Рішення адміністративного суду від 2008-09-18 00:00:00+03

У липні 2008 року позивач звернувся до суду з позовом, до відповідачів, в якому просив визнати протиправними дії УПСЗН Торезької міської ради Донецької області щодо відмови у виплаті йому щорічної разової грошової допомоги як інваліду війти за 2005-2007 роки у розмірах, що визначені ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зобов'язати УПСЗН Торезької міської ради Донецької області здійснити виплату щорічної разової грошової допомоги позивачеві як інваліду війни у розмірах, що визначені ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2005-2007 роки у розмірі 6839 гривень. Зобов'язати ГУ ДКУ забезпечити казначейське обслуговування УПСЗН та контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень і проведенні йому вказаних платежів на його користь за 2005,2006,2007 роки в сумі 6839 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він є інвалідом війни 3 групи та у відповідності до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Постановою Торезького міського суду Донецької області від 21 липня 2008 року позов було задоволено частково. Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є інвалідом війни 3 групи та відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі семи мінімальних пенсій за віком. З урахуванням фактично отриманих позивачем сум, суд першої інстанції визнав дії УПСЗН Торезької міської Ради Донецької області, що полягають у неповній виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2005, 2007 роки неправомірними. Зобов'язав УПСЗН Торезької міської Ради Донецької області виплатити позивачу недоплачені суми щорічної разової допомоги грошової допомоги до 5 травня за 2005, 2007 роки у розмірі 4596 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Не погодившись з таким рішенням, УПСЗН Торезької міської Ради Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме, управління зазначило, що виплати були здійсненні правомірно, виходячи із розмірів визначених законами про Державний бюджет України, на кожний бюджетний рік. Представник УПСЗН в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував позивач. Представник ГУДК до апеляційного суду за викликом не прибув. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що [PERSON] є інвалідом війни 3 групи, у зв'язку з чим та відповідно до вимог ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання одноразової грошової допомоги до 9 травня (яка повинна виплачуватися до 5 травня) в розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ст. 28 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в редакції Закону Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 23.12.2004р. № 2291-IV, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Згідно ст. 2 ч.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-14, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», мінімальна пенсія за віком станом на 01.04.2007 року встановлена в розмірі 406 грн. Фактично позивач отримав від Управління праці щорічну грошову допомогу до 5 травня у 2007 році - 300 грн. При цьому відповідач керувався положенням ст.29 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. за № 6-рп ст. 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якою встановлювався розмір щорічної разової допомоги до 05 травня у розмірах менших, ніж передбачено Законом, визнано такою, що не відповідає Конституції України. Враховуючи, що у відповідності до Закону України про Державний бюджет України на 2007р. позивачу сплачена грошова допомога у розмірі меншому, ніж передбачено Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав дії 1-го відповідача неправомірними та зобов'язав останнього провести позивачу перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік виходячи з розмірів визначених ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який складає 7 мінімальних пенсій за віком та стягнув з УПСЗН Торезької міської Ради Донецької області на користь позивача щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2007 рік у розмірі 2542 грн. Проте, суд першої інстанції необґрунтовано визнав дії УПСЗН Торезької міської Ради Донецької області неправомірними при нарахуванні та виплаті позивачу сум щорічної допомоги до 5 травня, як інваліду війни за 2005 рік та стягнув з управління праці недоплачену позивачу суму щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2005 рік у розмірі 2054 грн., врахувавши, що ст. 34 Закону України "Про державний бюджет України на 2005 рік" до теперішнього часу не визнана неконституційною Конституційним Судом України. За таких обставин твердження про її невідповідність Конституції України є передчасними, бо це є прерогативою саме Конституційного Суду України. Тому не можна стверджувати, що дії відповідача в цій частини були протиправними. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Результат розгляду: partial