Рішення адміністративного суду від 2008-10-27 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд поновити йому строк на звернення до суду із позовною заявою про поновлення його на роботі на посаді сільського голови, про визнання незаконним рішення сільської ради про звільнення його з посади сільського голови, поновити його на роботі, а саме на посаді сільського голови Копищенської територіальної громади, стягнути середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу та моральну шкоду мотивуючи тим, що його звільнення є незаконним із слідуючих підстав. Він працював на посаді сільського голови Копищенської територіальної громади Олевського району Житомирської області. 14 грудня 2007 року мешканці [ADDRESS] заблокували приміщення сільської ради, чим унеможливили роботу ради. Він звернувся з відповідними заявами до правоохоронних органів з проханням вирішити питання розблокування приміщення сільської ради. Щоб розрядити обстановку, яка склалась він, під психологічним та фізичним впливом, написав заяву 31 січня 2008 року на ім'я голови Житомирської обласної державної адміністрації про припинення своїх повноважень за станом здоров'я. З 01 лютого 2008 року по 01 березня 2008 року відбув у відпустку. 12 лютого 2008 року рішенням сесії Копищенської сільської ради його було звільнено з посади за згодою сторін відповідно до ст. 36 п.1 КЗпП України, що не відповідає його волевиявленню та вчинено в порушення вимог ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в порушення вимог ст. 40 КЗпП України. При цьому про засідання зазначеної сесії його повідомлено не було. Позивач вважає, що відповідач своїми діями заподіяв йому моральну шкоду в сумі 5 000 грн., так як позбавив його засобів до існування, зазначені обставини вплинули на стан його здоров'я, він знаходиться в стані пригнічення та дискомфорту. Крім того позивач зазначає, що строк на звернення до суду за вирішенням даного спору він пропустив з поважних причин, тому він підлягає поновленню з тих підстав, що внаслідок протиправних дій мешканців села, стосовно блокування приміщення сільської ради, він не міг тверезо розцінювати свої дії, двічі перебував на стаціонарному лікуванні. Залишив попередню позовну заяву про поновлення його на роботі через те, що йому погрожували розправою і психологічно тиснули. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, які в ньому зазначені і просять суд задовольнити його у повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали повністю з тих підстав, що позивач пропустив строк на звернення до суду за вирішенням даного спору. Причини пропуску позивачем зазначеного строку не є поважними. Він не навів суду доказів з приводу того, що на нього було вчинено фізичний та психологічний тиск. Тілесні пошкодження позивач отримав внаслідок своїх умисних дій, під час спроби відкрити двері приміщення сільської ради, яка була заблокована жителями [ADDRESS]. Про перебування його на лікарняному відповідачу не відомо, так як у сільську раду для оплати він не надався. Заробітну плату позивач отримав у повному обсязі. Жителями с. Копище було виявлено недовіру сільському голові, який виконуючи обов'язки сільського голови, разом з цим фактично виконував обов'язки голови сільськогосподарського підприємства, розпоряджався його майном та землею, прикриваючись дружиною, яка офіційно рахувалась головою сільськогосподарського підприємства, що діє на адміністративній території відповідача, тому ними було застосовано крайній захід заблокувати роботу сільської ради, так як позивач іншим чином вирішити спір не намагався. Позивачем була написана заява про складання ним повноважень, яку депутати сільської ради прийняли і одноголосно винесли рішення про звільнення позивача за згодою сторін. При цьому секретарем сільської ради було повідомлено депутатів про те, що позивач відмовився прибути на засідання сесії по розгляду питання про його звільнення, так як знаходиться у відпустці. Про засідання зазначеної сесії позивач знав, так як перед цим спілкувався з представником з Житомирської ОДА. Вважають, що звільнення позивача є законним, тому не має підстав, для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Допитані в судовому засіданні свідки за клопотанням відповідача суду показали, що дійсно в грудні 2007 року було заблоковано приміщення [PERSON] і працівники сільської ради не могли здійснювати свої повноваження. Вони кожного дня приходили до сільської ради, але вона була заблокована до 12 лютого 2008 року. Позивачу погрожували розправою, тому він змушений під тиском родичів відізвати із суду попередню заяву про поновлення на роботі, хто конкретно погрожував пояснити не змогли. Позивач дійсно знаходився і знаходиться в стані пригнічення, знервований і в нього погіршився стан здоров'я. Крім того свідок [PERSON]суду показала, що вона повідомила депутатів Копищенської сільської ради про те, що позивачу відомо про засідання сесії на якій розглядалось питання про його звільнення. При цьому вона повідомила, що він у відпустці і на засіданні сесії присутній не буде. Сесію відкривала і вела вона, депутати одноголосно прийняли рішення про задоволення заяви позивача про дострокове припинення ним повноважень. Допитані в судовому засіданні свідки за клопотанням представників відповідача суду показали, що дійсно позивачу, як сільському голові було виявлено не довіру та запропоновано добровільно вирішити питання про складання повноважень, так як він виконуючи обов'язки сільського голови, разом з цим фактично виконував обов'язки голови сільськогосподарського підприємства, розпоряджався його майном та землею, прикриваючись дружиною, яка офіційно рахувалась головою сільськогосподарського підприємства, що діє на адміністративній території відповідача. Згоди досягнуто не було, тому жителями с. Копище на сході було прийнято рішення про блокування приміщення сільської ради. При цьому біля приміщення сільської ради постійно чергували жителі села. Позивач жодного разу не намагався добровільно вирішити спір. Йому ніхто не погрожував. Він умисно тримаючи в рукаві металевий лом вибив скло на вхідних дверях сільської ради та спричинив собі тілесні пошкодження. Всі депутати сільської ради прийняли заяву позивача про складання повноважень сільського голови і одноголосно винесли рішення про його звільнення. В судовому засіданні встановлено, що позивач працював на посаді сільського голови Копищенської територіальної громади Олевського району Житомирської області з квітня 2006 року, що стверджується трудовою книжкою позивача. З 14 грудня 2007 року по 12 лютого 2008 року приміщення сільської ради було заблоковано мешканцями [ADDRESS], що унеможливило здійснення своїх повноважень працівниками сільради, що ствердили в судовому засіданні сторони, що слідує з показань свідків та із заяв позивача, інших працівників сільради до місцевих правоохоронних органів, органів виконавчої влади, районної ради з проханням допомогти розблокувати приміщення сільської ради з метою налагодження її нормальної діяльності. 17 грудня 2007 року на сході жителів с. Копище та Майдан - Копищенський було прийнято рішення про виявлення недовіри позивачу як сільському голові та блокування приміщення сільської ради до складання повноважень позивачем, що слідує з протоколу. Відповідно до копії лікарняного листа та пояснень позивача слідує, що він у період з 19 грудня 2007 року по 28 грудня 2007 року перебував на лікарняному, але відповідно до табелю робочого часу за грудень 2007 року повністю отримав заробітну плату. Розпорядженням № 23 від 01 лютого 2008 року позивачу було надано чергову відпустку з 01 лютого 2008 року по 01 березня 2008 року включно. Рішенням ХХІІ сесії 5-го скликання [PERSON] від 12 лютого 2008 року заяву позивача від 31 січня 2008 року про дострокове складання ним повноважень за станом здоров'я, було одноголосно задоволено депутатами сільської ради та прийнято рішення про звільнення позивача з 03 березня 2008 року. Заява про звільнення позивача була написана на ім'я голови Житомирської обласної державної адміністрації, який відповідно до резолюції, передав заяву на розгляд сесії сільської ради за місцем роботи позивача. Позивачу було відомо про день та час засідання сесії, що ствердили в судовому засіданні представники відповідача та свідок [PERSON]., а також слідує з пояснень позивача, який підтвердив обставини розмови із свідком [PERSON]перед засіданням сесії з приводу його заяви та з приводу зустрічі із свідком для бесіди з цього приводу. Трудову книжку позивач отримав після звільнення. З 18 березня 2008 року позивач зареєструвався в Олевському центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю, яка з початку виплати по даний час становить 7 822.04 грн., що стверджується довідкою центру зайнятості. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи із слідуючих підстав. Відповідно до ст.ст. 26, 59, 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» слідує, що виключно на пленарних засіданнях сільської ради вирішується питання про дострокове припинення повноважень сільського голови у випадках передбачених цим Законом. Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні акти та інші акти у формі рішень, які приймаються на пленарному засіданні ради після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради. Невідповідність прийнятих радою нормативних актів Конституції України або законам України встановлюється в судовому порядку. Стаття 79 зазначеного закону передбачає підстави дострокового припинення повноважень сільського голови. Однією із таких підстав є його звернення з особистою заявою до відповідної ради про складання ним повноважень голови. В даному випадку суд прийшов до висновку, що порушень відповідачем Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» при розгляді заяви позивача про складання ним повноважень, надісланої на розгляд сесії Копищенської сільської ради головою Житомирської ОДА, допущено не було. Позивачу було відомо про день, час і місце засідання сесії по розгляду його заяви. Рішення про задоволення заяви про складання позивачем повноважень прийнято депутатами відповідно до Закону, одноголосно. Датою звільнення позивача встановлено день закінчення його чергової відпустки, що відповідає вимогам трудового законодавства України. Пояснення позивача та його представника з приводу того, що заява адресована не відповідачу, а голові Житомирської ОДА спростовуються тим, що надавши таку заяву посадовій особі органу виконавчої влади позивач проявив своє волевиявлення про складання повноважень. Зазначена заява визнана і прийнята депутатами [PERSON]. Відповідно до своїх повноважень та законодавства України посадові особи Житомирської ОДА правомірно направили заяву позивача про складання ним своїх повноважень на розгляд сесії сільської ради за місцем роботи позивача, так як розгляд такої заяви не входить до їх компетенції. Крім того обставини написання позивачем заяви про дострокове припинення ним повноважень сільського голови з метою тимчасово розрядити обстановку, яка виникла в селі з приводу блокування сільської ради суд не може взяти до уваги, так як такого способу вирішення спірних питань стосовно діяльності органу місцевого самоврядування та його посадових осіб, законодавством України не передбачено. Стаття 235 КЗпП України передбачає, що у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В даному випадку суд дійшов висновку, що звільнення позивача є правомірним, з підстав, які зазначені вище, тому позов в частині поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягає до задоволення. Враховуючи вище наведені обставини та те, що суд не встановив підстав для поновлення позивача на роботі, не встановив вини відповідача у заподіянні позивачу моральної шкоди суд прийшов до висновку що до задоволення не підлягає вимога позивача про стягнення моральної шкоди, так як ст. 237-1 КЗпП України передбачає, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди тільки у разі порушення законних прав працівника. Крім того суд прийшов до висновку, що позивачем пропущено місячний строк на звернення до суду за вирішенням даного спору. Відповідно до ст. 233, 234 КЗпП України слідує, що працівник може звернутись до суду із заявою про вирішення трудового спору, стосовно звільнення з роботи, в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення, або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин зазначеного строку суд може поновити цей строк. В даному випадку позивач мотивує причини пропуску строку на звернення до суду із позовом про вирішення трудового спору стосовно його незаконного звільнення, застосуванням до нього психологічного та фізичного тиску, погрозами у його адресу та адресу його родичів зі сторони мешканців с. Копище, які блокували роботу сільської ради, а також перебування його на стаціонарному лікуванні. Обставини застосування до позивача психологічного та фізичного тиску, погроз які стали причиною залишення 25 березня 2008 року попереднього позову про поновлення на роботі без розгляду та не подання позову у період з 25 березня 2008 року по 18 вересня 2008 року, позивачем не обґрунтовані і не доведені в судовому засіданні, тому пояснення позивача, показання свідків[PERSON].,[PERSON] з цього приводу суд не може взяти до уваги. Крім того позивач перебував на лікуванні та на лікарняному у період який не стосується обставин пропущення позивачем строку на звернення до суду, тому не можуть бути підставою для його поновлення.

Результат розгляду: denied