Рішення адміністративного суду від 2009-11-30 00:00:00+02

Печерським районним судом було прийнято рішення від 26жовтня 2006 року про розподіл домоволодіння в натурі і визначено конкретний порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] . Даним рішенням суду за громадянкою [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 426,3 кв.м, що має форму неправильного багатокутника; за громадянкою [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 159 кв.м, що має форму неправильного багатокутника та розташована за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку площею 574,85 кв.м, що має форму неправильного багатокутника та розташована за адресою [ADDRESS] ; за громадянином [PERSON] земельну ділянку площею 132,5 кв.м, що має форму неправильного багатокутника та земельну ділянку площею 23,5 кв.м, що має форму неправильного багатокутника та розташована за адресою [ADDRESS] . Протягом серпня - вересня 2007р. позивачем подавались заяви до відповідача з вимогою виготовити та видати державні акти про право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] Дана земельна ділянка була розподілена між трьома співвласниками: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як зазначає позивач, відповідно до п.1 ст.126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Однак, акти позивачем не отримані, а у відповідях на звернення зазначена інформація, про те що, для завершення виконання технічної документації зі складання державних актів необхідно погодити акт здачі прийомки перенесених в натурі меж земельної ділянки з усіма співвласниками. На думку позивачів, виготовлення державних актів про право власності на земельну ділянку віднесено до компетенції управлінь земельних ресурсів на місцях розташування відповідних земельних ділянок, тому такі дії відповідача є незаконними, оскільки порушують законні права і інтереси громадян. Відповідач проти позовних вимог заперечує, вказуючи на те, що відповідно до ст..26 Закону України «Про землеустрій`розробниками документації із землеустрою є юридичні та фізичні особи, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою відповідно до закону. Відповідач -головне управління земельних ресурсів не є господарюючим суб`єктом та не має ні ліцензії, ні технічних можливостей зі складання державного акта. Крім того, відповідач зазначає, що для завершення виконання робіт співвласнику земельної ділянки - позивачу [PERSON] необхідно прибути до КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації» та погодити акт здачі-прийомки перенесених в натуру меж земельної ділянки по вул. Менделєєва, 45. Оскільки, лише після заповнення державного акту на право власності на земельну ділянку, проведення його реєстрації, можлива видача акту власнику земельної ділянки. Проаналізувавши обставини справи, пояснення представників сторін, ознайомившись з доказами, які наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Рішенням Київської міської ради від 23.12.2003р. №324/1199 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд`гр. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] передано у спільну часткову власність 51/100, 34/100 та 15/100 частини земельної ділянки по [ADDRESS] . Комунальним підприємством «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» розробляється технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст.79 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768, земельна ділянка як об`єкт права власності - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Статтями 125, 126 Земельного кодексу України передбачено право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Згідно з п. 3 ч.1 п.1.1. ст.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Держкомзему України від 04.05.1999 №43 (надалі-Інструкція №43) право власності на землю і право постійного користування землею посвідчується державним актом - на право власності на земельну ділянку. Право власності позивача підтверджується рішенням КМДА від 23.12.2003р. №324/1199. Відповідно до п. 1.12 Інструкції № 43 складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об`єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. Закон України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" від 19.06.2003 р. № 963-IV) передбачає визначення межовий знак, тобто спеціальний знак встановленого зразка, яким закріплюється місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до п.1.13. Інструкції № 43 складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об`єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою в установленому порядку відповідною технічною документацією. Крім того, п. 1.14. Інструкції № 43 зазначає, що довгострокові межові знаки передаються на зберігання власнику або користувачу земельної ділянки, про що складається відповідний акт. Акт складається у трьох примірниках, підписується власником або користувачем земельної ділянки, виконавцем робіт і представником районного (міського) відділу (управління) земельних ресурсів Держкомзему України. Один примірник додається до технічної документації зі складання відповідного державного акта, другий - передається виконавцю робіт, третій - видається разом з державним актом на землю власнику або користувачу земельної ділянки. Власник або користувач земельної ділянки попереджається про відповідальність за порушення чи знищення вказаних знаків. Розробку технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою здійснюють суб`єкти господарювання, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних робіт, або територіальні органи земельних ресурсів. З огляду на вищевикладене, з підстав не погодження акту здачі-приймання перенесених в натуру меж земельної ділянки по [ADDRESS] 45 з усіма співвласниками, а саме [PERSON] , суд проходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Згідно з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи вищенаведене в сукупності, та

Результат розгляду: denied