Рішення адміністративного суду від 2008-04-18 00:00:00+03

У листопаді 2007 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом. Просить визнати неправомірними дії Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо виплати їй разової грошової допомоги, як учасник війни, в меншому розмірі та стягнути з Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації різницю недоплаченої допомоги у розмірі 3148,18 грн. Вимоги мотивує тим, що їй, як учаснику війни, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня повинна надаватися одноразова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Однак за 2005-2007 роки вона виплачувалась Житомирським обласним центром по нарахуванню і здійсненню соціальних виплат у неповному розмірі. Позивачка в судове засідання не з”явилася, просить справу розглядати без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином. Про причини неявки суду не повідомили, заперечень суду не надали. Суд, розглянувши матеріали справи, встановив: спірні правовідносини регулюються Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Встановлено, що позивачка [PERSON] є учасником війни, що підтверджується посвідченням серії Д № [NUMBER]. Згідно ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту щорічно до 5 травня таким особам виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Як вбачається з довідки Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат № 31761/26, № 31751/07 від 27.11.2007 року, позивачка отримала разову грошову допомогу до 9 травня у 2005-2006 роках - по 50 грн., у 2007 році - 55 грн., тобто з урахуванням обмежень, встановлених Законами України «Про державний бюджет на 2005 рік», «Про державний бюджет на 2006 рік», «Про державний бюджет на 2007 рік». Ст. 22 Конституції України закріпила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними. Таким чином суд вважає, що позивачка має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, зазначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Беручи до уваги річний строк позовної давності в адміністративному судочинстві та вимоги ч.4 ст.171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що такі виплати проводяться до 30 вересня відповідного року, суд стягує заборгованість лише за 2007 рік. З урахуванням отриманої позивачкою разової грошової допомоги за 2007 рік у розмірі 55 грн., суд вважає необхідним стягнути на її користь недоплачену разову грошову допомогу за вказаний період в розмірі 1175 грн. 18 коп. (1230 грн.18 коп.-55 грн.). В решті позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного і

Результат розгляду: partial