Рішення адміністративного суду від 2008-03-18 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації про стягнення частини невиплаченої разової щорічної допомоги інваліду війни І групи в розмірі 9760 грн. відповідно до вимог ст.13 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.93 №3551. З позову виходить, що позивач являється інвалідом війни І групи, що підтверджується посвідченням [NUMBER], виданого Городнянським управлінням праці та соціального захисту населення. Відповідно до ст.13 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.93 №3551 йому щорічно, до 5 травня, повинна надаватись разова грошова допомога у розмірі 10-ти мінімальних пенсій за віком як інваліду війни першої групи. У супереч вимогам вищевказаного Закону за 2005-2007 рр. грошова допомога виплачувалась не в повному обсязі. У 2005 році було виплачено 400 грн., у 2006 році - 400 грн., у 2007 році одноразову грошову допомогу було виплачено у розмірі 450 грн. Мінімальна пенсія за віком у 2005 році становила 332 грн., у 2006 році - 359 грн., у 2007 р. складала 410 грн. Таким чином, суми виплат мали б складати у 2005 році 3320 грн., у 2006 р. - 3590 грн., у 2007 році - 4100 грн., і недоплата склала за три роки 9760 грн. [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації про стягнення недосплаченої разової щорічної допомоги як учаснику війни в розмірі 3148.18 грн. відповідно до вимог ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.93 №3551. З позову виходить, що позивач являється учасником війни, що підтверджується посвідченням [NUMBER], виданого Управлінням праці та соціального захисту населення Городнянської РДА. Відповідно до ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.93 №3551 йому щорічно, до 5 травня, повинна надаватись разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком як учаснику війни. У супереч вимогам вищевказаного Закону за 2005-2007 рр. грошова допомога виплачувалась не в повному обсязі. У 2005 році одноразову грошову допомогу було виплачено у розмірі 50 грн., у 2006 році було виплачено у розмірі 50 грн., у 2007 році одноразову грошову допомогу було виплачено у розмірі 55 грн. Мінімальна пенсія за віком у 2005 р. складала 332 грн., у 2006 році - 359 грн., у 2007 р. - 410,06 грн. Таким чином, суми виплат мали б складати: у 2005 році - 332х3=996 грн., у 2006 році - 359х3=1077 грн., у 2007 році - 410,06х3=1230,18 грн. За три роки недоплата склала 3148,18 грн. /996-50/ + /1077-50/ + /1230,18-55/ [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації про стягнення недосплаченої разової щорічної допомоги як учаснику війни в розмірі 3148 грн. відповідно до вимог ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.93 №3551. З позову виходить, що позивач являється учасником війни, що підтверджується посвідченням [NUMBER], виданого Городнянським управлінням соціального захисту населення. Відповідно до ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.93 №3551 йому щорічно, до 5 травня, повинна надаватись разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком як учаснику війни. У супереч вимогам вищевказаного Закону за 2005-2007 рр. грошова допомога виплачувалась не в повному обсязі. У 2005 році одноразову грошову допомогу було виплачено у розмірі 50 грн., у 2006 році було виплачено у розмірі 50 грн., у 2007 році одноразову грошову допомогу було виплачено у розмірі 55 грн. Мінімальна пенсія за віком у 2005 р. складала 332 грн., у 2006 році - 359 грн., у 2007 р. - 410,06 грн. Таким чином, суми виплат мали б складати: у 2005 році - 332х3=996 грн., у 2006 році - 359х3=1077 грн., у 2007 році - 410,06х3=1230,18 грн. За три роки недоплата склала 3148,18 грн. /996-50/ + /1077-50/ + /1230,18-55/ [PERSON] звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації про стягнення недосплаченої разової щорічної допомоги як учаснику війни в розмірі 3148 грн. відповідно до вимог ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.93 №3551. З позову виходить, що позивачка являється учасником війни, що підтверджується посвідченням [NUMBER] виданого Городнянським управлінням соціального захисту населення. Відповідно до ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.93 №3551 їй щорічно, до 5 травня, повинна надаватись разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком як учаснику війни. У супереч вимогам вищевказаного Закону за 2005-2007 рр. грошова допомога виплачувалась не в повному обсязі. У 2005 році одноразову грошову допомогу було виплачено у розмірі 50 грн., у 2006 році було виплачено у розмірі 50 грн., у 2007 році одноразову грошову допомогу було виплачено у розмірі 55 грн. Мінімальна пенсія за віком у 2005 р. складала 332 грн., у 2006 році - 359 грн., у 2007 р. - 410,06 грн. Таким чином, суми виплат мали б складати: у 2005 році - 332х3=996 грн., у 2006 році - 359х3=1077 грн., у 2007 році - 410,06х3=1230,18 грн. За три роки недоплата склала 3148,18 грн. /996-50/ + /1077-50/ + /1230,18-55/ У судове засідання позивачі не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, свої позовні вимоги підтримують у повному обсязі. /а.с.10,24,35,49/ Представник відповідача заявлений позов не визнав, надав письмові заперечення які зводяться до того, що фінансування щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни до 5 травня здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України, у розмірах, установлених законом про державний бюджет на відповідний рік, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2004 р. №177 «Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»». Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто ГУ праці та соціального захисту населення не проводило нарахування, виплату та не мало законних підстав визначити розміри зазначеної допомоги, оскільки вони визначались законами України про Державний бюджет на відповідний рік. Також відповідно до ст.99 КАС України позивачами пропущений строк звернення до суду за захистом своїх прав по виплатам за 2005-2006 рр., оскільки виплати вони отримали у травні місці відповідного року, а звернулися до суду з позовом лише у лютому 2008 року. При розгляді спірних правовідносин сторона відповідача просить врахувати положення ч.3 ст.152 Конституції України та ст.1175 ЦК України, згідно яких у випадку прийняття законів, які визнаються неконституційними, шкода завдана юридичним, фізичним особам відшкодовується державою, а не її органами виконавчої влади на місцях. Згідно Постанови КМУ №177 від 18.02.2004 р. «Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу»», саме міністерство фінансів і Державне казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової допомоги, у розмірах установлених законом про державний бюджет на відповідний рік, і для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та соціального захисту населення. Окрім того, представник відповідача просить суд врахувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України щодо неможливості застосування судами положень Конституції України при розгляді даного спору, оскільки тільки в повноваженнях Конституційного Суду України є визнання неконституційними положень Законів. Згідно Рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року положення ст.29, п.13 ст.71 ЗУ „Про державний бюджет України на 2007 рік” визнані не конституційними і втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення, а тому суд не може застосовувати дане рішення, бо виплати позивачам здійснювались до 5 травня 2007 року. У разі задоволення позову, просить суд стягнути недоплачені суми грошової допомоги не з ГУ праці та соціального захисту населення, яке не вважає відповідачем по даному спору, а з держави, яка повинна відповідати в даному випадку на підставі ст.152 Конституції України. Після заслуховування пояснень представника відповідача, судом досліджено у судовому засіданні всі наявні матеріали справи та докази якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення на позов. Розв'язуючи питання, щодо пропущення позивачами строку звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права у 2005-2006 рр., на чому наполягає сторона відповідача, суд прийшов до висновку, що позивачі зазначений у ст.99 КАС України строк звернення до суду в дійсності порушили, оскільки вони отримали виплати до 5 травня відповідно 2005 та 2006 рр. і знали про порушене своє право, і тому річний строк звернення до суду повинен обчислюватися з травня 2005 та 2006 рр. Жодного доказу, щодо поважності причини пропущення строку для звернення до суду, позивачами до суду надано не було. Згідно приписів ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] у м.Борзна, Чернігівської області, зареєстрований проживаючим [ADDRESS]. /а.с.3-5/ З дослідженого у судовому засіданні посвідчення [NUMBER], виданого 22.12.2006 р. Городнянським управлінням праці та соціального захисту населення встановлено, що [PERSON] є інвалідом першої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. /а.с.6/ Відповідно до довідки №119 від 13.02.2008 р. Управління праці та соціального захисту населення Городнянської райдержадміністрації, [PERSON] виплачена разова грошова допомога до Дня Перемоги: у 2005 р. згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2005 рік», як інваліду І групи ВВВ у розмірі 400 грн., у 2006 р. згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2006 рік», як інваліду І групи ВВВ у розмірі 400 грн., у 2007 р. згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік», як інваліду І групи ВВВ у розмірі 450 грн. /а.с.7/ Позивач [PERSON] народився [INFO] у с. Вербівка, Ріпкинського району, Чернігівської області, зареєстрований проживаючим [ADDRESS]. /а.с.19-20/ З дослідженого у судовому засіданні посвідчення [NUMBER], виданого 16.03.1999 р. Городнянським управлінням соціального захисту населення встановлено, що [PERSON] є учасником війни і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни. /а.с.21/ Відповідно до довідки №144 від 13.02.2008 р. Управління праці та соціального захисту населення Городнянської райдержадміністрації, [PERSON] виплачена разова грошова допомога до Дня Перемоги: у 2005 р. згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2005 рік», як учаснику ВВВ у розмірі 50 грн.; у 2006 р. згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2006 рік», як учаснику ВВВ у розмірі 50 грн.; у 2007 р. згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік», як учаснику ВВВ у розмірі 55 грн. /а.с.22/ Позивач[PERSON] народився [INFO] у с. Хоробичі, Городнянського району, Чернігівської області, зареєстрований проживаючим [ADDRESS]. /а.с.33/ З дослідженого у судовому засіданні посвідчення [NUMBER], виданого 07.10.1997 р. Городнянським управлінням соціального захисту населення встановлено, що [PERSON] є учасником війни і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни. /а.с.34/ Відповідно до довідки №92 від 11.02.2008 р. Управління праці та соціального захисту населення Городнянської райдержадміністрації, [PERSON] виплачена разова грошова допомога до Дня Перемоги: у 2005 р. згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2005 рік», як учаснику ВВВ у розмірі 50 грн.; у 2006 р. згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2006 рік», як учаснику ВВВ у розмірі 50 грн.; у 2007 р. згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік», як учаснику ВВВ у розмірі 55 грн. /а.с.36/ Позивач [PERSON] народилася [INFO] у с. Лемешівка, Городнянського району, Чернігівської області, зареєстрована проживаючою [ADDRESS] /а.с.46/ З дослідженого у судовому засіданні посвідчення [NUMBER], виданого 17.03.2003 р. Городнянським управлінням праці та соціального захисту населення встановлено, що [PERSON] є учасником війни і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни. /а.с.47/ Відповідно до довідки №100 від 11.02.2008 р. Управління праці та соціального захисту населення Городнянської райдержадміністрації, [PERSON] виплачена разова грошова допомога до Дня Перемоги: у 2005 р. згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2005 рік», як учаснику ВВВ у розмірі 50 грн.; у 2006 р. згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2006 рік», як учаснику ВВВ у розмірі 50 грн.; у 2007 р. згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік», як учаснику ВВВ у розмірі 55 грн. /а.с.50/ Згідно приписів ч.3 ст.2 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” №3551-ХІІ від 22.10.1993 року, нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними. Частина 5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” проголошує, що щорічно до 5 травня інвалідам війни І групи виплачується разова грошова допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком. Частина 5 ст.14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” проголошує, що щорічно до 5 травня іншим учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Дія зазначених норм на 2006 та 2007 рр. зупинялась в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги згідно із Законом України №489-V від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Законом України №3235-ІV від 20.12.2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік». Згідно ст.34 Закону України N2285-IV від 23.12.2004 р. «Про Державний бюджет України на 2005 рік» виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” інваліду війни І групи складає 400 грн, учаснику війни складає 50 гривень. Згідно ст.30 Закону України N3235-IV від 20.12.2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік» виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” інваліду війни І групи складає 400 грн., учасникам війни складає 50 гривень. Згідно ст.29 Закону України N489-V від 19.12.2006 р. «Про Державний бюджет України на 2007 рік» виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” інваліду війни І групи складає 450 грн, учасникам війни складає 55 гривень. На підставі ст.17№ Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії. Статтею 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Стаття 22 Конституції України наголошує, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. №6-рп/2007 ст. 29 ЗУ „Про державний бюджет України на 2007 рік” та п. 13 ст.71 зазначеного вище Закону, яким зупинено на 2007 рік дію ч.5 ст.12-14 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” визнано такими, що не відповідають Конституції України, і положення даних норм втрачають чинність. Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. За таких підстав, суд прийшов до висновку, що позивачу [PERSON] як інваліду війни І групи, позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] як учасникам війни неправомірно здійснено в заниженому розмірі виплату разової грошової допомоги за 2007 рік, оскільки мінімальна пенсія за віком відповідно до ст.62 ЗУ „Про державний бюджет України на 2007 рік” та ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» становить 410,06 грн. відповідно, то враховуючи вимоги ст.12-14 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» сума виплати повинна була складати: [PERSON] 4100,60 грн. /410,06 грн. х 10 мінімальних пенсій за віком/; [PERSON], [PERSON], [PERSON] 1230,18 грн. /410,06 грн. х 3 мінімальні пенсій за віком/. Враховуючи проведену виплату відповідачем [PERSON] у 2007 році грошової допомоги, в розмірі 450 грн., недоплачена частина разової щорічної допомоги становить 3650,60 грн. /4100,60-450/ Враховуючи проведену виплату відповідачем [PERSON], [PERSON], [PERSON] у 2007 році грошової допомоги, в розмірі 55 грн., недоплачена їх частина разової щорічної допомоги становить 1175,18 грн. /1230,18-55/ Розв'язуючи позов в частині стягнення з відповідача на користь позивачів невиплаченої частини разової грошової допомоги за 2005-2006 рр., суд прийшов до висновку, що у цій частині позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що положення ст.34 ЗУ «Про державний бюджет України на 2005 рік» та ст. 30 ЗУ «Про державний бюджет України на 2006 рік» звужують обсяг існуючих прав позивачів, передбачені ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині розміру разової виплати як інваліду війни та учасникам війни, однак відповідні рішення Конституційного Суду України про визнання неконституційними положення зазначених Законів, не приймались. Згідно роз'яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд не може, застосувавши Конституцію як акт прямої дії, визнати неконституційними закони чи правові акти, перелічені в ст.150 Конституції, оскільки це віднесено до виключної компетенції Конституційного Суду України. Крім того, враховуючи вимоги ст.100 КАС України, позивачам слід відмовити в задоволенні позовних вимог за порушене їх право у 2005-2006 рр., так як ними пропущений строк звернення до адміністративного суду, і на цьому наполягає сторона відповідача. Суд не приймає до уваги твердження стороною відповідача що: Головне управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації не проводило нарахування, виплату та не мало законних підстав визначити розміри зазначеної допомоги, оскільки вони є необґрунтованими, зважаючи на приписи ч.1 ст.17№ ЗУ “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, згідно якої щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial