Рішення адміністративного суду від 2008-05-27 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Новобузької РДА про визнання протиправними розпорядження голови Новобузької РДА за №745-р від 10.12.2007 року «Про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою зі складання державного акту на право власності на землю для ведення особистого селянського господарства із земель запасу в межах території Новобузької міської Ради» (на ім'я [PERSON]) і розпорядження голови Новобузької РДА за №141-р від 22.02.2008 року «Про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу в межах території Новобузької міської Ради» (на ім'я [PERSON]), про визнання дій відповідача щодо відмови у відведенні їй земельної ділянки в бажаному місці для ведення особистого селянського господарства протиправними та його зобов'язання вчинення певних дій для відновлення порушеного права, в якій вказала, що 28.08.2007 року звернулась до Новобузької РДА з заявою про надання земельної ділянки площею 2 га із земель запасу для ведення особистого селянського господарства з зазначенням бажаного місця її розташування шляхом креслення на доданій до заяви план-схемі. Через тиждень (у вересні 2007 року) для з'ясування точного місця розташування бажаної земельної ділянки та для проведення відповідних замірів щодо її розміру виїзджав співробітник відділу земельних ресурсів у Новобузькому районі. Листом від 15.10.2007 року в порушення строку розгляду заяви відповідач фактично відмовив в задоволенні поданої нею заяви та повідомив, що земельна ділянка, на яку вона претендує, згідно статистичної звітності знаходиться під господарськими будівлями і дворами і може бути надана в оренду для їх обслуговування. У той же час ця сама земельна ділянка може бути виділена для ведення особистого підсобного господарства після проведення рекультивації та переведення її в землі сільськогосподарського призначення (рілля, пасовища). Вважає що відмова відповідача (органу виконавчої влади) у наданні їй земельної ділянки є безпідставною і неправоміною чим було порушено її права та інтереси, так як земельна ділянка, на виділенні якої вона наполягала, відноситься до земель сільськогосподарського призначення і зміна її цільового призначення на підставі рішень відповідних повноважних органів не мала місця, на ній не знаходяться господарські будівлі, тому посилання на необхідність проведення рекультивації земельної ділянки нічим не обгрунтована. Подальші звернення з цього питання до голови Новобузької РДА Бондаря О.О. не мали позитивних наслідків, тому в січні 2008 року вимушена була звернутися до суду за захистом своїх прав з адміністративним позовом до Новобузької РДА. В процесі розгляду справи з документів наданих суду Новобузькою РДА стало відомо про те, що головою Новобузької РДА були прийнятті два розпорядження за №745-р від 10.12.2007 року та за №141-р від 22.02.2008 року на підставі яких громадянам [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею по 2 га кожному у власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу в межах території Новобузької міської Ради. Земельні ділянки, на відведення яких надано дозвіл вказаним громадянам, знаходяться на тому ж місці де розташована земельна ділянка, про виділення якої вона просила звертаючись з заявою до Новобузької РДА в серпні 2007 року. Просила визнати протиправними розпорядження голови Новобузької РДА за №745-р від 10.12.2007 року та за №141-р від 22.02.2008 року «Про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу в межах території Новобузької міської Ради громадянам [PERSON] і [PERSON]», визнати протиправними дії Новобузької РДА щодо відмови їй у відведенні земельної ділянки у власність в бажаному місці для ведення особистого селянського господарства із земель запасу в межах території Новобузької міської Ради Миколаївської області (землекористування СЗАТ ім. Коцюбинського) та зобов'язати відповідача дати дозвіл на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки площею 2 га із земель запасу в межах території Новобузької міської Ради згідно поданої заяви для ведення особистого селянського господарства в бажаному місці, позначеним нею на плані-схемі. Представник Новобузької РДА за дорученням Лушников В.П. позов не визнав і пояснив, що розпорядження голови Новобузької РДА за №745-р від 10.12.2007 року та за №141-р від 22.02.2008 року, на підставі яких громадянам [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею по 2 га кожному у власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу в межах території Новобузької міської Ради, не суперечать вимогам законодавства і не порушують прав та інтересів позивачки [PERSON] Після направлення позивачці письмового повідомлення від 15.10.2007 року про результати розгдяду її заяви від 28.08.2007 року про виділення їй земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, остання за вирішенням цього питання до 11.01.2008 року до суду не зверталась, пропозиція щодо виділення їй земельної ділянки у власність в іншому місці залишилась без відповіді, просив відмовити в задоволенні заявлених вимог Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON], вважає позов [PERSON]безпідставним, який не підлягає задоволенню. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON], яка належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилася без поважних причин. Вислухав пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Згідно до положень ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства подають заяву до відповідної районної державної адміністрації, або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада, що випливає з вимог ч.7 ст.118 ЗК України, розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. В силу ч.11 ст.118 ЗК України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. 28.08.2007 року з метою реалізації свого права мати на праві власності земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, закріпленого в ч.1 ст.33 ЗК України, в порядку, передбаченому ч.6 ст.118 ЗК України, позивачка [PERSON]подала до Новобузької РДА заяву про надання земельної ділянки площею 2 га із земель запасу для ведення особистого селянського господарства з зазначенням бажаного місця її розташування шляхом креслення на доданій до заяви план-схемі. У вересні 2007 року, через тиждень після подання заяви, для з'ясування точного місця розташування бажаної земельної ділянки та для проведення відповідних замірів щодо її розміру виїзджав співробітник відділу земельних ресурсів у Новобузькому районі. За спливом майже півторамісячного строку листом від 15.10.2007 року Новобузька РДА повідомила заявницю про результати розгляду поданої нею заяви в якому заначила, що земельна ділянка, на яку вона претендує, згідно статистичної звітності знаходиться під господарськими будівлями і дворами і може бути надана в оренду для їх обслуговування. Для ведення особистого підсобного господарства може бути виділена земельна ділянка після проведення рекультивації та переведення її в землі сільськогосподарського призначення (рілля, пасовища). Таким чином, орган виконавчої влади не дав згоду на передачу заявниці [PERSON] бажаної земельної ділянки у власність і не надав дозвіл на розробку проекту її відведення, чим фактично відмовив заявниці у передачі земельної ділянки у власність. Відмовляючи заявниці [PERSON]у передачі бажаної земельної ділянки у власність орган виконавчої влади фактично посилається на положення визначені п.б ч.2 ст.22 ЗК України. Тобто, до проведення рекультивації та переведення земельної ділянки в землі сільськогосподарського призначення, про виділення якої просила заявниця [PERSON], що випливає з тексту повідомлення органу виконавчої влади від 15.10.2007 року за підписом голови Новобузької РДА Бондар О.О., зазначена земельна ділянка не може бути передана у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства. З пояснень представника відповідача Тарасенко О.М., який приймав участь в розгляді справи і який працює начальником відділу земельних ресурсів у Новобузькому районі, вбачається, що земельна ділянка, про виділення якої просила заявниця [PERSON], відноситься до земель сільськогосподарського призначення, зазначена земельна ділянка не знаходиться під господарськими будівлями і дворами, зміна її цільового призначення на підставі рішень відповідних уповноважених органів не мала місця, земельна ділянка не втратила продуктивність тому розробки проектів та робіт по проведенню рекультивації на зазначеній земельній ділянці не проводилося. Розпорядженнями голови Новобузької РДА Бондар О.О. за №745-р від 10.12.2007 року та за №141-р від 22.02.2008 року громадянам [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею по 2 га кожному у власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу в межах території Новобузької міської Ради. Земельні ділянки, на відведення яких надано дозвіл вказаним громадянам, що видно з планів-схем доданих до їх заяв і з плану-схеми доданої до заяви [PERSON], знаходяться на тому ж місці де розташована земельна ділянка, про виділення якої просила заявниця [PERSON] звертаючись з заявою до Новобузької РДА в серпні 2007 року і якій було відмовлено в цьому. Таким чином, посилання органом виконавчої влади на положення п.б ч.2 ст.22 ЗК України, як на підстави відмови у передачі заявниці [PERSON] бажаної земельної ділянки у власність, при наявності тих же самих передумов і підстав, не стали перешкодою для відповідача при вирішенні ним питання про надання згоди на передачу у власність земельних ділянок іншим громадянам, а саме [PERSON] та [PERSON], які значно пізніше ніж [PERSON], звернулися з відповідними заявами до Новобузької РДА (07.12.2007 року, зареєстрована 06.12.2007 року за вх.№4-496 та 04.02.2008 року, зареєстрована 06.02.2008 року за вх.№4-72), при цьому земельні ділянки, на відведення яких надано дозвіл вказаним громадянам, знаходяться на місці розташування земельної ділянки, про виділення якої просила заявниця [PERSON], що при відсутності рішень відповідних уповноважених органів про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки, яка відносилась і відноситься до земель сільськогосподарського призначення, при відсутності на зазначеній земельній ділянці господарських будівель і дворів, при відсутності проектів по проведенню рекультивації на зазначеній земельній ділянці, вказує на те, що відмова суб'єкта владних повноважень у відведенні позивачці [PERSON]земельної ділянки у власність в бажаному місці для ведення особистого селянського господарства є безпідставною і протиправною, а його розпорядження за №745-р від 10.12.2007 року та за №141-р від 22.02.2008 року, на підставі яких громадянам [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею по 2 га кожному у власність для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться на місці розташування земельної ділянки, про виділення якої просила заявниця [PERSON], були прийняті з порушенням принципів дотримання неупередженості і рівності перед законом та з порушенням прав і інтересів заявниці [PERSON], тому позовні вимоги позивачки суд вважає обгрунтованими, які підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивачка [PERSON]не наполягає на присудженні їй судових витрат, пов'язаних із сплатою судового збору, тому суд відносить зазначені витрати на її рахунок.

Результат розгляду: granted