Рішення адміністративного суду від 2008-05-23 00:00:00+03

[PERSON]є акціонером Відкритого акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» (далі - ВАТ «НЗФ»), якому на праві власності належить 5 штук простих іменних акцій товариства, що підтверджується випискою з реєстру власників іменних цінних паперів станом на 18.04.08р. 14 березня 2008 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України[PERSON] відкрив виконавче провадження щодо примусового виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2008 року по справі № К39/2. Зазначеною постановою відповідач наклав арешт на акції ВАТ «НЗФ», що були випущені на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 22.11.2007 року, та заборонив реєстратору - ЗАТ «РК Профіт»здійснювати операції щодо внесення змін в системі реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «НЗФ»про перехід права власності за наслідками договорів купівлі-продажу або будь-яких інших видів відчуження акцій. випущених відповідно до рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «НЗФ»від 22.11.2007 року; заборонив емітенту -Відкритому акціонерному товариству «Нікопольський завод феросплавів»здійснювати будь-які операції щодо внесення змін у систему реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «НЗФ»про перехід права власності за наслідками договорів купівлі-продажу або будь-яких інших видів відчуження акцій, випущених відповідно до рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «НЗФ»від 22.11.2007 року; заборонив зберігачу -Закритому акціонерному товариству КБ «ПриватБанк»та іншим зберігачам акцій ВАТ «НЗФ»здійснювати операції щодо внесення змін у систему реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «НЗФ»про перехід права власності за наслідками договорів купівлі-продажу або будь-яких інших видів відчуження акцій, випущених відповідно до рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «НЗФ»від 22.11.2007 року; заборонив обіг зазначених акцій ВАТ «НЗФ»шляхом виконання відповідного облікового запису на рахунках власників акцій, а також шляхом заборони ЗАТ «РК Профіт», ВАТ «Нікопольський завод феросплавів», ЗАТ КБ «ПриватБанк»здійснювати переведення акцій ВАТ «НЗФ»з документарної форми у бездокументарну та з бездокументарної форми у документарну. Відповідно до Закону України від 21.04.1999р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Статтею 10 наведеного Закону визначено коло учасників виконавчого провадження, відповідно до якого такими суб'єктами правовідношення є державний виконавець, сторони, представники сторін, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання. Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник (ст. 11). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не є учасником виконавчого провадження, проте оскаржувана постанова зачіпає його права та охоронювані законом інтереси як власника іменних цінних паперів. Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Законом України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до Закону України «Про державну виконавчу службу» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції. Статтею 129 Конституції України визнано принцип права, відповідно до якого рішення суду є обов'язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. З іншого боку, встановлені гарантії дотримання прав учасників виконавчого провадження, а на державного виконавця покладено обов'язок неупереджено, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії (ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»). Виходячи з наведених нормативно-правових актів, відповідачем правомірно були вчинені дії, направлені на відкриття виконавчого провадження, оскільки ухвала суду підлягала негайному виконанню. Проте, вирішуючи питання про відкриття виконавчого провадження державний виконавець одночасово однією ж постановою протиправно вирішив питання щодо накладення заборони відносно майня позивача, який не є згідно виконуваної ухвали суду боржником і особою відносно якої має бути застосовано таке обмеження. Для виконання покладених на Державну виконавчу службу завдань державний виконавець при здійсненні виконавчого наділений правом одержувати необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки, іншу інформацію тощо. Як вбачається з матеріалів справи виконавчого провадження, відповідачем було надіслано на адресу емітента вимогу про надання інформації щодо наявності акцій ВАТ «НЗФ»у кількісному та сумарному виразі, їх види та форму (документарна чи бездокументарна). Строк для надання відповіді встановлено державним виконавцем до 19.03.08р., проте відповідь отримано не було. Така ж вимога була надіслана зберігачу та реєстратору акцій товариства, проте належних даних державним виконавцем отримано не було, про що складено доповідні записки. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2008 року по справі № К39/2 накладено арешт на акції ВАТ «НЗФ» додаткового випуску за рішенням загальних зборів акціонерів від 22.11.07р., а державним виконавцем не з'ясовано момент набуття права власності акціонерів на акції ВАТ «НЗФ», в тому числі й на ті, що належать позивачеві, оскільки перелік акціонерів, на чиї акції накладено арешт, вказаною ухвалою не визначений. Більше того, особи, на акції яких накладено арешт у відповідності до оскаржуваної постанови, не зазначаються в якості боржників у виконавчому провадженні, та не можуть реалізувати свої права, передбачені статтями 7, 11 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець уповноважений на здійснення наданих йому названим законом повноважень лише при здійсненні виконавчого провадження, яке за правилами ст.18 цього Закону може бути відкрито на підставі виконавчого документа. Разом із цим, названий Закон у статті 19 визначає вимоги до таких виконавчих документів, за якими можливе відкриття провадження. А саме у виконавчому документі повинні бути зазначені: 1) назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ; 2) дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ; 3) найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання чинності рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий документ має бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплений печаткою. Зокрема з огляду тексту ухвали суду в ній відстуні відомості стосовно [PERSON] а саме: прізвище, ім'я та по батькові боржника, його місце проживання, індивідуальний ідентифікаційний номер боржника, наявіність яких є обов'язковою вимогою до виконавчого документа згідно п.3 ч.1 ст.19 названого Закону. Разом із цим п.6 ч.1 ст.26 цього ж Закону встановлює обов'язок державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа, зокрема, наведеним вимогам, передбаченим згаданою статтею 19 Закону, а, відповідно, відкриття провадження у такому разі відбулося у супереч згаданих норм Закону України "Про виконавче провадження". Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржуваною постановою обмежені права акціонерів, в тому числі [PERSON], які не є учасниками виконавчого провадження, не вказані у виконавчому документі та прямо не названі в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження від 14 березня 2008 року. [PERSON] вказує, що про обмеження свого права йому стало відомо тільки після звернення до реєстратора ЗАТ «РК Профіт»з метою переведення належних йому акцій у бездокументарну форму на рахунок у зберігача цінних паперів. Проте реєстратор листом від 18.04.2008р. повідомив про неможливість внесення змін до системи реєстру акціонерів з огляду на прийняття відповідачем оскаржуваної постанови, яка обмежує право власності [PERSON] на розпорядження своїм майном. За таких обставин, позов визнається судом обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Результат розгляду: granted