Рішення адміністративного суду від 2008-10-02 00:00:00+03

Подано позов до управління праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності неправомірною, стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є інвалідом війни І групи, про що свідчить посвідчення, видане Бершадським управлінням праці і соціального захисту населення. Відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”позивач має право на отримання щорічної до 5 травня відповідного року разової грошової допомоги. Незважаючи на це та без урахування розміру мінімальної пенсії, які встановлювались на 2004, 2005, 2006 та 2007 роки, відповідач з посиланням на Закони України “Про державний бюджет України” на відповідні роки, зазначену допомогу позивачу у 2004 не виплачено взагалі, у 2005 та 2006 роках виплачено в розмірі по 50 гривень за кожен рік, у 2007 році - 55 гривень. Законом України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”від 09.07.2003 р. №1058-ІV мінімальна пенсія за віком у 2004 році була встановлена у розмірі 92,45 грн. Законом України від 23.12.2004 р. № 2291-ІV “Про внесення змін до Закону України “Про загальнообовя'зкове державне пенсійне страхування”та Законом України від 25.03.2005 р. №2505-ІV “Про внесення змін до Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік”мінімальна пенсія за віком у 2005 році встановлена у розмірі 332 грн. Відповідно до Закону України від 20.12.2005 р. № 3235-ІV “Про Державний бюджет України на 2006 рік”у 2006 році мінімальна пенсія за віком склала: з 01.01.2006 року -по 31.03.2006 року -350 грн., 01.04.2006 року по 30.09.2006 року -359 грн. та з 01.10.2006 року по 31.12.2006 року -366 грн. За таких обставин, позивач звернулася до суду з позовом про визнання бездіяльності відповідача неправомірною та просила стягнути з відповідача недоплачену щорічну разову грошову допомогу за 2004-2007 роки. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, надав суду заяву вих. №1333 від 22.09.2008 року, в якій просив розглядати справу у його відсутності. Крім того, надіслав письмове заперечення, в якому зазначено, що згідно статті 28 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”розмір мінімальної пенсії за віком повинен враховуватись при обчисленні пенсії за віком особам, які мають відповідний страховий стаж, а при обчисленні разової грошової допомоги учасникам війни враховуються вимоги Законів України “Про державний бюджет України”на відповідні роки, якими встановлюються розміри грошової допомоги окремим категоріям осіб. Крім того, просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки ним пропущено строк звернення до суду, передбачений ст. 99 КАС України. Статтею 17-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 зазначеного Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2000р. №1498 затверджено Типові положення про головне управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської державної адміністрації і управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської державної адміністрації і про управління праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, відповідно до якого головні управління праці та соціального захисту населення обласних державних адміністрацій здійснюють керівництво і контроль за роботою відповідних підрозділів з нарахування та виплати соціальних виплат і допомоги. Управління праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації є структурним підрозділом районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, що утворюється головою цієї адміністрації, підзвітним і підконтрольним голові держадміністрації та відповідно головному управлінню праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської держадміністрації, управлінню праці та соціального захисту населення Севастопольської міської держадміністрації. За таких обставин, враховуючи положення ч.3 ст.122 КАС України, суд прийшов до висновку розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав: Позивач є інвалідом війни І групи, про що свідчить посвідчення, видане Бершадським управлінням праці і соціального захисту населення. Відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”позивач має право на отримання щорічної до 5 травня відповідного року разової грошової допомоги. Згідно ст. 17-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків. Згідно наданої відповідачем (Управлінням праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністрації) довідки, зазначену допомогу позивачу у 2007 році виплачено в розмірі 55 гривень. Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Згідно п.п. 3, 4 ст.22 Бюджетного кодексу України управління праці та соціального захисту населення, як головний розпорядник коштів місцевого бюджету отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у Законі про Державний бюджет України чи рішення про місцевий бюджет. Статтею 23 Бюджетного кодексу передбачено, що управління праці та соціального захисту населення може здійснювати з бюджету будь-які бюджетні зобов'язання та платежі лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються Законом про Державний бюджет чи рішення про місцевий бюджет. Відповідачем у 2004, 2005 та 2006 роках щорічна разова грошова допомога була виплачена позивачу в повному обсязі у межах сум, встановлених Законами України “Про державний бюджет України”на відповідні роки. Що ж стосується вимог позивача в частині стягнення недоплачених сум щорічної разової грошової допомоги за 2004, 2005, 2006 р.р., суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Кодекс адміністративного судочинства України набрав чинності з 1 вересня 2005 року. До набрання чинності зазначеного Кодексу позивач мав би звертатися до суду за правилами Глави 31-А ЦПК України (1963 р.), статтею 248-5 якого передбачено двомісячний строк звернення до суду, з моменту встановлення порушеного права. Частиною 2 статті 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тобто, про порушення своїх прав на отримання щорічної разової грошової допомоги у розмірі, встановленому Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”позивач повинен був дізнатися при отриманні зазначеної допомоги до 5 травня відповідного року та звернутися до суду на протязі року - до 5 травня наступного року. Отже, суд, вважає, що відповідач, здійснюючи виплати щорічної разової грошової допомоги у відповідності до розмірів, встановлених Законами України “Про державний бюджет України”, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено, діючими на час здійснення виплат Законами України. Положення ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”щодо виплати разової щорічної грошової допомоги не діяли протягом 2004-2006 років, у зв'язку із змінами, внесеними у зазначений закон, Законами України “Про державний бюджет”на 2004-2006 роки, тому суд дійшов до висновку про неправильне застосування норм матеріального права, а саме ст.ст.12, 13, 14, 15, 16 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, яка не підлягала застосуванню, у зв'язку із зупиненням їх дії. З урахуванням наведеного, суд, вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідач будь-яких прав, свобод та інтересів позивача не порушено. Відповідач діяв на підставі, у межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачено діючими законами України. А щодо стягнення щорічної разової грошової допомоги за 2007 рік, в цій частині суд вважає що позов є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню з наступних підстав: у відповідності до рішення Конституційного суду України від 09.07.2007р. положення ст. 29 Закону України “Про державний бюджет”на 2007 р. щодо виплат щорічної разової допомоги відповідно до закону України “Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту”визнано неконституційною, тому виплати за 2007 р. слід проводити у відповідності до закону України “Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту”у повному об'ємі. На підставі викладеного та

Результат розгляду: partial