Рішення адміністративного суду від 2008-05-16 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Лутугинського районного суду Луганської області з позовною заявою до Лутугинської міської Ради Луганської області про скасування рішення 9-ї сесії Лутугинської міської Ради № 9/2 сумісного з рішенням виконавчого комітету Лутугинської міської Ради Луганської області № 387. Постановою Лутугинського районного суду Луганської області від 19.02.2008 року у справі № 2а-17/08 (суддя Шпідько В.Г.) позовна заява задоволена. Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви відмовити.. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права. Зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовані норми ст. 46 Житлового Кодексу України. В запереченнях на апеляційну скаргу позивач вказав на її безпідставність. Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила. Згідно довідки МСЕК від 10.07.2006 року [PERSON] встановлена ІІ група інвалідності, 17.07.2006 року - видане посвідчення інваліда ІІ групи, відповідно до якого він має право на пільги, встановлені Законом України “Про статус інвалідів війни, гарантії їх соціального захисту”. [PERSON] перебуває у списках черговості в Лутугинській районній державній адміністрації з 1986 року, а з 1991 року - в Лутугинській міській Раді. 27.09.2006 року [PERSON] відповідно до вимог Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” переведений до списку на позачергове отримання житлової площі. Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом першої інстанції та апеляційним судом, в апеляційній скарзі вказується на порушення норм матеріального та процесуального права. Колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України. Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 18 Житлового кодексу України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, здійснюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, а також контроль за станом цього обліку на підприємствах, в установах, організаціях , затверджують рішення про взяття громадян за місцем роботи на облік потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до ч. 6 ст. 15, ст. 51 ЖК України, п. “а” ч. 2 ст. 30 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” виконкоми районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, затверджують спільні рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації про надання жилих приміщень у будинках відомчого житлового фонду. Таким чином, відповідач у справі - суб”єкт владних повноважень, якому чинним законодавством України надані владні управлінські функції щодо управління житловим фондом. Згідно ч. 1 ст. 40 ЖК України громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання жилого приміщення. Частиною 1 статті 43 ЖК України, п. 37 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” інвалідам війни та прирівняним до них особам надається право на позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами державної виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих Рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди І групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року. Як зазначалось раніше, [PERSON] має статус інваліда війни та перебуває на обліку на позачергове одержання жилого приміщення з 27.09.2006 року. Згідно абз. ст. 46 Житлового Кодексу України поза чергою жиле приміщення надається інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями поза черговиків. Оскільки рішення про включення позивача до списку на позачергове отримання житлового приміщення прийняте 27.09.2006 року, таке приміщення має бути йому надане до 27.09.2008 року. Крім того, колегія суддів враховує наступне. З позовної заяви вбачається, що вона містить вимогу про скасування рішення 9 -ї Лутугинської міської Ради № 9/2, сумісного з рішенням виконавчого комітету № 387. Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. З аналізу зазначеної норми Закону вбачається, що предметом адміністративного процесуального права у сфері, що складаються у зв'язку з реалізацією зацікавленими особами права на судовий захист. Особливістю цих відносин є те, що вони пов'язані із реалізацією прав, свобод та інтересів суб'єктів у сфері публічно - правових відносин і спрямовані на захист від порушень з боку публічної влади при здійсненні нею владних управлінських функцій. З рішення, яке оспорюється, вбачається, що воно не порушує права та законні інтереси позивача, та, взагалі, його не стосується. Тобто, в позовній заяві невірно визначений предмет спору. Крім того, апеляційним судом встановлено, що попереду позивача на обліку для позачергового отримання квартири перебувають певні особи, позивачем цей факт не спростовується. Згідно ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права та свободи та є рівними перед законом. Таким чином, надання житлового приміщення позивачу без додержання порядку черговості суперечить чинному законодавству та порушує права інших осіб, які включені до списку осіб, які перебувають на обліку на позачергове отримання житлового приміщення. Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про неправомірність і необгрунтованність постанови суду першої інстанції. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied