Рішення адміністративного суду від 2008-07-24 00:00:00+03

позивач звернувся до відповідача з уточненим позовом про оскарження дій суб»єкта владних повноважень та виплату щорічної грошової допомоги , посилаючись на те, що він є інвалідом війни 1 групи. Відповідно до 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" йому , як інваліду війни 1 групи, повинна виплачуватись щорічна грошова допомога до 5 травня у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік" мінімальний розмір пенсій за віком з 01.04.2007 року складає 410,06 грн. і на момент виплати розмір допомоги повинен складати 4100,60грн.( 410, 06грн.х10). Відповідачем щорічна разова допомога за 2007 рік була йому виплачена 05.05.2007 року у розмірі 450 грн., недоплата становить 3650,60 грн. (4100,60-450). На його письмове звернення до відповідача про доплату грошової допомоги за 2007 рік, відповідач відмовив. Тому просив позов задовольнити в повному обсязі. У судове засідання представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з»явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов не визнала і у письмовому запереченні пояснила, що дійсно Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, передбачено виплату одноразової щорічної допомоги до Дня Перемоги інвалідам війни 1 групи у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком. Відповідно ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключено для визначення розмірів пенсій, призначений згідної з цим Законом. Застосування цього розміру для визначення надбавок , підвищень до пенсій та розміру допоміг цим Законом не передбачено. Статтею 95 Конституції України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове використання цих видатків. Відповідно до п.2. ст.4 Бюджетного Кодексу України при здійснення бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, Бюджетного Кодексу України та Закону про Державний бюджет України. Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст.. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» зупинено на 2007 рік в частині виплат допомоги у розмірах відповідно до мінімальної пенсії. Цим же Законом передбачено розмір щорічного одноразової грошової допомоги до 9 Травня у розмірі 450 грн. Позивачу у 2007 році було виплачено 450 грн., що підтверджується списками на виплату щорічної одноразової грошової допомоги до 9 Травня . Відповідач не є прибутковою організацією, а тільки являється розпорядником бюджетних коштів. Щорічна одноразова грошова допомога до 5 Травня фінансується виключно з Державного бюджету. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України. Ст. 99 КАС України встановлює річний строк звернення до адміністративного суду. Позивач отримав одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2007 рік 04.05.2007 року. Тому просить відмовити у задоволенні позову позивачу , застосувавши строк звернення до адміністративного суду. Представник 3 особи подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, у письмові відзові на адміністративний позов просить у задоволені позову позивачу відмовити посилаючись на те, що Державне казначейство України здійснює розрахункове - касове обслуговування розпорядників бюджетних коштів. Рахунки по виплаті щорічної компенсації на оздоровлення, та щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни та праці відкриті на ім"я відповідача. Тобто вони є розпорядниками цих коштів, органи казначейства лише перераховують кошти і процедура перерахування бюджетних коштів це виключено банківська операція. Державне казначейство контролює цільове спрямування бюджетних коштів на стадії проведення платежу на підставі підтверджених документів, наданих розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів. Відповідальність за взяті зобов"язання та цільове використання бюджетних коштів несуть розпорядники та одержувачі бюджетних коштів згідно із законодавством. У судовому засіданні досліджені наступні докази: відповідь УПСЗН у м. Лисичанську позивачу від 25.04.2007 року, копія посвідчення [NUMBER] від 09.08.2004 року, письмові заперечення на позов; відзив на позов 3 особи. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Задовольняючи позов суд виходить з наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивач є інвалідом війни - 1 групи ( а.с.7), що не оспорюється відповідачем. 25.04.2007 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про доплату йому щорічної одноразової допомоги до 5 Травня, як інваліду війни 1 групи , в чому позивачу було відмовлено. У судовому засіданні також встановлено, що позивач є інвалідом війни 1 групи і згідно п.27 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" як інвалід війни, має право на щорічну одноразову допомогу у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, яка виплачується щорічно до 5 травня. Саме право позивача на отримання грошової допомоги відповідачем не оспорюється. Згідно Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік" розмір мінімальної пенсії за віком з 01.04.2007 року становить 410,06 грн. Відповідачем позивачу виплачено 450 грн. , недоплата становить 3650,60грн. ( 4100,60-450). Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік" передбачено розмір щорічної одноразової грошової допомоги до 5 Травня у розмірі 450 грн. , що значно нижче встановленого Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Цим Законом також не передбачено обмеження розміру таких виплат наявністю певних коштів чи фінансування. Згідно ст. 22 Конституції України не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів. Конституція України має вищу юридичну силу порівняно з іншими Законами України. Суд не бере до уваги пояснення представника відповідача про те, що ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії, тому що в рішенні Конституційного Суду України по справі 1-29/2007 зазначено, що метою і особливістю закону про Держаний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов"язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій. Відповідно до ст. 48 Конституції України передбачається право кожного на достатній життєвий рівень . Тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов"язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України. Цим рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними), такі положення Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік" : статті 29 за якою у 2007 році виплата щорічної грошової допомоги до Закону "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" здійснюється у розмірах інвалідам 1 групи у розмірі 450грн. в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Згідно ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протокол до неї і практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до ст.. 1 Протоколу № 1 до Конвенції кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Розглядаючи борги по виплатам у сенсі поняття власності, яке міститься у ст.1 ч.1 Протоколу №1 до Конвенції, ці борги становлять майно, а отже майнові права і таким чином підпадають під поняття власності. Тому при розгляді справи "Качко до України" Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначити, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчувати виплату надбавок, вносячи відповідно зміни в законодавство однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих випадках, доки відповідні положення є чинними. При цьому органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов"язань. Тому посилання представника відповідача на відсутність фінансових можливостей держави не може бути прийнята до уваги, оскільки правові положення, які передбачають виплату позивачу разової щорічної допомоги як інваліду війни 1 групи є чинними, тобто не скасовані, не змінені і позивач має право на їх отримання, органи державної влади не можуть свідомо їх зменшувати . Вимоги позивача правомірні і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted