Рішення адміністративного суду від 2008-04-15 00:00:00+03

СПД [PERSON]. звернулася до суду з позовом до УПФ України в Чернігівському районі Чернігівської області, ГУ ПФ України в Чернігівській області, ПФ України про скасування вимоги та рішень відповідачів щодо оскарження вимоги. Постановою Господарського суду Чернігівської області від 31.05.2007 року позов СПД [PERSON]. задоволено частково: скасовано вимогу Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі №Ф - 714 від 19.12.06 р. в частині сплати Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON] боргу в розмірі 119 грн. В решті позову відмовити. Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач - СПД [PERSON]. звернулася з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що вказана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, судом не повністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи, тому вона підлягає скасуванню з постановленням нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач - УПФ України в Чернігівському районі Чернігівської області звернулося з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що вказана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, судом не повністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи, тому вона підлягає скасуванню з постановленням нового рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу. Заперечення на апеляційні скарги позивача та відповідача у встановлений строк до суду апеляційної інстанції від інших осіб не надійшло. Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення з'явившихся учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг колегія суддів вважає, що апеляційна скарга СПД [PERSON]. не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга УПФ України в Чернігівському районі Чернігівської області підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом першої інстанції встановлено, що 19.12.2006 р. УПФУ в Чернігівському районі було проведено розрахунок сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування по СПД [PERSON]., які не надійшли на рахунок управління, але зараховуються у складі фіксованого податку за результатами підприємницької діяльності за період з 01.01.2005р. по 30.03.2005р., про що складено акт-розрахунок №5057/02 від 19.12.2006 р. Даний акт було складено на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058 та Закону України «Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року -1 кварталу 2005 року" від 16 березня 2006 року N 3583-1У. Як вбачається з даного акту розрахунку, сума фіксованого розміру страхового внеску, який мав сплатити Позивач, як платник, складала: у січні 2005 року - 83,84 грн., у лютому 2005 року - 83,84грн., у березні 2005 року - 81,14 грн., а всього 248,82 грн. Сума сплаченого за даний період фіксованого податку складає 120 грн. Сума, що підлягає зарахуванню Позивачу, як платнику, в рахунок страхових внесків становить 10% від сплаченого фіксованого податку і складає - 12 грн. З урахуванням викладеного, в акті-розрахунку були зроблені наступні висновки. За результатами проведеного розрахунку зараховано фіксованого податку в рахунок сплати страхових внесків за суб'єкта підприємницької діяльності, як платника, 12 грн. Належить до сплати фіксованого розміру страхового внеску за період з 01.01.05р. по 30.03.05р. - 236,82 грн. На підставі вищевказаного, Позивачу було направлено вимогу №Ф - 714 від 19.12.06 р. про сплату боргу в розмірі 236,82 грн. Відмовляючи у задоволенні основних вимог позовної заяви СПД [PERSON]., суд першої інстанції посилався на вимоги Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та правильно визначив розмір щомісячного мінімального страхового внеску з 01.01.2005 року по 30.03.2005 року в сумі 83,84 грн., про що вважав обґрунтованим зазначення позивача про це в акті-розрахунку №5057/02 від 19.12.2006 р. Висновки суду першої інстанції в цій частині відповідають обставинам встановленим по справі, доводи апеляційної скарги СПД [PERSON]. не спростовують вказаних висновків суду першої інстанції тому не підлягають задоволенню. Зробивши ці висновки, суд першої інстанції також встановив, що з 27.04.05р., тобто з місяця, наступного після І кварталу 2005 року, в якому у Позивача виник обов'язок сплатити 248,82 грн., по 04.12.06р., тобто до моменту прийняття Відповідачем-1 спірної вимоги, до УПФУ в Чернігівському районі з державного казначейства надійшло 119 грн. десятивідсоткових відрахувань від сплати фіксованого податку [PERSON] Суд також зазначив, що як при складанні акту-розрахунку №5057/02, так і при прийнятті спірної вимоги 19.12.06р. Відповідачем-1 дані 119 грн., що надійшли до УПФУ в Чернігівському районі з 27.04.05р. по 04.12.06р., тобто до звітного базового періоду, в якому прийнята спірна вимога, не враховані. Дане не зарахування Відповідачі обґрунтовують посиланням на ст.1 Закону №3538, яка, на їх думку, дозволила зараховувати лише відрахування від внесків, сплачених у І кварталі 2005 року.

Результат розгляду: denied