Рішення адміністративного суду від 2008-01-24 00:00:00+02

Звернувшись до суду, позивач посилається, що він являється інвалідом. Причиною інвалідності стало захворювання, пов»язане з ліквідацією аварії на ЧАЕС. Зазначає, що відповідно до ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначена йому пенсія не може бути меншою восьми мінімальних пенсій за віком, а також він має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров»ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Разом з тим, розмір отримуваної ним пенсії не відповідає розміру 8 мінімальних пенсій за віком, а доплата за шкоду, заподіяну здоров»ю, значно менша від необхідного розміру такої доплати до пенсії. Вважає, що розмір його пенсії має становити 3040-00 грн., а розмір доплати за заподіяну здоров»ю шкоди - 285-00 грн. Він звертався до відповідача з вимогою провести перерахунок розміру отримуваної пенсії та доплат до неї, проте відповідач йому у проведенні такого перерахунку відмовив. Просить зобов»язати відповідача провести перерахунок розміру його пенсії відповідно до ст.. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком згідно положень ст.. 50 вказаного Закону , а також доплати до пенсії згідно положень ст.. 39 цього Закону з 01.07.2007 року. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю за викладених в ньому обставин та просив його задовольнити. Будучи належним чином повідомленим, відповідач свого представника в судове засідання не направив, подавши натомість заяву про відкладення розгляду справи. Разом з тим, зважаючи на думку позивача, суд відмовив у задоволенні такого клопотання відповідача, зважаючи, що останній неодноразово подавав до суду такі клопотання, що спричиняє затягнення строків розгляду справи і є недопустимим, а тому суд ухвалив провести розгляд справи у відсутності представника відповідача і що узгоджується з положеннями ст..128 КАС України.. Заслухавши пояснення позивача, оглянувши письмові матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач є інвалідом ІІ групи з 06.03.2007 року. Причиною інвалідності стало захворювання пов»язане з участю позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію, розмір якої не відповідає вимогам ст.. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме розміру 8 мінімальних пенсій за віком, що на час звернення позивача до суду маластановити 3040-00 грн.. Крім того, значно меншим є також розмір доплати до його пенсії за заподіяну шкоду здоров»ю, передбачений ст.. 50 вказаного Закону, який має становити 75% від розміру мінімальної пенсії за віком, а саме 285-00 грн. Таке право позивача мав до 31.12.2007 року, а саме до закінчення терміну чинності положень вказаних норм у зв»язку із внесенням ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік» змін до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і в тому числі до вказаних норм. 31.10.2006 року набрав чинності Закон України від 05.10.2006 року «Про внесення змін до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у якому визначені основні положення щодо реалізації конституційного прав громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки відповідно до ст.. 50 Конституції України кожен має право на безпечне життя і здоров»я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Розділ восьмий вищевказаного Закону передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій, особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, тоді як стаття 49 цього ж Закону визначає пенсії таким особам у вигляді державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Згідно ст..8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має вищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. За ст.113 Конституції України КМ України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України. Розмір доплати до пенсії, визначений вказаною постановою КМ України від 03.01.2002 року №1, вимогами якої керується відповідач при обрахуванні розміру пенсії позивачу та доплат до неї, суперечить положенням ст..ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до Закону України від 05.10.2006 року «Про внесення змін до Закону України про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було доповнено вказаний Закон статтею 71, згідно якої дія положень цього Закону не може призупинятись іншими законами, крім Законів про внесення змін до цього Закону. Отже, оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, то суд вважає, що при вирішенні даного спору підлягають застосування саме положення ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та положеннями зазначених вище Законів про встановлення розміру мінімальної заробітної плати, а не постанови КМ України. Згідно ч.4 ст.9 КАС України уразі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. За викладеного суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про зобов»язання відповідача провести перерахунок розміру отримуваної ним пенсії згідно положень ст.. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та доплати до неї за заподіяну здоров»ю шкоду в розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком згідно положень ст.. 50 вказаного закону та вважає, що такого права позивач набуває з не з 01.07.2007 року, а з 09.07.2007, тобто, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення за №6-рп, яким визнано неконституційними деякі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», і в т.ч. про зупинення дії окремих статей Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і таке його право є чиним до 31.12.2007 року. Щодо вимоги позивача про зобов»язання відповідача провести йому нарахування доплати до пенсії в розмір однієї мінімальної заробітної плати, то суд вважає останню необґрунтованою, виходячи з тих міркувань, що вказана доплата є соціальною пільгою для пенсіонерів. Разом з тим, відповідач користується іншою соціальною пільгою, яка визначає доплату до його пенсії відповідно до положень ст..54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На переконання суду позивач не має право на одну таку соціальну пільгу і що узгоджується з положеннями ст..49 вказаного Закону в тім, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відмова відповідача провести перерахунок розміру раніше призначеної пенсії та доплати до неї відповідно до положень ст..ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є незаконною, а тому позов підлягає до часткового задоволення. Суд не знаходить підстав для обговорення питання про пропущення позивачем строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України, оскільки на цьому не наполягав відповідач. На підставі Декрету КМ «Про державне мито» позивач звільнений від сплати державного мита/судового збору/ на користь держави.

Результат розгляду: partial