 13.07.2007 у справі № 2а-1724/06, від 13.07.2007 у справі №2а-1721/06, від 13.07.2007 у справі № 2а-1429/06, від 10.04.2007 у справі № 1536/06, від 10.04.2007 у справі № 2а-1515/06, від 10.04.2007 у справі № 2а-1773/06, від 10.04.2007 у справі № 2а-1773/06 було замінено сторону виконавчого провадження по виконанню вище наведених постанов із Київського обласного військового комісаріату на Пенсійний фонд України та видано виконавчі листи про зобов'язання Пенсійного фонду України провести [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON]перерахунок раніше призначеної пенсії. За даними виконавчими листами державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції [PERSON] були відкриті виконавчі провадження. Вище названі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області про заміну сторони виконавчого провадження Пенсійним фондом України було оскаржено до апеляційного суду та заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження. Крім того, Пенсійним фондом України до Бориспільського міськрайонного суду Київської області подані 14.11.2007 року заяви про заміну сторони виконавчого провадження із Пенсійного фонду України на Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було направлено до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України листи від 10.09.2007 № 14474/09-10, від 10.09.2007 № 14476/09-10, від 05.09.2007 № 14192/09-10, від 27.08.2007 № 13685/09-10, від 05.10.2007 № 16013/09-10, від 25.10.2007 №17035/09-10, від 25.10.2007 № 17036/09-10, від 03.10.2007 № 15812/09-10, від 10.09.2007 № 14475/09-10, від 03.10.2007 № 15813/09-10 щодо подання апеляційних скарг на ухвали, відповідно до яких були видані виконавчі листи. 14.12.2007 р. апеляційним судом поновлено строки подання апеляційної скарги на ухвалу про заміну сторони у справі № 2-а-1724/2006 про проведення і виплату [PERSON] перерахунку раніше призначеної пенсії. При цьому ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2008 року апеляційну скаргу Пенсійного фонду України задоволено частково, змінено ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.07.2007 року і стороною у виконавчому провадженні по виконанню постанови Бориспільського міськрайонного суду від 19.12.2006 року №2а-1724/06 визначено Головне управління ПФУ в Київській області. Не зважаючи на вищезазначені обставини, листи та заяви позивача, відповідачем були винесені постанови про накладення штрафу на Голову правління Пенсійного фонду України [PERSON] від 27.11.2007 № 4845940, від 26.11.2007 № 5053094, від 26.11.2007 № 4263081, від 26.11.2007 № 5053614, від 27.11.2007 № 4588906, від 27.11.2007 № 4644020, від 27.11.2007 № 4643840, від 27.11.2007 № 4820860, від 27.11.2007 № 4643299 за невиконання рішень Бориспільського міськрайонного суду Київської області, на загальну суму 3060 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 254 КАСУ у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Також судом береться до уваги, що судові рішення про проведення перерахунку та виплати пенсій виконати неможливо, бо Пенсійний фонд України, ні його Голова правління не призначають та не виплачують пенсії, оскільки призначення, нарахування та виплата пенсій здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду. Відповідно до статті 99 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік” у 2007 році призначення та виплата пенсій військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, здійснюється органами Пенсійного фонду України. Пунктами 1, 4, 19 та 21 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, визначено, що органами, які призначають пенсії особам, звільненим з військової служби, та оформляють відповідні виплатні документи, є головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 №121, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади. До повноважень Голови правління Пенсійного фонду України, визначених п.13 названого Положення, також не належить нарахування та виплата пенсій пенсіонерам . Спеціальних підрозділів, які безпосередньо призначають та виплачують пенсії, в тому числі колишнім військовослужбовцям, в Пенсійному фонді не створено, пенсійні справи військових пенсіонерів у Пенсійному фонді не зберігаються, виплатні документи Пенсійним фондом України не оформлюються. Таким чином, неможливість виконати судове рішення даним органом обумовлена виключно вимогами чинного законодавства. Отже, Пенсійний фонд України не виконав рішення у справах про перерахунок та виплату пенсій з поважних причин, через об'єктивну неможливість. Голова правління Пенсійного фонду України, як посадова особа органу державної влади, зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Повноваження Голови правління Пенсійного фонду визначені п.13 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2007 № 121. Оскільки нарахування та виплата пенсій пенсіонерам не входить до повноважень Голови правління Пенсійного фонду України, дії державного виконавця щодо накладення штрафу на [PERSON], як на боржника, який не нарахував та не виплатив пенсію стягувачам, є неправомірними. У зв'язку з цим, є підстави вважати, що рішення суду позивачем не виконано з поважних причин. Усе це вказує на те, що державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу на позивача без належної перевірки та поспішно. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тож відповідний суб'єкт владних повноважень повинен діяти згідно із Конституцією та законами України. Однак, як видно, оскаржувані рішення не відповідають вимогам чинного законодавства України і критеріям, які визначені у ч.3 ст.2 КАС України. Як передбачено ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно із ч.1 ст.7 Закону України “Про виконавче провадження” державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Відповідно до ч.1 статті 87 Закону разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу в розмірі від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на боржника - юридичну особу - від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання. У ч.1 статті 88 даного Закону передбачено, що за порушення вимог цього Закону, невиконання законних вимог державного виконавця громадянами чи посадовими особами, втрату або несвоєчасне відправлення виконавчого документа, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, а також неповідомлення боржником про зміну місця роботи (знаходження), якщо ці дії не мають ознак злочину, а також за неявку без поважних причин за викликом державного виконавця на винних осіб за постановою начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, накладається штраф від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у порядку, передбаченому законом. Відповідно до ч.3 ст.181 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби. Тож відповідати за цим позовом має Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Згідно із ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд бере до уваги положення ч.2 ст.71 КАС України, згідно з якими в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Але відповідач в судове засідання свого представника не направив, жодних пояснень по справі не надав. Отже, відповідач не довів правомірність оскаржуваних рішень. Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України [PERSON]. про накладення штрафу. Разом з тим, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки вимоги про визнання дій неправомірними є безпідставними. Зокрема, позивач фактично не оскаржує дії державного виконавця, не вказує, які саме дії є протиправними. Як встановлено, предметом спору між сторонами є рішення -постанови державного виконавця, а не його дії. При цьому в силу положень Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець уповноважений вчиняти дії щодо винесення постанов про накладення штрафу. Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. З огляду на принцип диспозитивності в адміністративному судочинстві та заяву представника позивача про відмову від судового збору, є підстави вважати, що питання про розподіл судових витрат є вирішеним. На основі встановленого,

Результат розгляду: partial