Рішення адміністративного суду від 2008-05-13 00:00:00+03

Позивач -[PERSON] -призначений на посаду в.о. начальника управління земельних ресурсів у Вишгородському районі Київської області згідно наказу №200-к від 27.07.07 р. Державного агентства земельних ресурсів України. Позивач є державним службовцем, і на нього поширюються вимоги законодавства про державну службу. Наказом №17-кт від 23.01.08 р. він звільнений від виконання обов'язків начальника управління земельних ресурсів у Вишгородському районі Київської області згідно п. 6 ст. 40 КЗпП України -у зв'язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. Наказ було оголошено позивачу 04.02.08 р. Позивач вважає, що його звільнення з займаної посади незаконним з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про державну службу»зміна керівників або складу державних органів не може бути підставою для припинення державним службовцем державної служби на займаній посаді з ініціативи новопризначених керівників, тоді як позивача не лише звільнили, а й припинили його державну службу. Так як він лише виконував обов'язки начальника управління, а не був призначений начальником управління, то застосування до нього п. 6 ст.40 КЗпП він вважає незаконним. Також позивач посилається на порушення ч. 3 ст. 49 КЗпП України, так як йому не було запропоновано роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації одночасно з попередженням про звільнення. На час звільнення позивач перебував на лікарняному, тому звільнення в цей період є порушенням ст. 40 КЗпП України. Про прийнятий наказ про звільнення позивачу усно оголосили лише 04.02.08 р., тоді як за період з 23.01.08 р. по 04.02.08 р. він продовжував виконувати обов'язки начальника управління. Позивач стверджує про те, що йому не надано копії наказу, а також трудову книжку на порушення ст. 47 КЗпП України. Також [PERSON]. вказує на те, що при його звільненні не було дотримано вимог Порядку розгляду питань щодо призначення та звільнення з посад керівників, затвердженого наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 13.06.02 р. №96. Відповідно до зазначеного акту подання щодо призначення на посаду та звільнення з посади начальника міського, районного управління (відділу) земельних ресурсів вноситься начальником обласного управління за погодженням з відповідною державною адміністрацією, а також Положення про Вишгородський районний відділ земельних ресурсів, згідно якого начальник відділу призначається на посаду та звільняється з посади головою Державного агентства земельних ресурсів України за поданням начальника обласного головного управління ресурсів за погодженням з головою районної державної адміністрації. Позивач стверджує, що такого погодження щодо його звільнення не було. Факт поновлення на роботі [PERSON], на думку позивача, не може бути підставою для його увільнення від обов'язків начальника відділу, так як [PERSON] і звільнено з посади начальника Вишгородського районного відділу земельних ресурсів, який є ліквідованою юридичною особою. Таким чином, на думку позивача, [PERSON] не можна було поновлювати на посаді, яку він не обіймав. Відповідачі проти задоволення позовних вимог заперечили з таких підстав. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.10.07р. №2/4 задоволено позовні вимоги та визнано протиправним наказ голови Держкомзему від 23.07.07 р. №192-К «Про звільнення [PERSON]», поновлено [PERSON] на посаді начальника Управління земельних ресурсів Вишгородського району у Київській області. На виконання постанови суду, що підлягає до негайного виконання, [PERSON] поновлено на посаді, у зв'язку з чим позивача звільнено від виконання обов'язків начальника Управління земельних ресурсів Вишгородського району у Київській області. 3-і особи підтримали заперечення відповідачів проти задоволення позовних вимог. Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, визначених у п.1, 2, 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Таким чином, звільняючи позивача у зв'язку з прийняттям постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.10.07р. №2/4, Державне агентство земельних ресурсів України мало запропонувати позивачу іншу роботу з врахуванням спеціальності, кваліфікації, досвіду трудової діяльності та стану здоров'я. У випадку відсутності відповідних вакансій або незгоди працівника з запропонованою роботою, він звільняється в загальному порядку. Ознайомлення з матеріалами справи та пояснення представників сторін свідчить про те, що Агентством не пропонувалося позивачу будь-яких вакантних посад на порушення ч. 2 ст. 40 КЗпП України, що є достатнім для висновку про те, що його звільнення відбулося на порушення вимог законодавства. Відповідачами та 3-ми особами не надано доказів відсутності таких вакансій на час звільнення. В той же час, суд не може погодитися з висновком позивача про те, що у Агентства були відсутні підстави для поновлення на роботі попередньо звільненого начальника Управління земельних ресурсів Вишгородського району у Київській області [PERSON], так як поновлення відбулося на виконання вимог судового рішення. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.10.07р. №2/4 задоволено позовні вимоги та визнано протиправним наказ голови Держкомзему від 23.07.07 р. №192-К «Про звільнення [PERSON]», поновлено [PERSON] на посаді начальника Управління земельних ресурсів Вишгородського району у Київській області. Постанова набула законної сили у зв'язку з відмовою Агентства від апеляційної скарги та закриття провадження у справі від 14.03.08 р. Той факт, що станом на дату прийняття наказу від 23.01.08 р. №16-кт «Про поновлення на роботі [PERSON]»назву його посади було змінено у зв'язку з проведеною на підставі наказу №4 від 26.04.07 р. реорганізацією територіальних органів, не може бути підставою для висновку про те, що його незаконно поновлено на посаді. Проведення реорганізації установи і зміна назв посад не може бути підставою для відмови в поновленні на посаді попередньо звільненої особи. Згідно матеріалів справи позивач ознайомлений з наказом від 23.01.08р. про звільнення 04.02.08 р., перебуваючи на робочому місці. В той же день ним оформлено лікарняний лист (лист непрацездатності). За таких обставин суд не знаходить підстав для висновку про те, що при звільненні позивача порушено вимогу ч. 2 ст. 40 КЗпП України щодо недопущення звільнення працівника з ініціативи власника в період його тимчасової непрацездатності. Також суд не може погодитися з твердженням позивача про те, що його звільнення мало бути погоджене з головою районної державної адміністрації згідно Порядку розгляду питань щодо призначення та звільнення з посад керівників, затвердженого наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 13.06.02 р. №96, так як позивач виконував обов'язки начальника управління, тоді як на посаду начальника управління він не призначався. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно. Згідно вищенаведеного оскаржуваний наказ прийнятий з порушенням вимог законодавства, а саме ч. 2 ст. 40 КЗпП України, тому наявні підстави для його скасування. Заперечення учасників судового засідання щодо неможливості поновлення позивача як виконуючого обов'язки начальника управління при наявності призначеним виконуючого обов'язки начальника управління [PERSON]. згідно наказу Агентства №86-кт від 03.03.08 р. не приймаються до уваги, так як порушені трудові права позивача мають бути поновлені у будь-якому випадку. За таких обставин Комітет має вирішити питання про звільнення одного з виконуючих обов'язки згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Також на користь позивача з Управління земельних ресурсів у Вишгородському районі Київської області як безпосереднього працедавця підлягає до стягнення заробіток за час вимушеного прогулу по 14.05.08 р. 8070, 27 грн. В частині поновлення на посаді та стягнення середнього місячного заробітку в розмірі 2391, 2 грн. підлягає до негайного виконання. У зв'язку з задоволенням позову суд не вважає за доцільне розглядати клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову. На підставі вищевикладеного, ст. 160-163, 186, 256 КАС України, п.6 ч.1, ч. 2 ст.40 КЗпП України, суд, -

Результат розгляду: granted