Рішення адміністративного суду від 2008-05-05 00:00:00+03

Управлінням пенсійного фонду України у Тиврівському районі заявлено позов до відкритого акціонерного товариства “Завод Автоелектроапаатура”про відшкодування сум виплат пенсій за віком на пільгових умовах, що складає -10543,72 грн. Позов мотивовано тим, що станом на 17.03.2008 року за ВАТ “Завод Автоелектроапаратура”рахується заборгованість у сумі -10543,72 грн, по невідшкодованих до Пенсійного фонду України фактичних витратах на виплату пенсій за віком на пільгових умовах, за період з 01 січня 2006 року по 22 січня 2008 року, що була нарахована[PERSON], яка отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку 2, відповідно до ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. Оскільки, вищезазначена заборгованість в добровільному порядку не погашена, Управління пенсійного фонду України у Тиврівському районі звернулось до суду про стягнення коштів. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись на докази наявні в матеріалах справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, при цьому, долучено до матеріалів справи заяву з якої вбачається, що відповідач частково визнає позов у сумі -5545,98 грн., в іншій частині позову просить відмовити на підставі ст. 99 КАС України, так як позивачем пропущено річний термін звернення до суду. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи та оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступне. Відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулюються Законом України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”від 09.07.2003 року, який набрав чинності з 01.01.2004 року (далі - Закон № 1058- IV). Відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”від 09.07.2003 року № 1058-VI, абз.4 п.1 ст.2 Закону України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування”від 26.06.1997 р. № 400/97-ВР, ч.1 п.6.1. п.6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за №64/8663 (далі Інструкція), відшкодуванню підлягають фактичні витрати Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які працювали або працюють на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 у розмірі 100 відсотків. Згідно п.6.8 Інструкції підприємства та організації зобов'язані щомісяця до 25-го числа вносити до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Відкрите акціонерне товариство “Завод Автоелектроапаратура”, зареєстроване в Тиврівській районній державній адміністрації, та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Тиврівському районі. Станом на 22 січня 2008 року вищевказане підприємство має заборгованість по невідшкодованих до Пенсійного фонду України фактичних витратах на виплату пенсій за віком, призначених на пільгових умовах за період з 01 січня 2006 року по 22 січня 2008 року. Зокрема,[PERSON], яка згідно довідок від 19.01.2001 року, виданих ВАТ “Завод Автоелектроапаратура”, отримує пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. Заборгованість підтверджується розрахунком про фактичні витрати на виплату і доставку пенсій зокрема, призначеної відповідно до п.п. “б”, “з” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”,[PERSON] за період з 01 січня 2006 року по 22 січня 2008 року та довідкою про її пенсію. Судом встановлено, що станом на 22 січня 2008 року загальна сума заборгованості перед Управлінням пенсійного фонду України у Тиврівському районі ВАТ “Завод Автоелектроапаратура”становить 10543,72 грн. Як вбачається з заяви відповідача останній з позовом погоджується частково в сумі -5545,98 грн. за період з лютого 2007 року по січень 2008 року, з яких 5455,07 грн. -заборгованість по виплаті пільгової пенсії та 90,91 грн. -заборгованість по доставці пільгової пенсії. а за період з січня 2006 року по січень 2007 року відповідач з позовом не погоджується та просить суд відмовити в задоволені на підставі ст. 99 КАС України. Частиною 2 статті 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Судом, по наявних матеріалах справи встановлено, що позивач знав про заборгованість станом з січня 2006 року по січень 2007 року, але до суду із заявами про її стягнення не звертався. Згідно з ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Враховуючи ті обставини, що в обґрунтування пропущеного строку позивачами не надано ніяких пояснень, а відповідач акцентував увагу суду щодо відмови в цій частині позовних вимог саме в зв'язку з пропущенням строку звернення до суду, то у суду наявні всі підстави для відмови позивачам в задоволенні цієї частини позовних вимог. На підставі ст. 112, 136 КАС України, позивач та відповідач наділені правом відмовитись або визнати позов повністю або частково у разі визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову. Відповідно до норм законів України “Про пенсійне забезпечення”та “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”саме на відповідача покладено обов'язок нараховувати, виплачувати та компенсувати позивачу його витрати по виплаті пенсій за віком. Представником останнього позов визнано частково, позивач згідно норм законодавства наділений правом звернення до суду із заявленими позовними вимогами, а тому переконавшись у наявності законних підстав визнання позову, що не суперечить закону, правам та інтересам осіб, суд приходить до висновку позов задоволити частково, з урахуванням положень ст. 94 КАС України.

Результат розгляду: granted