Рішення адміністративного суду від 2008-09-25 00:00:00+03

Суб'єкт підприємницької діяльності [PERSON] є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування»від 26.06.1997 р. № 400/97-ВР та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 р. № 1058-IV. Підприємець має заборгованість перед Пенсійним фондом України, яка виникла в зв'язку з несплатою відповідачем внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується актом перевірки від 02.08.2006 р. № 463. Позивачем була проведена перевірка щодо своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати зобов'язання на обов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів за період з 01.07.2001 р. по 01.08.2006 р. В ході перевірки було встановлено, що заборгованість СПД [PERSON]. перед Пенсійним фондом України складає 12 279,73 грн. Відповідно до п. 1 ст.. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», (далі Закон № 1058-IV), страхувальниками є роботодавці підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону. Базовим звітним періодом для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 вказаного Закону, є календарний місяць. Як визначає п. 6 ст. 20 цього Закону, страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Відповідно до п. 1 ст. 19 Закону №1058-IV, страхові внески до солідарної системи нараховуються: для роботодавця - на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", виплату винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності. З 01 січня 2006 р. розмір збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, визначений пунктом 3 статті 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», становить 31,8 відсотка згідно із Законом України від 20.12.2005р. № 3235-ІУ "Про державний бюджет на 2006 рік». Необхідно також зазначити про те, відповідно до ст. 92 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік»установлено, що 2007 році збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у пунктах 1, 2, 3 статті 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» становить 33,2 відсотка. Також, відповідно до ст. 113 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік»установлено, що 2007 році ставка збору на обов'язкове державне пенсійне страхування для платників - фізичних осіб, які працюють на умовах трудового договору або фізичні особи, які виконують згідно з цивільно - правовими договорами, в тому числі для членів творчих спілок, творчих працівників, які є членами творчих спілок (крім платників визначених абзацом четвертим пункту 4 та пункту 5 ст.4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування»), встановлюється в таких розмірах: 0,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного п. З ст.2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», із заробітної плати або з частини що не перевищує розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного п. З ст.2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», з частини заробітної плати що перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Обчислення та сплата страхових внесків у 2007 році здійснюється у порядку та відповідності до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" та Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно п. 1 та п. 2 ст. 106 цього Закону, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 Закону № 1058-IV, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 зазначеного Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Як встановлює п. 12 ст. 20 Закону № 1058-IV, страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. У разі наявності у платника страхових внесків одночасно із зобов'язаннями із сплати страхових внесків зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами, то зобов'язання із сплати страхових внесків виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань щодо виплати заробітної плати (доходу). Відповідно до п. 8 Постанова правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року N 21-1 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р. за N 64/8663, суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені пунктами 5.1, 5.2, 5.3 цієї Інструкції, у тому числі обчислені органами Пенсійного фонду, уважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: а) якщо дані документальних перевірок результатів діяльності страхувальника свідчать про донарахування сум страхових внесків; б) якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків; в) якщо страхувальник має на кінець звітного періоду борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені. У випадку а) вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки. На підставі вищевказаного акту, позивачем були винесена вимога про сплату боргу: № Ю-365 у від 10.05.2006 р. в сумі 12 279,73 грн.; Станом на 08.05.2008 р. заборгованість по внесках на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування становить -12 279,73 грн. Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, які свідчать про обгрунтованість позовних вимог. Докази, подані позивачем підтверджують обставини, на які позивач посилається на їх обґрунтування. Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що з урахуванням положень зазначеної статті необхідно позов задовольнити повністю, оскільки у позивача наявні докази існування податкового боргу у відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі та примусово стягнути в рахунок погашення боргу з суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON] 279,73 грн. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: granted