Рішення адміністративного суду від 2008-04-09 00:00:00+03

Позивач [PERSON] звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідачів Міністерства фінансів України, Міністерства праці та соціальної політики України, Державного казначейства України та третьої особи на стороні відповідачів - управління праці та соціальної політики Бережанської районної державної адміністрації, про стягнення щорічної одноразової грошової допомоги. В обґрунтування заявленої вимоги, позивач зазначив, що йому, як учаснику бойових дій, відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», встановлено пільги, щорічно до 05 травня отримувати разову грошову допомогу у розмірі 5 - ти мінімальних пенсій за віком. Однак, Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік», встановлено обмеження у виплаті вказаної допомоги, лише в розмірі 280,00 грн. Де, такі обмеження соціальної гарантії держави, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року, визнані неконституційними. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідачів різницю невиплаченої разової грошової допомоги в розмірі 1750 грн.(406 грн.(мін. пенсія за віком) х 5 - 280грн. = 1750 грн.). Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, просить слухати справу у його відсутності, позов підтримує, про що представив суду письмову заяву. Представники відповідачів Міністерства фінансів України, Міністерства праці та соціальної політики України, Державного казначейства України в судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені про час і місце слухання справи, в зв'язку з чим суд вирішив слухати справу у їх відсутності, по наявних доказах у справі. В судовому засіданні представник третьої особи на стороні відповідачів - управління праці та соціальної політики Бережанської районної державної адміністрації( далі - управління праці), позов не визнав, Також пояснив, що управління праці проводило виплату позивачу разової грошової допомоги у відповідності до кошторису, закладеному в Державний бюджет України на період 2007 року, додаткових коштів на виплату такої допомоги в більшому розмірі не передбачено Державним бюджетом України на 2008 рік. Також, вважає, що Закон України «Про державний бюджет » є спеціальним законом і має переважаючу силу перед Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, розглянувши матеріали адміністративної справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 8 КАС України, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави. Згідно ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, щорічно, до 05 травня, учасникам бойових дій, виплачується разова грошова допомога у розмірі п”яти мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ст.17-1 згаданого Закону України, щорічну виплату разової грошової допомоги до 05 травня в розмірах, передбачених ст.12-16 цього ж Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв”язку або через установи банків. Статтею 29 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, у 2007 році, виплата щорічної разової допомоги відповідно до законів України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, “Про жертви нацистських переслідувань” здійснюється для учасників бойових дій у розмірі 280 гривень. Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року у справі №-1-29\2007( №-6-рп\2007), визнані неконституційними положення ст. 29 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік”, щодо розміру виплат разової грошової допомоги відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Дане рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв”язку з правовідносинами, які виникли внаслідок положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними і є остаточним і обов'язковим до виконання на території України. Відповідно до Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” у 2007 році та згідно Закону України “Про Державний Бюджет України на 2007 рік”, мінімальна пенсія за віком, станом на травень 2007 року складала 406 гривень. Згідно із ч.1 ст. 17 Закону України “Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини”, суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї, а також практику Європейського суду як джерело права. Відповідно до статті 1 Протоколу №-1 до Конвенції, кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Розглядаючи борг ( недоплачену одноразову грошову допомогу), у сенсі поняття “власності”, яке міститься у ст. 1 ч.1 Протоколу №-1 до Конвенції і яке не обмежене лише власністю на фізичні речі та не залежить від формальної класифікації у національному законодавстві України, борги( в даному випадку недоплачена грошова сума), можуть також розглядатися як “майнові права” і, таким чином, як власність. Так, при розгляді справи “[PERSON] проти України”(заява №-63134\00,)Європейський суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету, держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними( п.23 рішення суду). Таким чином, оскільки правові положення, які передбачають виплату разової щорічної допомоги учасником бойових дій до Дня Перемоги є чинними, а позивач є учасником бойових дій і має право на її отримання в повному обсязі, органи державної влади не можуть свідомо зменшувати розмір такої допомоги. Посилання представника третьої особи на те, що Закон України “Про державний бюджет України “ на поточний рік, як спеціальний закон, має перевагу перед Законом України “Про статус ветеранів ...”, в частині визначення розміру соціальної пільги, не може бути прийнято до уваги, оскільки звуження змісту та обсягу прав громадянина, шляхом прийняття нових законів, внесення змін до чинного законодавства, в силу ст. 22 Конституції України - не допускається. Судом встановлено, що позивач [PERSON]є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії АА №-[NUMBER], виданим Бережанським РВК Тернопільської області 18 червня 1996 року. Де, позивачу [PERSON], як учаснику бойових дій, до Дня Перемоги, в травні 2007 року, було виплачено щорічну разову грошову допомогу у розмірі 280,00 гривень. Зазначені факти визнані та підтверджені в судовому засіданні представником управління праці. Відповідачами не реалізовано в повному обсязі державну соціальну гарантію, надану позивачу, як учаснику бойових дій, у вигляді права на отримання в повному розмірі разової грошової допомоги в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. Де, розмір такої не отриманої позивачем разової грошової допомоги становить 1750 грн.( 406 грн х 05 мін. пенсій за віком = 2030 грн. - 280 грн. = 1750 грн). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача [PERSON] є підставними, оскільки надання пільг, компенсацій і гарантії є складовою частиною конституційного права громадян на соціальний захист і будь-які обмеження такої соціальної гарантії, порушують законні права та інтереси позивача. Оскільки правові положення, які передбачають виплату разової щорічної допомоги учасникам бойових дій до Дня Перемоги є чинними і позивач, як встановлено в судовому засіданні, має право на її отримання, органи державної влади не можуть зменшувати розмір такої допомоги. На підставі наведеного та

Результат розгляду: granted