Рішення адміністративного суду від 2008-02-07 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду із адміністративним позовом про скасування постанови про накладення фінансових санкцій. Вказаний позов мотивовано тим, що постановою начальника територіального управління головної інспекції на автомобільному транспорті у Волинській області від 10.12.2007 року на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано відносно позивача фінансові санкції в сумі 1700 гривень. Дана санкція накладена на нього за те, що в нього при перевірці була відсутня ліцензійна картка, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, дорожній лист та перевезення здійснювалося без оформлення ліцензії на провадження господарської діяльності з надання послуг по перевезенню пасажирів. Вважає вказану постанову незаконною із наступних підстав. 23.01.2007 року між ним та підприємцем [PERSON] було укладено трудовий договір, відповідно до якого він був прийнятий до нього на роботу як водій транспортного засобу, за що отримував заробітну плату. 31.01.2007 року між позивачем та підприємцем [PERSON] було укладено договір найму транспортного засобу, а саме автомобіля марки «ФОРД ТРАНЗИТ», 1999 року випуску, р.н. [NUMBER]. Вказаний договір посвідчено нотаріально. Відповідно до вказаного договору наймач зобов'язується поряд з іншими зобов'язаннями нести витрати, пов'язані з використанням транспортного засобу, а він як наймодавець повинен передати транспортний засіб наймачу, не відчужувати даний транспортний засіб протягом дії договору, проводити капітальний ремонт автомобіля, застрахувати автомобіль. Як вбачається із ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» за його порушення притягуються лише автомобільні перевізники, а вданому випадку він є лише водієм, що визначено і в ст. 1 вказаного закону. Також притягнуто позивача до відповідальності за відсутність ліцензійної картки, однак, Закон України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» передбачає, коли потрібно отримувати таку ліцензію та на які види діяльності. А в даному випадку позивач виступав як водій транспортного засобу, тобто як найманий працівник, та доставляв працівників підприємця [PERSON] на роботу в с. Старовойтово Любомльського району, що передбачено було договором найму автомобіля, і отримувати ліцензію на це він не повинен.. Тому вважає, що як водій транспортного засобу, що перебуває в трудових відносинах повинен нести лише адміністративну відповідальність. Просить визнати постанову територіального управління Головної автомобільної інспекції у Волинській області від 10.12.2007 року про накладення на нього фінансових санкцій в сумі 1700 гривень незаконною. Ухвалою суду від 10.01.2007 року проведено заміну відповідача у справі за позовом [PERSON]. про скасування фінансових санкцій із територіального управління на автомобільному транспорті у Волинській області на Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті. В судовому засіданні позивач позов підтримав із підстав у ньому викладених та просить його задовольнити. Представник відповідача Драган П.І. позов не визнав та пояснив суду, що у відповідності до завдання на перевірку № 023635 від 01.11.2007 року посадовим особам територіального управління було доручено здійснити рейдову перевірку на транспортних засобах перевізників на маршрутах з питань дотримання вимог нормативно-правових актів автомобільного транспорту під час надання послуг по перевезенню пасажирів. В процесі перевірки мікроавтобуса «Форд Транзит», н.з [NUMBER], який належить [PERSON] було виявлено відсутність дорожнього листа, списку пасажирів, договору із замовником перевезень, ліцензійної картки, квитанції на оплату транспортних послуг, узгодження на виконання нерегулярних перевезень органами ДАІ та територіальним управлінням Голоавтотрансінспекції. Відповідно до виявлених порушень посадовими особами Територіального управління Головавтотрансінспекції складено акт від 02.11.2007 року, з яким позивача було ознайомлено та роз'яснено, коли відбудеться розгляд акту. У відповідності до пп. 21-28 «Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті», затвердженого Постановою КМУ № 1567 від 08.11.2006 року (надалі Порядку) був складений акт від 02.11.2007 року № 0057200 про виявлене під час перевірки автотранспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт і винесена постанова від 10.12.2007 року № 028388 про застосування до [PERSON].. фінансових санкцій, визначених абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та направлено рекомендованим листом адресату. Тобто накладення фінансової санкції на позивача зі сторони територіального управління Головавтотрансінспекції проведено у відповідності до чинних нормативно-правових актів. [PERSON] на розгляд справи не явився, хоча проо час і місце слухання справи був належно повідомлений. Також пояснив, що санкції, передбачені ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» застосовуються до автомобільних перевізників, а в ст. 1 вказаного Закону визначено, що автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи вантажів транспортним засобом. [PERSON] на час розгляду справи про застосування фінансових санкцій не було представлено жодного документу, що він працює найманим працівником в підприємця [PERSON], а із представлених інспекторам документів не вбачається будь-якого відношення підприємця [PERSON] до даного транспортного засобу. Також фінансова санкція на позивача застосована не тільки за експлуатацію транспортного засобу без ліцензійної картки, а за допущення порушення про автомобільний транспорт, відповідальність за який і передбачає ст. 60 абз. 3 вказаного Закону, а в ст. 9 п. 33 ЗУ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» передбачає отримання ліцензії на перевезення пасажирів автомобільним транспортом та певну реєстрацію у відповідних державних органах. Просить в позові відмовити, оскільки жодних порушень при накладанні фінансової санкції на позивача зі сторони відповідача допущено не було. Суд заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов [PERSON]. задоволенню не підлягає із наступних підстав. Статтею 6 ч. 1 КАС України визначено, що кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом. Як вбачається із ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, зокрема документи для перевезення пасажирів автобусами для власних потреб: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника та печаткою, інші документи, передбачені законодавством України; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на автобус, дорожній лист, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника та печаткою, інші документи, передбачені законодавством України. Згідно ст. 60 ч. 1 абз. 3 даного Закону встановлено відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; Від імені центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту розглядати справи про стягнення у вигляді штрафів за порушення, викладені у цій статті, мають право посадові особи урядового органу державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті. Пунктами 21-29 «Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті» затвердженого Постановою КМУ № 1567 від 08.11.2006 року (надалі Порядку) визначені дії, які проводять працівники інспекції, та порядок розгляду та застосування фінансових санкцій до перевізників. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до завдання на перевірку № 023635 від 01.11.2007 року працівниками територіального управління проводилась перевірка по дотриманню законодавства про автомобільний транспорт. В ході перевірки виявленні порушення законодавства про автомобільний транспорт зі сторони [PERSON]. і відповідно до п. 21 Порядку складено відповідний акт на місці виявлення правопорушення та зазначено, які саме порушення виявлено та те, що позивач був ознайомлений із актом та пояснень порушника, що відповідає вимогам Порядку. Даний акт передали на розгляд керівнику. На підставі виявлених правопорушень 10.12.2007 року було винесено постанову та накладено фінансову санкцію на [PERSON]. в межах визначених ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Відповідно до п.п 26, 27 Порядку розгляд справи відбувається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання, про час і місце слухання справи повідомляється особа, відносно якої розглядається справа, у разі відсутності справа розглядається без участі правопорушника. У матеріалах справи про накладення на [PERSON]. фінансової санкції є дані про те, що позивач був належно повідомлений про час і місце слухання справи. Що стосується того, що [PERSON] не є автомобільним перевізником, то суд дане твердження до уваги не приймає, оскільки ст. 1 ЗУ «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільний перевізник, це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами. В даному випадку позивач здійснював перевезення без належних на те документів, що ним і не заперечується в судовому засіданні, а наявність договору найму транспортного засобу та праця за трудовим договором не можуть слугувати підставою для відсутності відповідних документів на це. Крім цього, навіть враховуючи те, що позивач працював найманим працівником і автомобіль передав в оренду не позбавляють його обов'язку належно оформити необхідні документи, що не були ним представлені під час перевірки і розгляду справи про накладення санкцій по суті. Власником автомобіля на даний час є позивач і крім договору найму автомобіля [PERSON] ніякого відношення не має до цього автомобіля, оскільки також до кінця ним не було оформлено відповідних документів на нього. Також не було представлено позивачем дорожнього листа на рейс та інших документів, що були зазначені в акті і за які на нього накладено стягнення, доказів того, що [PERSON] є автомобільним перевізником, а тому суд вважає, що позивач в даному випадку виступав як автомобільний перевізник і на нього правомірно накладено фінансову санкцію. Також [PERSON] на розгляд справи про застосування фінансової санкції не з'явився, жодних документів про те, що він є найманим працівником у підприємця [PERSON], та те що [PERSON] має якесь відношення до цієї справи та до автомобільних перевезень, що здійснював [PERSON], не надав. Крім цього, позивач в судовому засіданні не надав доказів того, що автомобіль було передано підприємцю [PERSON] в найм згідно до п. 3.1.договору від 31.01.2007 року . Посилання позивача на те, що під час рейсу в нього не було ліцензійної картки, і за це його необхідно притягнути до відповідальності, до уваги судом не береться, оскільки така ліцензія при перевезенні пасажирів відповідно до ст. 9 п. 33 ЗУ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» передбачається, а в [PERSON]. та в підприємця [PERSON], на замовлення якого як стверджує позивач він працював, вона відсутня. Крім цього, поряд із вказаним порушенням під час перевірки виявлені і інші порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 абз.3 ЗУ «Про автомобільний транспорт». Суд вважає, що вимоги чинного законодавства щодо застосування фінансових санкцій до [PERSON]. були дотримані, тому підстав для скасування постанови про накладення фінансових санкцій не має. Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що на нього наклали фінансову санкцію не в тому розмірі як передбачено абзацом 3 ст. 60 Закону, оскільки відповідно до роз'яснення Головної державної інспекції на автомобільному транспорті від 03.07.2006 року № 41/1-8-7303 «Про структуру ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», дана фінансова санкція на позивача накладена в розмірах визначених абзацом 3 частини 1 названої статті. На підставі ст.ст. 1, 39-48, 60 Закону України «Про автомобільний транспорті», пп. 16, 20, 21, 25, 26, 27, 29 «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», затвердженого постановою КМ України від 08.11.2006 року № 1567,

Результат розгляду: denied