Рішення адміністративного суду від 2008-07-03 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до військової частини А-2975, Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Національної страхової компанії “Оранта” про визнання дій неправомірними та виплату одноразової грошової допомоги у зв”язку з інвалідністю. У позові вказав, що 03 травня 2001 року він був виключенений із списків особового складу військової частини А-3410, правонаступником якої стала військова частина А-2975. 17.05.2001 року по травмі, пов”язаній з виконанням обов”язків військової служби,[PERSON]була встановлена 3 група інвалідності та було виплачено із фондів державного обов”язкового особистого страхування військовослужбовців страхову суму - 2250 грн. 19.05.2006 року[PERSON]була встановлена 2 група інвалідності по травмі, пов”язаній з виконанням обов”язків військової служби і призначена пенсія по інвалідності. 12.05.2006 року до ст. 41 Закону України “Про військовий обов”язок і військову службу” було внесено зміни, згідно яких передбачалась виплата одноразової грошової допомоги у разі каліцтва, заподіяного військовослужбовцю під час виконання службових обов”язків, а також інвалідності внаслідок виконання обов”язків військової служби ... залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі від трирічного до п”ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України і призначається пенсія по інвалідності. Згідно зі ст. 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, який набрав чинності із 01.01.2007 року передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов”язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби але не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п”ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Постановою КМ України від 21 лютого 2007 року № 284 затверджено порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році. Відповідно до цієї постанови грошова допомога військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов”язків військової служби виплачується у розмірі 54-місячного грошового забезпечення - інвалідам ІІ групи. За підрахунками позивача, відповідно до зазначеної Постанови та Закону військова частина А-2975 Лубенського гарнізону, яка являється правонаступником в/ч А-3410, повинна була виплатити позивачу, як інваліду 2 групи, одноразову грошову допомогу у розмірі 54-місячного грошового забезпечення на день звільнення з лав ЗС України, а з урахуванням раніше виплаченої суми грошової допомоги, йому повинні були виплатити допомогу в розмірі 34433,82 грн.(679,33 х 54 - 2250,00 = 34433,82). З приводу виплати зазанчених коштів позивач звертався до відповідачів, на що отримав відмову від Департаменту фінансів МО України. Позивач прохає суд визнати дії відповідача Міністерства оборони України в особі Департаменту фінансів МО України щодо відмови виплати одноразової допомоги неправомірними та зобов”язати відповідачів виплатити не донараховану суму одноразової допомоги в розмірі 34433,82 грн В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, наполягає на їх задоволенні. Представник військової частини А-2975 позов не визнає, мотивуючи тим, що Постанова КМ України № 284 від 21.02.2007 року та зміни до ст. 41 Закону України “Про загальний військовий обов”язок і військову службу” на вимоги позивача не поширюються так як сам Закон зворотньої сили не має. Постанова КМ України № 284 діяла в період з 12.05.2006 року по 31.12.2006 року, тобто після виплати позивачу із фондів державного обов”язкового особистого страхування військовослужбовців у 2001 році страхової суми 2250 грн.. Представник НАСК “Оранта” визнав, що на сьогодні відсутні договірні відносини між МО України та НАСК “Оранта” щодо проведення державного особистого страхування і вважає, що з врахуванням обставин справи та змісту заявлених позовних вимог, питання, що є предметом цієї справи, мають розглядатися безпосередньо між позивачем та первісними відповідачами. Представники Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації до суду не з”явились, про слухання справи повідомленні завчасно. Відповідно до ст. 128 п.4 КАС України суд, враховуючи думку з”явившихся учасників судового засідання вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів, які не повідомили про причини неприбуття, на підставі наявних матеріалів, які є достатніми для прийняття рішення. З”ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно Закону України “Про військовий обов”язок і військову службу” 12.05.2006 року внесені зміни до ст. 41 цього Закону, де вказано ... У разі каліцтва, заподіяного в/службовцю під час виконання службових обов”язків, а також інвалідності, шо настала в період проходження військової служби ... залежно від ступення втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі від трирічного до п”ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України і призначається пенсія по інвалідності. Постановою КМУ від 21.02.2007 року № 284 затверджено порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році. Відповідно до цієї постанови грошова допомога військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов”язків військової служби виплачується у розмірі 54-місячного грошового забезпечення - інвалідам ІІ групи. Розмір грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення за останньою посадою, яку особа, звільнена з військової служби, займала на день звільнення. У разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання грошової допомоги у більшому розмірі, її виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Встановлено, що [PERSON] 03 травня 2001 року був виключений із списків особового складу військової частини А-3410 і направлений для зарахування на військовий облік в Лубенський ОМВК Полтавської області. 17.05.2001 року[PERSON]по травмі, пов”язаній з виконанням обов”язків військової служби була визначена 3 група інвалідності та було виплачено із фондів державного обов”язкового особистого страхування військовослужбовців грошову страхову суму 2250 грн 00 коп і йому була призначена пенсія з отриманого на день звільнення грошового забезпечення, розмір якої складав 679 грн 33 коп. 19.05.2006 року[PERSON]по травмі, пов”язаній з виконанням обов”язків військової служби, була встановлена друга група інвалідності і призначена пенсія по інвалідності. 24.11.2007 року позивач звернувся до в/ч А-2975 з проханням проведення перерахунку одноразової допомоги, на що йому Департаментом фінансів МО України надійшла відмова. Таким чином судом встановлено, що[PERSON]була встановлена друга група інвалідності по травмі, пов”язаній з виконанням обов”язків військової служби в період дії змін до ЗУ “Про військовий обов”язок і військову службу”, згідно якого він має право на виплату одноразової грошової допомоги, як особа, що стала інвалідом внаслідок виконання обов”язків військової служби. Враховуючи, що [PERSON] раніш отримав страхове відшкодування за втрату працездатності з встановленням 3 групи іивалідності по травмі, пов”язаній з виконанням обов”язків військової служби, 3 група інвалідності йому була встановлена до введення в дію змін до ЗУ “Про військовий обов”язок і військову службу”, він має право на отримання лише різниці між одноразовою допомогою інваліда 3 та 2 групи, що становить 6 місячних грошових забезпечень, що буде становити 4075,98 грн (679,33 х 6 = 4075,98), які і слід виплатити позивачу. Відмова у проведенні позивачу перерахунку була зроблена Департаментом фінансів Міністерства оборони України, дії якого і слід визнати неправомірними, оскільки судом визнана часткова правомірність вимог позивача. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в частковому вигляді. Приймаючи до уваги, що виділення коштів для задоволення потреб позивача можливо за рахунок коштів вже виділених Міністерству оборони України на виконання вимог ст. 16 ЗУ “Про соціальний і правоий захист військовослужбовців та членів їх сімей” щодо відшкодування шкоди особам, які отримали каліцтво при виконанні обов”язків військової служби, вимоги позивача можуть бути задоволені шляхом зобов”язання Міністерству оборони України виділити їх позивачу та перерахувати через в/ч А-2975, як це передбачено діючим законодавством.

Результат розгляду: partial