Рішення адміністративного суду від 2008-01-28 00:00:00+02

Позивач, суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа [PERSON]., зареєстрований Солом'янською районною у м. Києві державною адміністрацією, як суб'єкт підприємницької діяльності, свідоцтво [NUMBER] від 20.10.2005, взятий на облік ДПІ у Солом'янському районі 21.10.2005 р. за № 13620,система оподаткування - єдиний податок, види діяльності: дослідження ринку та вивчення суспільної думки, консультації з питання комерційної діяльності та управління, посередництво в торгівлі, ставка єдиного податку станом на 01.01.06р. - 200 грн. (згідно додатку до рішення сесії Солом'янської районної у м. Києві ради від 26.09.2002 року за № 46, із змінами та доповненнями). Згідно з ст. 8 Закону України «Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990р. № 509 (із змінами та доповненнями), до функцій Державної податкової адміністрації України відноситься видання у випадках, передбачених законом, нормативно-правових актів і методичних рекомендації з питань оподаткування, які підлягають обов'язковому опублікуванню. Згідно ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990р. № 509 (із змінами та доповненнями) Державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції виконують такі функції: - здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів); - забезпечують застосування та своєчасне стягнення сум фінансових санкцій, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України за порушення податкового законодавства, а також стягнення адміністративних штрафів за порушення податкового законодавства, допущені посадовими особами підприємств, установ, організацій та громадянами. Відповідно до п. 4 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998р. за № 727/98 (із змінами та доповненнями) (далі Указ Президента), форма та порядок видачі свідоцтва про право сплати єдиного податку встановлюються Державною податковою адміністрацією України і є єдиними на всій території України. На виконання п. 4 Указу Президента № 727/98 Державною податковою адміністрацією України наказом від 29.10.1999р. за N 599 (далі Наказ № 599) затверджено Свідоцтво про сплату єдиного податку та Порядок його видачі для фізичних осіб -суб'єктів підприємницької діяльності.. Підставою для видачі свідоцтва є подання суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою письмової заяви та платіжного документа (квитанція, копія платіжного доручення з відміткою банківської установи) про сплату (перерахування) єдиного податку за період не менше ніж календарний місяць. Заява має бути подана не пізніше ніж за 15 днів до початку кварталу, з якого він обирає спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за умови сплати всіх установлених податків та обов'язкових платежів, термін сплати яких настав на дату подання. У разі щомісячної сплати єдиного податку, його сплата здійснюється не пізніше 20-го числа місяця, наступного за тим, в якому здійснювалася попередня сплата єдиного податку ( п. 2 Наказу № 599). Позивач зазначає, що сплата єдиного податку здійснювалась: за січень 2006 в грудні 2005р.. за лютий в лютому, за березень в березні, за квітень в квітні, за травень в травні, за червень в червні, за липень в липні, за серпень в серпні, за вересень в вересні, за жовтень в жовтні, за листопад в листопаді, за грудень в грудні 2006 р. Згідно п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р. за № 2181-III (зі змінами та доповненнями) (далі Закон № 2181-ІІІ), у разі коли платник податків не сплачує суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати суми податкового зобов'язання. - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати суми податкового зобов'язання. - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятидесяти відсотків погашеної суми податкового боргу. Крім того, згідно з пп. 16.1.1 п. 16.1 ст. 16 Закону 2181-III після закінчення встановлених строків погашення податкового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, СПД -фізична особа [PERSON]. подав заяву про право застосування спрощеної системи оподаткування 07.12.2005 р. разом з копією платіжного доручення від 06.12.2005 р. Враховуючи норми п. 4 ст. 2 Наказу № 599 наступна сплата повинна бути здійснена до 20 січня 2006 р. Позивач фактично сплатив 07.02.2006р. Тому, станом на 21.01.2006 р. виник податковий борг в сумі 200 грн. 07.02.2006р. сплачено 200,00 грн. з затримкою на 18 календарних днів. Сума нарахованих штрафних санкцій становить 20,00 грн.. пені 0,95 грн. Згідно п.п. 16.3.3 п. 16. 3 ст. 16 Закону № 2181-III, якщо платник податків не сплачує пеню разом зі сплатою податкового боргу (його частини) або не визначає її окремо у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеної пропорції), то податковий орган самостійно здійснює розподіл такої сплаченої суми на суму, що спрямовується на погашення такого податкового боргу (його частини), та суму, що спрямовується на погашення пені, нарахованої на суму такого погашеного податкового боргу (його частини). Станом на 21.02.2006р. виник податковий борг в сумі 200,00 грн. 09.03.2006р. сплачено 200,00 грн. В зв'язку з нарахуванням та розподілом пені фактично погашено 199,10 грн. податкового боргу. Сума нарахованих штрафних санкцій становить 19,91 грн. ( затримка на 17 календарних днів) пені 0,94 грн., та податковий борг 0,95 грн. за рахунок несплаченої пені. Станом на 21.03.2006р. виник податковий борг в сумі 200 грн. 95 коп. 21.04.2006р. сплачено 200 грн. Здійснено розподіл та нараховано штрафні санкції на залишок боргу 0,95 грн. в сумі 0,19 (затримка 60 календарних днів ), та 39,72 грн., на фактично погашену заборгованість в сумі 198.60 грн. (затримка на 32 календарних дня), пені 1,94 грн. та залишок податкового боргу станом на 20.04.2006р. - 201,40 грн. 16.05.2006 р. сплачено 200,00 грн. Здійснено розподіл та нараховано штрафні санкції на залишок боргу 1,40 грн. в сумі 0,28 грн. ( затримка на 57 календарних дня)., та 19,62 грн. на фактично погашену заборгованість в сумі 196,20 грн. (затримка на 26 календарних дня), пені 1,55 грн. та податковий борг 3,75 грн. Станом на 22.05.2006р. податковий борг збільшився до 203,75 грн. 14.06.2006р. сплачено 200,00 грн. Здійснено розподіл та нараховано штрафні санкції на залишок боргу 3,75 в сумі 0,75 грн. ( затримка на 55 календарних дня), та 19,47 грн. на фактично погашену заборгованість в сумі 194,70 ( затримка на 23 календарних дня), пені 1,40 та податковий борг 5,30 грн. Станом на 20.06.2006р. податковий борг збільшився до 205,32 грн. 14.07.2006р. сплачено 200,00 грн. Здійснено розподіл та нараховано штрафні санкції на залишок боргу 5,30 в сумі 1,06 ( затримка на 53 календарних дня), та 19,33 грн. на фактично погашену заборгованість в сумі 193,30 грн. ( затримка на 24 календарних дня), пені 1,33 грн. та податковий борг 6.70 грн. Станом на 20.07.2006р. податковий борг збільшився до 206,70 грн. 14.08.2006р. сплачено 200 грн. Здійснено розподіл та нараховано штрафні санкції на залишок боргу 6,70 в сумі 1,34 ( затримка на 55 календарних дня), та 19.20 грн. на фактично погашену заборгованість в сумі 192 грн. (затримка на 25 календарних дня), пені 1,44 грн. та податковий борг 8,05 грн. Станом на 20.08.2006р. податковий борг збільшився до 208,05 грн. 11.09.2006 р. сплачено 200,00 грн. Здійснено розподіл та нараховано штрафні санкції на залишок боргу 8,05 в сумі 1,61 ( затримка на 53 календарних дня), та 19,05 грн. на фактично погашену заборгованість в сумі 190,50 грн. ( затримка на 21 календарних дня), пені 1,24 грн. та податковий борг 9,46 грн. Станом на 20.09.2006р. податковий борг збільшився до 209,45 грн. 11.10.2006р. сплачено 200,00 грн. Здійснено розподіл та нараховано штрафні санкції на залишок боргу 9,45 в сумі 1,89 ( затримка на 51 календарних дня), та 18,93 грн. на фактично погашену заборгованість в сумі 189,30 грн. ( затримка на 21 календарних дня), пені 1,19 грн. та податковий борг 10.70 грн. Станом на 20.10.2006р. податковий борг збільшився до 210.70 грн. 08.11.2006р сплачено 200,00 грн. Здійснено розподіл та нараховано штрафні санкції на залишок боргу 10.70 в сумі 2,14 ( затримка на 49 календарних дня), та 18,81 грн. на фактично погашену заборгованість в сумі 188,10 грн. ( затримка на 19 календарних дня), пені 0,98 грн. та податковий борг 11,90 грн. Станом на 20.11.2006р. податковий борг збільшився до 211,90 грн. 08.12.2006р. сплачено 200,00 грн. Здійснено розподіл та нараховано штрафні санкції на залишок боргу 11.90 в сумі 2,38 ( затримка на 49 календарних дня), та 18,71 грн. на фактично погашену заборгованість в сумі 187,10 грн. ( затримка на 18 календарних дня), пені 1,04 грн. та податковий борг 12,90 гри. Платником податків погашено заборгованість 14.12.2006р. (13,98 грн.) та нараховані штрафні санкції в сумі 1,29 грн. ( затримка на 24 календарних дня), та пеня 0,08 грн. Станом на 15.12.2006р. в особовій картці СПД [PERSON]. обліковувалось залишок несплаченої пені в сумі 0.08 грн. та штрафні санкції в сумі 245.68 грн. Позивач 15.12.2006р. подав заяву за формою 8 ОПП про припинення підприємницької діяльності, в зв'язку з чим було складено акт перевірки дотримання платіжної дисципліни по сплаті єдиного податку за № 2658-1382/17-02-2352418675 від 07.02.2007 та винесені податкові повідомлення рішення форми «III»за № 0002321720/0, 0002331720/0, 0002341720/0, 0002351720/0, 0002361720/0, 0002371720/0, 0002381720/0, 0002391720/0, 0002401720/0, 0002411720/0, 0002421720/0, 0002431720/0. 0002441720/0, 0002231720/0, 0002241720/0, 0002251720/0, 0002261720/0, 0002271720/0, 0002281720/0, 0002291720/, 0002301720/0 від 09.02.2007р. на загальну суму 245,68 грн. Акт та повідомлення рішення надіслані поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Укрпоштою було повернуто корінець повідомлення з відміткою про вручення платнику податків особисто 02.03.2007р. Згідно Закону № 2181-ІІІ, а саме, п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5, податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту, а саме, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати. Скарга повинна бути подана контролюючому органу протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання платником податків податкового повідомлення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Контролюючий орган зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги платника податків на його адресу поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. У разі коли контролюючий орган надсилає платнику податків рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий платник податків має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до контролюючого органу вищого рівня, а при повторному повному або частковому незадоволенні скарги - до контролюючого органу вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного строку для кожного випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для відповіді на нього. Щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди За нормами діючого цивільного законодавства відшкодування збитків є одним із засобів захисту цивільних прав та інтересів особи, якій такі збитки спричинені. Отже, збитки відшкодовуються за наявності складу цивільного правопорушення, яким безпосередньо завдані збитки та причинного зв'язку між порушенням права та збитками. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою і збитками полягає в тому, що має бути, по-перше, протиправна поведінка, по-друге, наслідком цієї протиправної поведінки має бути шкідливий результат. Статтею 1173 Цивільного кодексу України передбачено відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень. Особливістю відшкодування такої шкоди є те, що перелічені вище суб'єкти несуть відповідальність за шкоду, що завдана неправомірними діями зазначених органів та їх посадових і службових осіб. Неправомірними визнаються дії службової особи, що порушують порядок та умови і здійснення нею державно-владних функцій або виходять за межі наданих їй повноважень. Незаконними рішеннями в розумінні цієї норми цивільного законодавства є рішення, які прямо заборонені в законі, та ті, що вчинені без відповідних повноважень, з їх перевищенням чи зловживання ними. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю і стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За твердженнями позивача наявність моральної шкоди підтверджується тим, що інспектор податкового органу не надав йому належної інформації, чим створювалися штучні перешкоди для отримання хабара. Протиправна поведінка працівників відповідача, чи незаконність їх діяльності не доведена позивачем, відповідні факти не встановлені. Щодо відповідності п. 2 оспорюваного Наказу № 599 нормам Указу Президента України від 03.07.98 № 727/98. Спрощена система оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва, до яких належать і фізичні особи, зареєстровані у встановленому порядку як суб'єкти господарської діяльності, регулюються Указом Президента України від 03.07.98 № 727/98 „Про спрощену систему оподаткування, об'явку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (у редакції Указу від 28.06.99 № 746/99) (надалі - Указ). Статтею 4 Указу спрощена система оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва може застосовуватися поряд з діючою системою оподаткування, обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір суб'єкта малого підприємництва. Форма та порядок видачі свідоцтва про право сплати єдиного податку встановлюються Державною податковою адміністрацією України і є єдиними на всій території України. Заява подається не пізніше ніж за 15 днів до початку наступного звітного (податкового) періоду (кварталу) за умови сплати всіх установлених податків та обов'язкових платежів за попередній звітний (податковий) період. На виконання вказаної статті Указу та ст.ст. 2, 8 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" відповідачем 2 було розроблено Свідоцтво та Порядок його видачі та затверджено наказом Відповідача від 29.10.99 № 599 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 02.11.99 №752/4045) (надалі - Порядок). Пунктом 2 Порядку встановлено, що підставою для видачі Свідоцтва є подання суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою письмової заяви згідно з додатком 1 до цього Порядку та платіжного документа - квитанція, копія платіжного доручення з відміткою банківської установи) про сплату (перерахування) єдиного податку за період не менше ніж календарний місяць. Заява має бути подана не пізніше ніж за 15 днів до початку кварталу, з якого він обирає спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за умови сплати всіх установлених податків та обов'язкових платежів, термін сплати яких настав на дату подання заяви. Такий порядок сплати повністю відповідає вимогам ст. 4 Указу, оскільки Свідоцтво є документом, що засвідчує саме сплату цього податку (випливає із самої назви Свідоцтва). Також, ст. 2 Указу встановлено, що суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. При цьому не визначено конкретного звітного періоду. Відповідачем з метою урегулювання даного питання, в пункті 2 Порядку, було уточнено період сплати єдиного податку, зокрема, визначено, що свідоцтво видається на зазначений в заяві термін, але в межах календарного року. У разі щомісячної сплати єдиного податку, його сплата здійснюється не пізніше 20-го числа місяця, наступного за тим, в якому здійснювалася попередня сплата єдиного податку. Тобто, першим терміном, від якого рахується наступна сплата єдиного податку, є термін сплати єдиного податку при одержані Свідоцтва. Окрім того, слід зазначити, що визнання недійсним наказу ДПА України від 29.10.1999 р. № 599 «Про затвердження Свідоцтва про сплату єдиного податку та Порядку його видачі»вже було предметом судового розгляду. Ухвалами Вищого арбітражного суду України від 05.06.2000 р. по справі № 4/40, від 13.01.2001 р. по справі № 4/35 та Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2006 р. касаційні скарги суб'єктів підприємницької діяльності -платників єдиного податку залишені без задоволення. Вказаними судовими рішеннями було підтверджено відповідність наказу № 599 Указу Президента України від 03.07.98 № 727/98. Також, суд зазначає про пропущення позивачем процесуальних строків звернення до адміністративного суду. Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень цей кодекс набирає чинності з 1 вересня 2005 року. Отже, починаючи з 1 вересня 2005 року до всіх спірних правовідносин, що підпадають під юрисдикцію адміністративного суду застосовується позовна давність в один рік. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач оскаржує наказ відповідача 2 від 29.10.99 № 599. Оспорюваний наказ відповідача 2 за № 599 був опублікований у Офіційному віснику України, 1999, № 44 (19.11.99) і таким чином, був доступний для ознайомлення з ним платників податку. Тобто, ще з 1999 року наказ № 599 був офіційно оприлюднений та загальновідомим для всіх платників податків, в тому числі і для Позивача. Позивач не згодний з положеннями Наказу оскільки, як він зазначає, в позовній заяві, на підставі норм спірного наказу, його було змушено, сплатити наперед єдиний податок при реєстрації та заміні Свідоцтва про сплату єдиного податку на 2006 рік. Як зазначає позивач, він сплатив єдиний податок за січень 2006 року ще 06.12.2005 р. за квитанцією № 33. Отже, враховуючи позовні вимоги позивача, вбачається, що останній дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів ще у грудні місяці 2005 року, коли здійснював сплату єдиного податку та перереєстрацію свідоцтва про сплату єдиного податку на 2006 рік. В той же час, позивач звертається з адміністративним позовом про визнання недійсним п.1 ст. 2 Наказу № 599 тільки у 2007 році, з урахуванням набрання чинності КАС України, тобто, позивачем пропущено строк позовної давності, який закінчився 6 грудня 2006 року. Позивач ні в позовній заяви, ні в додаткових обґрунтуваннях не вказує поважних причин пропущення строку позовної давності встановленого ст. 99 КАС України. Відповідно до ч. І ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволені адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підтвердження викладеному в заяві, позивач не довів правомірність заявлених в позові вимог. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Результат розгляду: denied