Рішення адміністративного суду від 2008-04-15 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської РДА, мотивуючи свої вимоги тим, що він є учасником бойових дій, та має право на пільги, які встановлені Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Відповідно до ст. 12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” йому як учаснику бойових дій, щорічно до 5 травня повинна виплачуватися разова грошова допомога у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, але відповідачем йому виплатили за 2005 та 2006 рік по 250 грн., а у 2007 році 280 грн. Різниця складає 4530 грн., яку просив сягнути разом із судовими витратами у розмірі 81 грн., а всього 4611 грн. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, та стягнути з відповідача на його користь суму разової грошової допомоги за три роки у розмірі 4530 грн., а також судові витрати. Представник прокуратури Красногвардійського району АР Крим, просив позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі, як такі, що ґрунтуються на законі. Представник УПСЗ позов не визнала, пояснила, що виплата допомоги ветеранам війни проводиться у розмірі, підтвердженому Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік та Постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги……» за № 177 від 18 лютого 2004 року. Крім того, стягувати допомогу за 2005 та 2006 рік неможливо, оскільки кошти на ці виплати передбачалися у бюджетах відповідних періодів, і виплата їх у 2007 року не може бути проведена, за відсутності на відповідних рахунках коштів на вказані витрати. Суд не брав до уваги, але оглянув у судовому засіданні пояснення представника третьої особи Головного управління Державного казначейства України в АР Крим, який у судове засідання не з'явився, в якому позовні вимоги не визнав та просив у позові [PERSON]відмовити, оскільки це пояснення, яке надійшло до суду разом із довіреністю, не підписано посадовою особою ГУ Державного казначейства України в АР Крим. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], згідно із посвідченням серії [NUMBER] виданим Красногвардійським РВК 13.11.1996 року, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Відповідно до листа Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської РДА, [PERSON]роз'яснено, що відповідно до Закону України „Про державний бюджет” разова допомога ветеранам війни складала 250, та 280 грн. за 2005-2007 роки відповідно. Згідно із ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ здійснюються на засадах змагальності сторін та свобод в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, і не може виходити за межі позовних вимог. Статтею 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту встановлено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Рішенням Конституційного суду України за № 20 - РП/2004 від 01 грудня 2004 року за конституційним поданням 54 - х народних депутатів України щодо відповідності ст. ст.44,47, 78, 80 Закону України “Про державний бюджет України на 2004 рік” та конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України положень частин 2, 3,4 ст. 78 Закону України “Про державний бюджет України на 2004 рік” (справа про зупинення або обмеження пільг, компенсацій і гарантій) визнано таким, що не відповідає Конституції України, положення ст. 44 Закону України “Про державний бюджет України на 2004 рік”, яким , що у 2004 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” здійснюється у таких розмірах ......учасникам бойових дій - 250 грн..... . Згідно із ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність. Згідно із ч.3 ст. 22 Конституції України не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових або внесення змін до чинних законів. Аналогічне рішення постановив конституційний суд у справі 1 - 29/2007 від 09 липня 2007 року за конституційним поданням 46 - х народних депутатів України щодо відповідності ряду статей Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік”. Зокрема визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 29 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік”, за якою у 2007 році виплата щорічної разової допомоги учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 280 грн. Суд відхиляє доводи представника відповідача та третіх сторін про відсутність необхідних коштів на виплату допомоги у розмірах, встановлених Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, як такі що не мають правової основи. Згідно з Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” з наступними змінами до нього, мінімальна пенсія у 2005 році складала 332 грн., у 2006 році - 350 грн., у 2007 році - 380 грн. Тобто позивачеві за 2005 рік недоплачена допомога у сумі 1410 грн. (332 грн. х 5 міс. = 1660-250=1410 грн.); за 2006 рік 1500 грн. (350 грн. х 5 міс. = 1750-250=1545 грн.); за 2007 рік 1620 грн. (380 грн. х 5 міс. = 1900-280=1750 грн.), а всього за 2005-2007 роки - 4530 грн., яка і підлягає стягненню на користь [PERSON]. Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив 51 грн. державного мита та 30 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, вирішуючи питання про стягнення сплачених судових витрат суд виходить с положень п. “б” ст. 3 Декрету КМУ “Про державне мито” ставка державного мита із скарг на неправомірні дії органів державного управління встановлена у розмірі 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто сума у розмірі 3 грн. 40 коп., яка відповідно до ч.1 ст. 94 КАС підлягає стягненню з відповідача. Відмовляючи позивачеві у стягненні зайво сплачених судових витрат у розмірі, 47 грн. 60 коп. по сплаті держмита та 30 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, а всього 77 грн. 60 коп., суд керується правилами ч. 2 ст. 89 КАС України, відповідно до якої судовий збір, сплачений у більшому розмірі, ніж встановлено законом, повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила, таких клопотань від позивача не надійшло. На підставі ст.ст. 12, 14, 15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”,

Результат розгляду: partial