Рішення адміністративного суду від 2008-05-26 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової адміністрації в АР Крим про визнання недійсним наказу, поновлення на роботі та стягнення грошового утримання. Свої вимоги позивач мотивував тим, що з 11.07.2000 року він проходив службу в Державній податковій адміністрації в АР Крим на посаді старшого оперуповноваженого сектора організації боротьби з незаконним оборотом товарів Красноперекопського відділу податкової міліції Управління податкової міліції ДПА в АР Крим, мав спеціальне звання - старший лейтенант міліції. Розмір його грошового утримання складав 880 грн. на місяць. З 07.12.2005 року згідно постанови прокуратури АР Крим від 29.11.2005 року та наказу ДПА в АР Крим від 12.12.2005 року позивач був відсторонений від вказаної посади. З того ж часу йому не виплачувалося грошове утримання. Згідно наказу ДПА в АР Крим від № 458 від 12.12.2005 року позивач був звільнений посади на підставі п. 67 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, як особа, яка засуджена за вчинення злочину після набрання вироком законної сили. Вважає, що для звільнення його з посади не було підстав, оскільки ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 13.06.2006 року справа стосовно нього була закрита у зв'язку з закінченням строку давності. Тому в силу ст. 89 КК України його можна вважати таким, що не має судимості. Тому вважає незаконним його звільнення та невиплату грошового утримання. У судовому засіданні позивач свої вимоги уточнив, просив суд визнати наказ ДПА в АР Крим №458 від 22.08.2006 року незаконним, зобов'язати ДПА в АР Крим поновити його на посаді старшого оперуповноваженого сектора організації боротьби з незаконним оборотом товарів Красноперекопського відділу податкової міліції Управління податкової міліції ДПА в АР Крим, та стягнути на його користь грошове утримання за період з 07.12.2005 року по 22.04.2008 року в сумі 35403,33 грн. Представник відповідача - Левіков О.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивач дійсно працював в ДПА в АР Крим на посаді старшого оперуповноваженого сектора організації боротьби з незаконним оборотом товарів Красноперекопського відділу податкової міліції у період з липня 2000 року по серпень 2006 року. Вироком Красноперекопського районного суду АР Крим від 19.04.2006 року [PERSON]. був засуджений за ст. 366 ч.1 КК України до двох років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з здійсненням функцій представника влади строком на два роки. В силу ст. 75 КК України позивач був звільнений від призначеного покарання з випробуванням на два роки. Ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 13.06.2006 року вказаний вирок суду був змінений, [PERSON]. був звільнений від призначеного покарання на підставі ст. 49 ч.1 п.2 КК України у зв'язку з закінченням строків давності. У відповідності до п.67 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим Постановою Кабінету міністрів УРСР від 29.07.1991 року особи рядового та начальницького складу, засуджені за вчинення злочину (в тому числі без позбавлення спеціального звання) підлягають звільненню зі служби в органах внутрішніх справ після вступу в законну силу вироку суду. Вважає, що оскільки позивач був визнаний винним у вчиненні злочину, був звільнений від покарання за нереабілітуючими обставинами, підстав для задоволення позову немає. Представник відповідача - Кіндра О.Г. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що позивач проходив службу в податковій міліції ДПА в АР Крим на посаді старшого оперуповноваженого групи боротьби з незаконним оборотом товарів ДВПМ Красноперекопського ВДПІ. На підставі постанови Прокуратури АР Крим від 29.11.2005 року позивач був відсторонений від посади старшого оперуповноваженого групи боротьби з незаконним оборотом товарів ДВПМ Красноперекопського ВДПІ, а 22.08.2006 року він був звільнений з вказаної посади на підставі вироку суду та п.67 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим Постановою Кабінету міністрів УРСР від 29.07.1991 року. Також пояснив суду, що прийняття та звільнення на роботу працівників податкової міліції здійснюється на підставі вказаної постанови. Представник третьої особи - Красноперекопської об'єднаної ДПІ у судовому засіданні заперечував проти позову, суду пояснив, що звільнення позивача відповідає законодавству, тому підстав для задоволення позову немає. Судовим розглядом встановлено, що згідно наказу №421-л від 14.07.2000 року позивач був прийнятий на роботу до ДПА в АР Крим. Згідно наказу ДПА в АР Крим № 966-л від 12.12.2005 року позивач був відсторонений від посади старшого оперуповноваженого сектора організації боротьби з незаконним оборотом товарів Красноперекопського відділу податкової міліції Управління податкової міліції ДПА в АР Крим з 07.12.2005 року на підставі постанови прокуратури АР Крим від 29.11.2005 року. Згідно вироку Красноперекопського районного суду від 19.04.2006 року [PERSON]. визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366 ч.1 КК України, та йому призначене покарання у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням його права обіймати посади, пов'язані з здійсненням функцій представника влади строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON]. від призначеного покарання звільнений з випробуванням строком на 2 роки. Ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 13.06.2006 року вказаний вирок змінений в частині засудження [PERSON]., та у відповідності до ст. 49 ч.1 п.2 КК України у зв'язку з закінченням строку давності він звільнений від відбування покарання. В решті вирок залишений без змін. Крім того, в ухвалі Апеляційного суду АР Крим вказано, що колегія суддів вважає, що вина [PERSON]. у вчиненні злочину доказана повністю, тому колегія вважає, що суд обгрунтовано дійшов висновку про винність [PERSON]. Наказом ДПА в АР Крим № 458-о від 22.08.2006 року [PERSON]. був звільнений в запас ЗС України за п. 67 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим Постановою Кабінету міністрів УРСР від 29.07.1991 року, як засудженого за вчинення злочину після вступу в законну силу вироку суду. Згідно ч.4 ст. 24 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» спеціальне звання «старший лейтенант податкової міліції» відноситься до середнього начальницького складу. Постановою Кабінету міністрів України № 1716 від 30.10.1998 року «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» встановлено, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу в порядку, встановленому Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114. У відповідності до п.67 вказаного Положення особи рядового та начальницького складу, засуджені за вчинення злочину (в тому числі і без позбавлення спеціального звання) підлягають звільненню зі служби в органах внутрішніх справ після вступу в законну силу вироку суду. Заслухавши сторони, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON]. слід відмовити, оскільки судом відносно [PERSON]. був постановлений обвинувальний вирок, його вина у вчиненні злочину визнана доведеною, він був засуджений у вчиненні злочину. В ухвалі Апеляційного суду АР Крим від 13.06.2006 року також вказано, що винність [PERSON]. у вчиненні злочину доведена, але він був звільнений не від кримінальної відповідальності, а від покарання з нереабілітуючих підстав, тобто в силу ст.49 КК України у зв'язку з закінченням строків давності. Крім того, позивач в обгрунтування своїх доводів посилається на ч.2 ст. 88 КК України, але його посилання суд вважає невірним, оскільки інститут судимості застосовується у кримінальному праві. У даному випадку судимість не має значення, оскільки підставою для звільнення є засудження особи за вчинення злочину. Тому суд дійшов висновку, що для визнання незаконним наказу ДПА в АР Крим №458 від 22.08.2006 року, а відповідно і поновлення на роботі та стягнення з відповідача грошового утримання немає підстав. У відповідності до ст. 3 КЗпП України особливості регулювання трудових відносин деяких категорій працівників визначаються законодавством та їх статутами. Оскільки спеціальне законодавство працівників податкової міліції не передбачає порядку розглядання трудових спорів, суд вважає, що у цьому випадку слід застосовувати норми КЗпП України. Враховуючи те, що позивач був звільнений з роботи наказом №458-о від 22.08.2006 року, з яким він був ознайомлений 23.08.2006 року, звернувся він до суду з позовом про поновлення на роботі 16.05.2007 року, суд вважає, що він пропустив строк, передбачений ст. 233 КЗпП України для звернення до суду за вирішенням трудового спору. Однак позивач не звертався з заявою про поновлення строку для звернення до суду, наполягав на заявлених вимогах. У відповідності до ст.94, та п.2 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, з позивача слід стягнути державне мито.

Результат розгляду: granted