Рішення адміністративного суду від 2008-06-24 00:00:00+03

Позивач звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, який в наступному уточнила, про визнання незаконною бездіяльність відповідача про відмову в перерахунку та виплаті їй щомісячного довічного грошового забезпечення, передбаченого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та з вимогою зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська перерахувати та виплатити їй щомісячне довічне грошове утримання, передбачене ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові, і просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснила, що відповідно до норм ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" № 2195-IV від 18.11.2004 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком встановлено ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року, відповідно до якої за наявності достатнього страхового стажу мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, визначеного Законом. Проте, відповідно до ч. 3 тієї ж статті мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Розмір мінімальної пенсії також встановлено постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення розміру трудових пенсій" від 15.04.2003 року № 544, відповідно до якої мінімальний розмір пенсії, передбачений для обчислення трудових пенсій за віком, встановлений у розмірі 50 гривень. Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та відповідно до ст. 28 Закону "України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" розмір мінімальної пенсії встановлений в сумі 470 грн. Відповідно до змін у ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни встановлена надбавка у розмірі 10% від прожиткового мінімуму, яка виплачується їм з 01.01.2008 р. Представник третьої особи в судове засідання не з»вився, про місце, день та час розгляду повідомлений належним чином, в листі просив розглянути справу за його відсутності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні позивач відповідно до абз. 1 ч.1 ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні № 140616/66 і має право отримувати державну соціальну підтримку у підвищеному розмірі, як це передбачено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Зазначена норма права вказує, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. З цією вимогою позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська. Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська 25.09.2007 р. надіслало їй відповідь за № 09-Г-246, в якій повідомило, що нарахування підвищення до пенсій дітям війни буде можливим після визначення на законодавчому рівні розміру мінімальної пенсії для обчислення цього підвищення. За змістом ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (станом на внесення змін 28.12.2007 року) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни" державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Між тим, п. 12 статті 71 і ст. 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дія норм закону, які передбачали вищевказані виплати, були призупинені. Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 9 липня 2007 року у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають конституції (є неконституційними) положення п. 12 статті 71, ст. 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", якими встановлено, що на 2007 рік зупиняють дію положення ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням статті 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", де зазначено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.07.2007 року дійшов висновку, що зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України. Відповідно до ст. 152 Конституції України закони та інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Тобто, після прийняття рішення Конституційним Судом України відповідач повинен був здійснити перерахунок пенсії позивача та здійснити їй виплати у розмірах, передбачених Законом. Судом встановлено, що Управлінням Пенсійного фонду у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська будь-яких дій, пов»язаних з перерахунком пенсії позивача в частині її підвищення відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не здійснювало та необхідні виплати не проводило. Таким чином, суд дійшов висновку про обгрунтованість і законність заявлених позовних вимог, у зв'язку з чим вважає за необхідне визнати незаконною бездіяльність Управління Пенсійного фонду у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, яка виразилась у невиплаті позивачу пенсії у розмірах, що передбачені ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська перерахувати та виплатити щомісячне довічне грошове утримання, що передбачено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", що належить їй за 2007 рік. Доводи відповідача про відсутність порядку перерахунку та виплати зазначеного підвищення пенсії та відсутності відповідного фінансування не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки саме на органи Пенсійного фонду України покладено обов»язок перерахування та виплати пенсії з відповідними підвищеннями. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей відповідних законів, що визнані неконституційними, а також, що рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене,

Результат розгляду: granted