Рішення адміністративного суду від 2008-08-14 00:00:00+03

У квітні 2008 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що протягом 2003 -2007 років йому не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст. ст. 37, 39, 48,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що призвело до порушення його прав. Заборгованість по підвищенню пенсії працюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення (ч.1ст. 39) позивач визначив в розмірі 33640,47грн.,за періоди з 01.08.1996 по 31.12.2005 р. та з 01.07.2007 року по 31.12.2007 року; (ч.2 ст.39) в розмірі-6928,25 грн. за періоди з 01.08.1996 по31.12.2005 року та з 01.07.2007 року по 31.21.2007 року; по допомозі в зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування (ст. 37) -в розмірі 1067,40 грн.за період з 01.07.2007 року по 31.12.2007 року; по щорічній допомозі на оздоровлення (ст. 48) -в розмірі 4675грн., за період з 2006 та 2007 роки; по додатковій пенсії (ст.51) -розмірі 3881,76 грн.,за період з 01.05.2003 року по 31.12.2007 року. Посилався на те, що отримував відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. У судове засідання сторони не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Встановлено, що позивач в спірний період часу проживав і проживає на даний час в с. Дубовий гай Овруцького району Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986р. 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 14.03.1996 року. З квітня 2003 року він отримує пенсію, але продовжує працювати в філії Овруцька ДЕД ДП "Житомирський облавтодор". Згідно із ст. 37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі -Закон ), громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення -40 процентів від мінімальної заробітної плати. Згідно із ч.1 ст. 39 Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата. У зоні гарантованого добровільного відселення -дві мінімальні заробітні плати щомісяця. Відповідно до ч.2 ст. 39 Закону пенсії пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 48 Закону щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Відповідно до ст.51 Закону , додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров"ю, особам, вднесеним до 2 категорії, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком. Проте вказані допомоги та доплата виплачувались у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі. По статті 37 Закону він отримував по 2 грн. 10 коп. щомісячно, по ст. 39 -по 10 грн. 50 коп. Щорічна допомога на оздоровлення (ст. 48) виплачувалась у розмірі 100 грн.,по ст.51 -по 5,97 грн. Згідно із ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою доплати і допомоги в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивача. Дію абзацу третього частини першої статті 37, абзацу третього частини першої статті 39 та абзацу четвертого частини четвертої статті 48 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N3235-IV (3235-15) від 20.12.2005р. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом N489-V (489-16) від 19.12.2006р., і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N6-рп/2007 (v0a6p710-07) від 09.07.2007р. Таким чином, в межах заявлених вимог заборгованість по ст. ст. 37, Закону підлягає стягненню -за 6 місяців 2007 року, по ст. 51 -в межах визначеного ст. 99 КАС України річного строку давності, а саме з квітня по грудень 2007 року, оскільки позовна заява надійшла до суду в квітні 2008 року. Заборгованість по ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громаядян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки вданному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України "Про оплату праці" є складовою струтури заробітної плати. Заборговансть по ч.1. ст. 39 Закону підлягає стягненню за періоди з 01.09.1996 року попо 31.12.2005 року та з 01.07.2007 року року по 31.12.2007 року. Судом встановлено, що позивач є пенсіонером за віком з 20.04.2003 року, що підтверджується відповідним пенсійним посвідченням, тому заборгованість по ч.2 ст. 39 Закону по підвищенню оплати праці працюючому пенсіонеру підлягає стягненню за періоди з 01.05.2003 року по 31.12.2005 року та 01.07.2007 року по 31.12.2007 року.Оскільки ці виплати є складовою структури заробітної плати незалежно твід часу вининення заборгованості, вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню частково. З врахуванням викладеного вище, розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу, а також розміру доплати і допомог, отриманих позивачем за цей час в безспірному порядку, що підтверджується письмовими доказами, розмір заборгованості перед ним по виплатах, передбачених ст. 37 Закону, становить 1067,40 грн., по ч.1 ст. 39 Закону -5337 грн. по ч.2 ст.39 Закону -2561,70 грн., по ст. 48 -2000 грн., по ст.51 -1218,33грн., а всього 12184,43 грн.

Результат розгляду: partial