Рішення адміністративного суду від 2008-09-09 00:00:00+03

У січні 2008 року позивач звернувся до суду з позовом, до відповідача, про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманої одноразової щорічної грошової допомоги до 5-го травня, як учаснику бойових дій за 2003-2007 роки у розмірі 7113,45 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він має статус учасника бойових дій та у відповідності до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на щорічну разову допомогу до 5 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Таким чином, з урахуванням отриманих виплат грошової допомоги до 5 травня в 2003-2007рр. позивач вважає, що недоплата йому щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за вказані роки становить 7113,45 грн., а саме: за 2003 рік - 1250 грн., за 2004 рік - 1303,45 грн., за 2005 рік - 1360 грн., за 2006 рік - 1545 грн., за 2007 рік - 1655 грн. Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 22 травня 2008 року позов було задоволено частково. Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є учасником бойових дій та відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. З урахуванням норм Законів України "Про державний бюджет України на 2003,2005,2006 роки", які до теперішнього часу не визнані неконституційними Конституційним Судом України та фактично отриманих сум допомоги до 5 травня, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Перевальської районної державної адміністрації на користь позивача недоплачені суми щорічної грошової допомоги до 05 травня, учаснику бойових дій за 2004, 2007 роки у розмірах : за 2004 рік - 1303 грн. 45 коп. та 2007 рік - 1655 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме, управління зазначило, що виплати були здійсненні правомірно, виходячи із розмірів визначених законами про Державний бюджет України, на кожний бюджетний рік. Особи, які беруть участь у справі до суду за викликом не прибули. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що [PERSON] є учасником бойових дій, у зв'язку з чим та відповідно до вимог ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання одноразової грошової допомоги до 9 травня (яка повинна виплачуватися до 5 травня) в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Фактично позивач отримав від Управління щорічну допомогу до дня перемоги у 2007 році - 280 грн. При цьому відповідач керувався положенням ст.29 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. за № 6-рп ст. 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якою встановлювався розмір щорічної разової допомоги до 05 травня у розмірах менших, ніж передбачено Законом, визнано такою, що не відповідає Конституції України. Відповідно до ст. 152 ч.2 Конституції України Закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, втрачають силу з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Але частиною 3 цієї статті передбачено, що матеріальна або моральна шкода, спричинена фізичним або юридичним особам актами або діями, визнаними неконституційними, відшкодовується в установленому законом порядку. З огляду на те, що у відповідності до Закону України про Державний бюджет України на 2007р. позивачу сплачена грошова допомога у розмірі меншому, ніж передбачено Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та враховуючи заявлені [PERSON] позовні вимоги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Перевальської районної державної адміністрації на користь позивача недоплачену суму щорічної грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2007 рік у розмірі 1655 грн., тобто у межах позовних вимог. Проте, задовольняючи позовні вимоги [PERSON]. щодо стягнення недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2004 рік у розмірі 1303,45 грн., суд першої інстанції помилково вважав, що розмір мінімальної пенсії за віком на той час складав 284,69 грн. У відповідності до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, що діяла до 05 травня 2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі 20 відсотків середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України, за попередній рік, яка визначається спеціально уповноваженим центральні» органом виконавчої влади у галузі статистики. За матеріалами Держкомстату середня заробітна плата за попередній рік - 2003, складає: 462,58 гривень. Таким чином, мінімальний розмір пенсії за віком складав (462, 58 гривень х 20 %) 92.50 грн. Фактично позивач отримав від Управління грошову допомогу до 5 травня: у 2004 р. - 120 грн., при цьому відповідач керувався положеннями ст. 44 Закону України "Про державний бюджет України на 2004 рік». Згідно рішення Конституційного Суду України у справі № 1-27/2004 від 01.12.04 року, положення статті 44 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», які обмежували розмір щорічної разової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - визнані такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), у зв'язку з тим, що вони суперечать конституційному припису, згідно з яким при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22 Конституції України). Таким чином, неправомірність дій відповідача при нарахуванні та виплаті позивачу щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2006 рік в розмірі 120 гривень, встановленої ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет на 2007 рік” є очевидною. Відповідача належить зобов'язати нарахувати та виплатити Сіроченку О.Г. недоплачену суму щорічної грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій у розмірі 342 грн. 50 копі. (92,50 х 5 - 120). Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції в частині вимог про стягнення щорічної грошової допомоги за 2004 рік у розмірі 1303,45 грн. підлягає скасуванню.

Результат розгляду: partial