Рішення адміністративного суду від 2008-08-29 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», в якій просить суд після доповнення позовних вимог визнати відмову відповідача щодо видачі [PERSON] технічного паспорту та витягу з реєстру прав власності (для відчуження) на квартиру за адресою [ADDRESS] - незаконною та зобов'язати відповідача видати [PERSON] технічний паспорт та витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження квартири за адресою: [ADDRESS], стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та винести окрему ухвалу суду, якою повідомити правоохоронні органи про факт корупції з боку працівників БТІ. Ухвалою суду до участі у справі було залучено в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору дружину позивача - [PERSON]. В судовому засіданні Позивач та представник позивача свої вимоги підтримали в повному обсязі та прохали суд їх задовольнити. Позивач також зазначив, що йому необхідні данні документи, але не з метою продажу квартири. Третя особа та її представник проти задоволення позову заперечували, прохали суд у його задоволенні відмовити, так як дії відповідача були правомірними, а відмови у видачі документів позивачу взагалі з боку БТІ не було. Також пояснили що квартира [ADDRESS] набута під час перебування у шлюбі позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] і є об'єктом їх загальної сумісної власності. [PERSON] вважає, що згідно цивільного та сімейного законодавства України питання відчуження квартири [ADDRESS] повинно вирішуватись за взаємною згодою між нею та позивачем, а у разі відсутності такої згоди - у судовому порядку шляхом поділу загального сумісного майна. Свою згоду на відчуження квартири [ADDRESS] вона позивачу не надавала. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог заперечував та пояснив, що до КП «Харківське МіськБТІ» від позивача надійшло замовлення на виготовлення технічного паспорту та витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження квартири [ADDRESS]. КП «Харківське МіськБТІ» надало позивачу відповідь про можливість виконати його замовлення після отримання згоди дружини позивача - [PERSON] на відчуження спірної квартири, яка набута під час перебування у шлюбі позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] і є об'єктом їх загальної сумісної власності. Суд, вислухавши осіб, що приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Представник позивача у судовому засіданні стверджує, що порушення прав позивача полягає у наданні відповідачем безпідставної відмови від 21 квітня 2008р. у виконанні замовлень позивача про видачу технічного паспорту та витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження квартири [ADDRESS]. Але, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, про відсутність вказаного позивачем факту порушення його прав з боку відповідача. Так, в судовому засіданні встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано КП «Харківське МіськБТІ» на ім'я [PERSON] 14-го березня 2008р. на підставі дублікату договору міни, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Бєсєда О.Д. 28 серпня 1995р., р.№1319. Відповідно до ч.2 ст.241 Цивільного кодексу УРСР вiд 18 липня 1963р. № 1540-VI, що діяв на момент укладання договору міни, кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Згідно ст.242 ЦК УРСР до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу. Згідно представленої копії паспорту позивача, він з 5 травня 1989р. перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] - третьою особою по справі. У судовому засіданні позивач підтвердив, що на момент укладення договору міни, тобто, станом на 28 серпня 1995р. він перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України від 20 червня 1969 року № 2006-VII, що діяв на момент укладання договору міни, встановлювалось, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч.2 ст.369 Цивільного кодексу України, ст.23 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ч.1 і ч.3 ст.65 Сімейного кодексу України вiд 10-го січня 2002р. № 2947-III, - майном, нажитим, за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною (взаємною) згодою. Для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребують обов'язкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовій формі. Відсутність взаємної згоди підтверджується заявами 3-ої особи на адресу відповідача від 26-го березня 2008р. вх.№282/3, від 3-го квітня 2008р. вх.№ 305/3, від 11-го квітня 2008р. вх.№339/3, від 15-го травня 2008р. вх.№439/3, поясненнями по суті заявленого позову, під час судового засідання тощо. У разі відсутності такої згоди, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності, підлягає поділу за договором (ст.69 Сімейного кодексу України) або у судовому порядку (ст.71 Сімейного кодексу України). На теперішній час, в місцевому суді Червонозаводського району м.Харкова розглядається цивільна справа № 2-2745/08 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є у спільній сумісній власності - квартири [ADDRESS]. Ухвалою місцевого суду Червонозаводського району м.Харкова від 29 травня 2008р. накладено заборону на відчуження квартири [ADDRESS]. Ні позивач, ні його представник не надали суду доказів, що квартира [ADDRESS] є роздільним майном позивача та не довели того факту, що третя особа [PERSON] позбавлена права на спільне майно подружжя.

Результат розгляду: denied