Рішення адміністративного суду від 2008-04-07 00:00:00+03

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання податкового повідомлення від 11 травня 2007 року № 00002511900/0, яким визначено податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 3856,7 гривень. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що спадкодавець [PERSON] (мати позивачки) померла [INFO], тобто фактично спадщину нею було отримано в 2002, а не в 2006 році, оскільки відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦКУ від 16 січня 2003 року встановлено, що «.. не залежно від моменту прийняття спадщини, вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини..», а саме з моменту смерті спадкодавця. Зазначає, що відповідно до пп.4.4.1 п.4.4 ст. 4 Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (із змінами і доповненнями) від 21 грудня 2000 року № 2181, у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків. Відповідно вважає, що податковий орган неправомірно визначив податкове зобов'язання з податку фізичних осіб, тому що керувався Законом України від 22 травня 2003 року N 889-ІУ "Про податок з доходів фізичних осіб", якого в 2002 році не було. Дата виникнення доходу при отриманні вказаної спадщини припадає на 2002 рік, а не в 2006 році. Просить суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивачкою 27 березня 2007 року було подано в Державну податкову службу декларацію про доходи, отримані нею з 01 січня по 31 грудня 2006 року, тому відповідно до Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» вона повинна сплатити податок з доходів фізичних осіб за ставкою 13% (яка діяла в 2006 році), тобто оспорювану суму - 3 856 грн. 70 коп. Просить в задоволенні позову відмовити, оскільки порушень в діях Гощанської МДПІ (Корецького відділення) не вбачається. Заслухавши учасників процесу, повно і всебічно дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 27 березня 2007 року [PERSON] подала в ДПІ в Корецькому районі декларацію про доходи, отримані нею з 01 січня по 31 грудня 2006 року з зазначення грошового виразу успадкованого в сумі 29 666 грн. 89 коп. Згідно з п.1.3 розділу 1 названої декларації та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом (після смерті матері [PERSON]) [PERSON] у 2006 р. отримала у спадщину: - право на земельну частку (пай) із землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Зоря» с. Гвіздів Корецького району, розміром 2,46 га в умовних кадастрових гектарах. Вартість даної земельної частки (паю) складає 29369 грн. 97 коп . Право на земельну частку (пай) належав спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ N0164652 від 18.08.1997р. - право на пайовий фонд майна КСП «Зоря», ПСП «Зоря» с. Гвіздів Корецького району в розмірі 296 грн.92 коп. Майновий пай належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного с/г підприємства (майнового сертифікату) серії РВ № 0211286 від 24 липня 2006 року. В порядку, визначеному п. п. «а» п. 18.1 статті 18 Закону України, Корецьким відділенням Гощанської МДПІ 11 травня 2007 року позивачці визначено податкові зобов'язання в сумі 3 856 грн. 70 коп., які на час розгляду справи судом не сплачені. Дані обставини стверджені дослідженими судом: копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.9), копією декларації про одержані [PERSON] доходи у 2006 році (а.с. 19), копією податкової повідомлення від 11 травня 2007 року №0000251900/0 (а.с. 14). Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування», податок на доходи фізичних осіб належить до загальнодержавних і справляється на всій території України. Згідно п. 2.1. ст.. 2 ЗУ «Про податок з доходів фізичних осіб», платником податку є резидент, який отримує доходи з джерелом їх походження в Україні. Підпунктом 3.1.3. статті 3 цього ж Закону встановлено, що об'єктом оподаткування є доходи з джерелом їх походження з України, які підлягають кінцевому оподаткуванню при виплаті. Пунктом 1.3. статті 1 даного Закону визначено, що доходами з джерелом їх походження з України є в тому числі і активи, одержані у спадщину. Відповідно до ст..13 Закону України «Про оподаткування доходів фізичних осіб», в редакції діючого на час отримання відповідачкою доходу у вигляді спадщини, п. п. 13.2.1. цієї статті було зазначено, що при отриманні спадщини спадкоємцями, що є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення об'єкти спадщини оподатковуються за ставкою податку, визначеною пунктом 7.1 статті 7 цього Закону. На той час ця ставка була 13% від об'єкту оподаткування, тобто в даному випадку 3 856 грн. 70 коп. Згідно п. 3 ч.1 ст. 9 цього Закону України «Про систему оподаткування» платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни. Що стосується зауважень позивачки щодо року прийняття спадщини, то стаття 13 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» передбачає саме оподаткування доходу, отриманого платником податку внаслідок прийняття у спадщину коштів, майна, майнових чи немайнових прав. В даному випадку таким прийняттям є свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 5 грудня 2006 року № 1486 (а.с.9). За наведених обставин, позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами і не підлягають до задоволення.

Результат розгляду: denied