Рішення адміністративного суду від 2008-04-08 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він з дня народження / [INFO]/ по даний час постійно проживає у м.Білій Церкві, але прописали його батьки тільки з 29.05.1990 року, після досягнення 18-річного віку йому необхідно отримати посвідчення потерпілого 4 категорії, але відповідачем було йому відмовлено. Вказану відмову позивач вважає безпідставною, а тому просить суд визнати неправомірною відмову посадових осіб Білоцерківського міськвиконкому щодо прийняття його документів для оформлення посвідчення потерпілого 4 категорії та зобов”язати відповідача прийняти документи та направити їх до Київської облдержадміністрації для вирішення питання щодо можливості видачі йому посвідчення потерпілого 4 категорії. У судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги і просив суд зобов”язати відповідача прийняти документи та направити їх до Київської облдержадміністрації для вирішення питання щодо можливості видачі йому посвідчення потерпілого 4 категорії. Представник Білоцерківського міськвиконкому до суду не з”явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином,причини неявки представника відповідача суду не відомі. Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтуваний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно п.10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 20.01.97р. № 51, та згідно ст.14 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” посвідчення потерпілого 4 категорії видаються особам, які постійно проживають, або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали, чи постійно навчалися в цій зоні не менше чотирьох років. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, позивач народився [INFO] в м.Білій Церкві, Київською облдержадміністрацією16.10.1995 року йому було видано посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, серії Д за №[NUMBER], що стверджується копією свідоцтва про народження та копією посвідчення, яке згідно п.2 зазначеного Порядку є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. П.8 вказаного вище в постанові Порядку передбачено, що після досягнення повноліття особам, зазначеним у ст 27 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, категорії потерпілих встановлюються відповідно до ст.14 зазначеного Закону, а посвідчення видаються згідно з цим Порядком. За ст.14 зазначеного Закону особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, належать до категорії 4. І як зазначено в п.8 Порядку, вказаним особам видаються посвідчення потепілого коричневого кольору серії В. Згідно ч.2 ст.65 Закону “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” посвідчення підлягає заміні при зміні категорії. Отже, позивачу, який мав статус потерпілої дитини і якому було видане відповідне посвідчення, посвідчення потерпілого 4 категорії може бути видане, оскільки він досяг повноліття, але за наявності для того визначених законом підстав. Відповідно до ч.4 ст.65 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та п. 10 вказаного вище Порядку видача посвідчень провадиться МНС, РМ республіки Крим, державними адміністраціями областей, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення. Згідно ст.15 вказаного вище Закону підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях, а видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення проводиться органами виконавчої влади на цих територіях. Аналогічне положення міститься в п.10 Порядку, де зазначено про те, що посвідчення потерпілого 4 категорії видаються на підставі довідки встановленого зразка /додаток № 7/, яка видається органами місцевого самоврядування. Як встановлено судом, позивачу було відмовлено відповідачем в прийнятті документів для оформлення посвідчення потерпілого 4 категорії в зв”язку з тим, що він не надав довідку ЖЕК про проживання на території радіоактивного забруднення /в м.Білій Церкві/ станом на 01.01.1993 року не менше 4-х років, оскільки не був прописаний /зареєстрований/ в м.Білій Церкві. Але відмову відповідача саме з цих підстав суд вважає необгрунтованою. Так, необгрунтованим суд вважає посилання відповідача на ст.15 Закону стосовно необхідності підтвердити саме довідкою ЖЕК період проживання в м.Білій Церкві, оскільки аналіз вказаних вище правових норм дає підстави стверджувати, що в ст.15 Закону мова йде про довідку встановленого зразка /додаток № 7 /, а не про довідку, яка видається житлово-експлуатаційними конторами. Про це було вказано і в роз”ясненні Мінчорнобиля України ще від 02.12.1992 року за № 273/7. Суд вважає, що довідка ЖЕК про період проживання, прописки /реєстрації/ особи в м.Білій Церкві наряду з іншими документами може бути однією з підстав для оформлення довідки /додаток №7/, а саме ця довідка і є вже підставою для визначення статусу потерпілого і для оформлення відповідного посвідчення, на що і вказано в ст.15 Закону. Крім того, відповідно до ст.2 Закону України “Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно довідки ЖЕК-5 позивач зареєстрований /прописаний/ і проживав в м.Білій Церкві з 29.05.1990 року по 05.02.2002 року по [ADDRESS], згідно довідки ЖЕК-6 він зареєстрований і проживає в [ADDRESS] з 05.01.2002 року по даний час, з довідки поліклінічного відділення Білоцерківської міської дитячої лікарні вбачається, що він перебував на обліку в дитячій поліклініці з дня народження, згідно довідки ДНЗ № 36 “Веселка” позивач відвідував цей дошкільний заклад в м.Білій Церкві з 01.02.1989 року по 30.05.1994 року. До позовної заяви позивачем також додано довідку ВАТ “Білоцерківський завод гумо-технічних виробів”, згідно якої його мати була прописана в гуртожитку по [ADDRESS] з 21.10.1980 року. Згідно записів в трудовій книжці матері позивача, вона постійно працює в м.Білій Церкві з 01.10.1980 року. Згідно довідки ЖЕК-6 батько позивача зареєстрований і постійно проживає в [ADDRESS] з 21.08.1981 року по даний час. За ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків /усиновлювачів/ або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров”я, в якому вона проживає. Отже, з врахуванням всього наведеного, суд вважає, що місцем проживання позивача в період з дня народження по дату прописки /реєстрації/, є місце проживання його батьків, яке підтверджено документально. А тому суд приходить до висновку, що наданими суду доказами, на які вказано вище в постанові, підтверджується той факт, що позивач проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю, до якої належить і м.Біла Церква, станом на 01.01.1993 року не менше 4-х років, що є підставою для оформлення йому довідки /додаток №7/ і для направлення подання до Київської облдержадміністрації стосовно вирішення питання щодо видачі йому посвідчення потерпілого 4 категорії. В зв”язку з наведеним суд вважає неправомірними дії посадових осіб Білоцерківського міськвиконкому щодо відмови у прийнятті документів позивача для оформлення посвідчення потерпілого 4 категорії, оскільки, як зазначено вище в постанові, підставою для надання статусу потерпілого може бути тільки довідка /додаток 7/, а не довідка ЖЕК про період постійного проживання на території зони радіоактивного забруднення, і в ст.15 Закону, на що посилається відповідач, вказується не на довідку ЖЕК, як на основний документ для визначення статусу потерпілого, а на довідку /додаток 7/. Отже, суд вважає за необхідне зобов”язати відповідача прийняти документи позивача для оформлення посвідчення потерпілого 4 категорії, оформити довідку /додаток 7/ та направити подання до Київської облдержадміністрації, як передбачено діючим законодавством і про що вказано вище.

Результат розгляду: granted