Рішення адміністративного суду від 2008-07-11 00:00:00+03

позивач просить суд стягнути з управління праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради Черкаської області на його користь суму щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії , за період часу з 2005 року по 2007 рік в розмірі 5360 гривень посилаючись на те, що він являється ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії і відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 року має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п*яти мінімальних заробітних плат, яка визначається щорічно на момент виплати. В 2005 році мінімальна заробітна плата становила 332 гривні, в 2006 році- 400 гривень, в 2007 році(квітень)- 400 гривень, а тому відповідач повинен був виплатити йому за мінусом виплачених сум в 2005 році- 1660 гривень(332*5)- 100гривень виплаченої допомоги =1560 гривень, в 2006 році- 2000 гривень(400*5) - 100 гривень виплаченої допомоги=1900 гривень, в 2007 році- 2000 гривень(400*5) - 100 гривень виплаченої допомоги= 1900 гривень, а всього за 3 роки йому недоплачено одноразової допомоги на оздоровлення в сумі 5360 гривень. Оскільки відповідач в добровільному порядку не виплачує допомогу на оздоровлення, а тому він змушений був звернутися до суду з даним позовом. Він просить суд поновити йому пропущений строк звернення до суду за 2005 та 2006 рік , оскільки вважає, що пропустив цей процесуальний строк з поважних причин, так як йому стало відомо про порушення його права лише в липні 2008 року, після того. як він дізнався про існування Закону України . «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської АЕС»», яким передбачається його право, як учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії на виплату щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення у розмірі п*яти мінімальних заробітних плат, а до цього часу він не знав і не міг знати про свої порушені права і вважав, що щорічна разова грошова допомога, яка йому фактично була виплачена за ці роки, виплачувалася правильно. Представник управління праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради Черкаської області заявлений позов не визнала та пояснила, що допомогу на оздоровлення позивачу було виплачено відповідно до Постанови КМУ №562 від 12.07.2005 року. В ст. 95 Конституції України визначено, що виключно Законом України “Про Державний бюджет України” визначаються будь-які видатки держави на загально- суспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Виплата щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, постраждалим від аварії на ЧАЕС фінансується за рахунок державного бюджету. Згідно п.8 ст.7 Бюджетного Кодексу України, бюджетні кошти використовуються тільки на цілі визначені бюджетними призначеннями та відповідно до ст.23 вказаного кодексу будь-які платежі можна здійснювати лише за наявності відповідно бюджетного призначення. Держава виділяла для виплати ліквідаторам аварії на ЧАЕС другої категорії в 2005-2007 роках по 100 гривень, які позивач і отримав. Представник відповідача вважає, що [PERSON] пропустив позовну давність, але з поважних причин, оскільки не знав і не міг знати, яка сума повинна йому виплачуватися. Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до повного задоволення. Вимоги позивача законні, обґрунтовані і в судовому засіданні доведені, виходячи із слідуючого: в суді встановлено, що [PERSON] являється ліквідатором аварії на ЧАЕС другої категорії, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] виданим Черкаською облдержадміністрацією 28 грудня 1992 року і потребував оздоровлення. Ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 №796-Х!! передбачено право позивача, як ліквідатора аварії на ЧАЕС другої категорії на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п*яти мінімальних заробітних плат, яка визначається щорічно на момент виплати. Згідно ч.7 ст.48 вказаного Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Ч.5 ст.48 вищенаведеного Закону передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення, а тому позивачу [PERSON] щорічну допомогу на оздоровлення повинне виплачувати управління праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради Черкаської області . Згідно довідки 03.06.2008 року позивачу було виплачено щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до Постанови КМУ від 12.07.2005 року і позивач [PERSON], як ліквідатор аварії на ЧАЕС другої категорії отримав щорічну допомогу на оздоровлення в таких розмірах: в 2005 році- 100 гривень, в 2006році- 100 гривень, в 2007 році - 100 гривень. Однак , встановлений в 2005 році постановою Кабінету Міністрів України №562 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України. Оскільки ні Верховна Рада, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних підстав пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме стаття 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991року , та Закони України “Про Державний бюджет” на відповідні роки, а не постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, а саме в рішенні від 08 листопада 2005 року «Кечко проти України», де було встановлено порушення Україною ст.1 протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод в частині відмови національних судів у задоволені вимоги заявника про виплату надбавок до заробітної плати і де зокрема суд зазначив, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути постановлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань не повинно прийматися до уваги. За таких обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” управління праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради Черкаської області повинно виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2005-2007 роки виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати. Таким чином, відповідно до «Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 позивачу підлягало до виплати: в 2005 році -мінімальна заробітна плата в 2005 році -332 гривні * 5 = 1660гривень-100 гривень( виплачено)= невиплачено-1560 гривень; сума невиплати в 2006 році складала: мінімальна заробітна плата в 2006 році - 400гривень*5= 2000гривень- 100гривень (виплачено), невиплачено 1900 гривень, в 2007 році- мінімальна заробітна плата на квітень 2007 року становила 400гривень * 5 =2000 гривень-100 гривень (виплаченої допомоги)=1900гривень, а всього за три роки йому невиплачено 5360 гривень. Суд вважає за необхідне поновити позивачеві [PERSON] пропущений строк звернення до суду за захистом своїх прав за 2005 - 2006 роки, оскільки вважає, що позивач пропустив цей процесуальний строк з поважних причин, так як йому стало відомо про порушення його права лише в 2008 році, після того як він дізнався про існування Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991, яким передбачається його право, як учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії на виплату щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення у розмірі п*яти мінімальних заробітних плат, а до цього часу він не знав і не міг знати про свої порушені права і вважав, що щорічна разова грошова допомога, яка йому фактично була виплачена за ці роки, виплачувалася правильно. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовільнити повністю та стягнути з управління праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради на користь позивача суму недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення, як ліквідатору аварії на ЧАЕС другої категорії за період часу з 2005 по 2007 роки в розмірі 5360 гривень та 53 гривні 60 коп. державного мита в доход держави. На підставі викладеного та

Результат розгляду: granted