Рішення адміністративного суду від 2008-08-15 00:00:00+03

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати її право на перерахунок щорічної грошової допомоги, як учаснику війни, виходячи з фактичного розміру мінімальної пенсії за віком та стягнути з відповідача різницю недоплаченої щорічної разової грошової допомоги у розмірі 3148,00 грн.. Вимоги мотивує тим, що їй як учаснику війни відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”щорічно до 5 травня повинна виплачуватися разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Однак у 2005-2007 роках вона виплачувалась відповідачем в неповному розмірі чим були порушені її права. Позивачка в судове засідання не з'явилася. В своїй заяві просить справу розглядати у її відсутність, оскільки за станом здоров'я не може з'явитися до суду. Представник відповідача до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у передбаченому законом порядку, про причини неприбуття до суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], є учасником війни, що підтверджується посвідченням [NUMBER]. Відповідно до ст. 14 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Як свідчить довідка Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, позивачка отримала разову грошову допомогу до 5 травня у 2005 році - 50 грн., у 2006 році - 50 грн., у 2007 році -55 грн., тобто з урахуванням обмежень, встановлених Законами України “Про державний бюджет України на 2005 рік”, “Про державний бюджет України на 2006 рік”, “Про державний бюджет України на 2007 рік”. Статтею 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 2 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними. Таким чином суд вважає, що позивачка має право на отримання разової грошової допомоги в розмірі, визначеному ст.14 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Стягненню підлягає допомога за 2007 рік, оскільки початок перебігу строку звернення до суду про стягнення заборгованості по зазначених виплатах починається з 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги ( ч.4 ст.17-1Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”). З врахуванням отриманої позивачкою разової грошової допомоги за 2007 рік, суд вважає необхідним стягнути на її користь недовиплачену разову грошову допомогу за вказаний період в розмірі 1175,18 грн. (410,06 грн. х 3 - 55 грн.). В решті позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачкою пропущено строк звернення до суду по щорічних виплатах разової грошової допомоги за 2005-2006 роки.

Результат розгляду: partial