Рішення адміністративного суду від 2008-08-18 00:00:00+03

У липні 2008 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що у 2007 році йому не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст. ст. 37, 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що призвело до порушення його прав. Заборгованість по допомозі в зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування (ст. 37) позивач визначив в розмірі 1962,80 грн., по щорічній допомозі на оздоровлення (ст. 48) -в розмірі 2000 грн. Посилався на те, що отримував відповідні допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. Позивач в засіданні суду позов підтримав. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у передбаченому законом порядку. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Встановлено, що позивач в спірний період часу проживав і проживає на даний час в м. Овруч Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням [NUMBER]від 26.07.1993 року. Згідно із ст. 37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі -Закон ), громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення -40 процентів від мінімальної заробітної плати. Відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 48 Закону щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Проте вказані доплати виплачувались у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі. По статті 37 Закону він отримував по 2 грн. 10 коп. щомісячно, щорічна допомога на оздоровлення (ст. 48) виплачувалась у розмірі 100 грн. Згідно із ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою доплат в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивача. Дію абзацу третього частини першої статті 37 та абзацу четвертого частини четвертої статті 48 зупинено на 2007 рік згідно із Законом N489-V (489-16) від 19.12.2006р., і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N6-рп/2007 (v0a6p710-07) від 09.07.2007р. Таким чином, в межах заявлених вимог заборгованість по ст. 37 Закону підлягає стягненню -за 6 місяців 2007 року, по ст. 48 Закону -за 2007 рік. Відповідно до ч. 7 ст. 48 Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. З матеріалів справи вбачається, що позивач в 2007р. отримав допомогу на оздоровлення в жовтні місяці. Мінімальна заробітна плата в жовтні 2007 року, відповідно до ст. 76 Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік", становила 460 грн. З урахуванням отриманої позивачем щорічної допомоги за 2007 рік, суд вважає необхідним стягнути на його користь недовиплачену щорічну допомогу за вказаний період в розмірі 2200 грн. (460 грн. х 5 -100 грн.). Оскільки позивачем у позовній заяві зазначений менший розмір заборгованості по ст. 48 Закону, суд відповідно до правил ст.11 КАСУ виходить за межі позовних вимог. Розмір заборгованості перед ним по виплатах, передбачених ст. 37 Закону, становить 1067,40 грн., а всього -3267,40 грн. В позові до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат суд відмовляє, оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації.

Результат розгляду: partial