Рішення адміністративного суду від 2008-08-14 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві про зобов'язання відповідача зарахувати до загального стажу роботи період праці в якості керівника дитячої музичної студії в Палаці культури турбомеханічного заводу з 01 вересня 1963 року по 28 липня 1970 року і зробити новий розрахунок начислення позивачу пенсії за віком. В обґрунтування позовних вимог позивачем було зазначено, що відмова відповідача в зарахуванні зазначеного стажу роботи є незаконною, оскільки даний стаж підтверджується відповідними записами в трудовій книжці, записами про сплачені внески відповідного Профспілкового білету № 10505507 та матеріалами перевірки Прокурора Київського району м. Полтави. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що до стажу роботи зараховується робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків. Однак позивачем відомостей про сплату страхових внесків до пенсійного фонду надано не було. Крім цього, позивачем пропущений строк звернення до суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини. Позивач [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві і одержує пенсію за віком, призначену з 25 червня 1996 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Тривалість загального трудового стажу на момент призначення пенсії склала 36 років 16 днів. В червні 2008 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до управління із заявою, в якій просив зарахувати в трудовий стаж для обчислення пенсії період роботи з 01 вересня 1963 року по 28 липня 1970 року. Листом Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві від 11 червня 2008 року № 3919/09-11 заявнику повідомлено, що в трудовій угоді укладеній між ним та директором Будинку культури Полтавського турбомеханічного заводу про прийняття на роботу викладачем музикального гуртка з 01 вересня 1963 року по 28 липня 1970 року не зазначено, що сплачувались страхові внески. Тому зазначений період в стаж для обчислення пенсії при первинному призначенні пенсії не було враховано. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Представник відповідача надав у судове засідання лише угоду, укладену між [PERSON] та директором Будинку культури Полтавського турбомеханічного заводу про прийняття на роботу викладачем музикального гуртка з 01 вересня 1963 року по 30 червня 1964 року, посилаючись на відсутність у нього інших трудових угод, що підтверджують стаж роботи заявника з 01.09.1963 по 28.07.1970 роки. Неможливість подання до суду зазначених документів, підтверджується також відповіддю Прокурора Київського району м. Полтави [PERSON], де зазначено, що архівні документи за період роботи заявника з 01.09.1963 по 28.08.1970 роки збереглися частково, а саме є в наявності договір від 01.09.1963 р. по виконанню робіт до 31.07.1964 р. та заява на звільнення, датована 28.07.1970 р.. Отже, твердження відповідача щодо відсутності в трудовій угоді, укладеній між [PERSON] та директором Будинку культури Полтавського турбомеханічного заводу про прийняття на роботу викладачем музикального гуртка з 01 вересня 1963 року по 28 липня 1970 року, положень щодо сплати страхових внесків не підтверджено належними доказами, а саме трудовою угодою за вказаний період. Крім того, посилання відповідача у запереченні на позовну заяву на те, що трудова угода, складена між [PERSON] та директором Будинку культури Полтавського турбомеханічного заводу про прийняття на роботу викладачем музикального гуртка з 01 вересня 1963 року по 30 червня 1964 року є угодою цивільно-правового характеру є безпідставними, оскільки зазначена угода містить всі істотні умови, які були встановлені законодавством до трудових договорів на час її укладання. Відповідно до ст. 27 Кодексу законів про працю УРСР 1922 року, який був чинним на час укладання зазначеної угоди, трудовим договором визнавалась угода двох або більшого числа осіб, за якою одна сторона (найнятий) надає свою робочу силу іншій стороні (наймачеві) за плату. В зв'язку з цим, твердження відповідача про неможливість зарахування до трудового стажу позивача період роботи з 01 вересня 1963 по 28 липня 1970 роки з підстав непідтвердження сплати позивачем страхових внесків за вказаний період є необґрунтованими. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. На час призначення позивачу трудової пенсії за віком, а саме станом на 25 червня 1996 року, що підтверджено листом Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві, порядок обчислення стажу роботи для призначення трудової пенсії був встановлений Законом України «Про пенсійне забезпечення». Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Період роботи керівника дитячої музикальної студії Палацу культури Полтавського турбомеханічного заводу в період з 01 вересня 1963 року по 28 липня 1970 року підтверджений відповідними записами про призначення та звільнення з посади в трудовій книжці [PERSON], копія якої знаходиться в матеріалах справи. Крім того, згідно п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків. Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, позивач сплачував членські внески за спірний період, що підтверджується копією профспілкового квитка № 10505507, виданого на ім'я [PERSON] в 1960 році. Таким чином, [PERSON]. надав до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві належні докази на підтвердження наявного трудового стажу в період з 01 вересня 1963 року по 28 липня 1970 року, а тому відповідачем необґрунтовано було відмовлено у зарахуванні до трудового стажу позивача зазначеного періоду, не врахованого раніше при призначенні йому пенсії. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Суд вважає за необхідним вийти за межі позовних вимог та, задовольняючи позов в частині зарахування в загальний стаж роботи період праці в якості керівника дитячої музичної студії в Палаці культури турбомеханічного заводу з 01 вересня 1963 року по 28 липня 1970 року, зарахувати період з 01 вересня 1963 року по 28 серпня 1970 року. Трудовий стаж за період з 28 липня 1970 року по 28 серпня 1970 року підтверджується відповідними записами в трудовій книжці, а також відповіддю Прокурора Київського району м. Полтави, в якій вказано, що перевіркою перевірені архівні документи, які частково збереглися за період роботи з 01 вересня 1963 року по 28 серпня 1970 року, в тому числі заява на звільнення, датована 28 серпня 1970 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом. Суд вважає, що строк звернення до суду позивач пропустив з поважних причин, оскільки, як пояснив в судовому засіданні [PERSON]., про те, що йому повинен бути зарахований період роботи в якості керівника дитячої музичної студії в Палаці культури турбомеханічного заводу з 01 вересня 1963 року по 28 липня 1970 року в трудовий стаж, він дізнався від працівника пенсійного фонду лише в квітні 2008 року. Однак, при зверненні до управління Пенсійного фонду України щодо включення зазначеного періоду роботи до трудового стажу та здійснення перерахунку пенсії йому було відмовлено листом Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві від 11 червня 2008 року № 3919/09-11. Представник відповідача підтвердив, що обов'язок ознайомлення особи, якій призначається пенсія з розрахунком стажу, який враховується при її призначенні не встановлений чинним законодавством, зв'язку з цим такі дії не були проведені. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно вимог ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21 січня 1993 №7-93, судові витрати (судовий збір) згідно вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України стягненню з відповідача не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: granted