Рішення адміністративного суду від 2008-02-11 00:00:00+02

8 січня 2008 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, пославшись на те, що він є інвалідом 3-ої групи і перебуває на обліку в Докучаєвському УСЗН Докучаєвської міської ради. Відповідно до статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих в наслідок Чорнобильської катастрофи” йому передбачені щорічні компенсаційні виплати на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент здійснення виплат і в 2007 році складав 400 грн. Докучаєвське УПСЗН в 2007 році виплатило йому 90 грн, а виплаті різниці відмовило. Оскільки дії відповідача носять неправомірний характер, він вимушений звертатись до суду для захистом своїх конституційних прав. Просить суд визнати дії Докучаєвського УПСЗН по відмові доплатити недоотриману суму в розмірі 1510 грн на оздоровлення в 2007 році, неправомірними. Стягнути з відповідача недоотриману суму на оздоровлення за 2007 рік в сумі 1510 грн. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, та пояснив. що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, категорія 1, інвалід 3-ої групи та перебуває на обліку у Докучаєвському УПСЗН зі статусом громадянина, який постраждав в наслідок Чорнобильської катастрофи. Статтею 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачені щорічні компенсаційні виплати на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Одноко відповідач в 2007 році виплатив йому тільки компенсацію в розмірі 90 грн та виплатити різницю відмовив. Вважає дії відповідача по відмові виплатити недоотриману суму за 2007 рік, неправомірними і просить стягнути недоплата в сумі 1510 грн. Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Докучаєвської міської ради у судове засідання не з'явився, надавши заяву, в які просить справу розглянути без його участі, надавши до суду письмові заперечення проти позову, пославшись на те, що статтею 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих в наслідок Чорнобильської катастрофи” передбачена щорічна компенсація на оздоровлення, зокрема інвалідам третьої групи у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. У своїй діяльності управління керується ст.ст.62,63 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих в наслідок Чорнобильської катастрофи, згідно яких застосування цього Закону ( в тім числі ст.48) проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів, а фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету. Вказані норми Закону не суперечать Конституції України, оскільки ст.95 Конституції передбачено, що тільки виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Фінансування витрат, пов'язаних з виплатою допомоги на оздоровлення здійснюється за розмірами, визначеними Постановою КМУ від 12.07.2005 року №562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи” ст.71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік” визначено з метою приведення окремих норм законів у відповідності із цим законом зупинити на 2007 рік дію абзаців2,3,4,5,6,7 частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої ст.48 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян,, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши заперечення відповідача, письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом 3 групи, у зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих в наслідок Чорнобильської катастрофи”. Статтею 48 вказаного Закону передбачена щорічна компенсація на оздоровлення, зокрема інвалідам третьої групи у розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Відповідно до п.30 ст.71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік, зупинена на 2007 рік дія абзаців 2,3,4,5,6,7 частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в частині виплат компенсації і допомоги в розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Однак рішенням Конституційного Суду України №6-рп від 09.07.2007 року п.30 ст.71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік визнано неконституційним. Згідно ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно правового акта Конституції України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. [PERSON]. 08.02.2007 року відповідачем була виплачена щорічна допомога на оздоровлення в сумі 90 грн. Відповідно до ст.76 Закону України " Про державний бюджет України на 2007 рік, розмір мінімальної заробітної плати становив з 01.01.2007 року -400 грн. на місяць, з 01.04.2007 року - 420 грн., з 01.07.2006р.-440 грн.., з 01.10.2007р.-460 грн. З урахуванням отриманої позивачем суми 90 грн та розміру мінімальної заробітної плати встановленої на момент виплат допомоги в сумі 400 грн, то на користь позивача за 2007 рік підлягає стягненню допомога на оздоровлення в розмірі 1510 грн, (із розрахунку 400х4=1600 грн - 90 грн). Управління праці та соціального захисту населення має статус юридичної особи, діє на підставі Положення, розробленого відповідно до Типового, що затверджене постановою КМУ від 29.09.2000 року № 1498 і в спірних правовідносинах є суб'єктом, який виконує делеговані повноваження органами виконавчої влади. Відповідно до постанови КМУ від 04.03.2002р. №256, якою затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій , виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення ( далі - головні розпорядники коштів). Таким чином, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету. Відповідно до Постанови № 256 у управлінь праці та соціального захисту населення з'явився обов'язок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо, зокрема, пільг громадянам , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 29.10.2003 року у зв'язку із внесенням змін до наведеної постанови згідно з постановою КМУ від 29.10.2003року № 1687. Статтею 63 спеціального Закону фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted