Рішення адміністративного суду від 2008-02-11 00:00:00+02

16 січня 2008 року [PERSON]., звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Роменської міської ради про зобов'язання виплатити суми одноразової щорічної грошової допомоги, як учаснику війни. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначала, що вона є учасником війни. Відповідно до Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту,» їй щорічно до 5 травня повинна виплачуватися одноразова грошова допомога в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. У 2007 році вона отримала допомогу в сумі 55 грн., тобто в меншому розмірі, ніж передбачено Законом в той час як повинна була отримати в сумі 1230 грн., з розрахунку, що станом на 1 квітня 2007 року мінімальна пенсія становила 410 грн.06 коп. (410 грн. 06 грн. х 3 = 1230 грн. 128 коп. ) Позивачка вважає, що відповідач порушив її право щодо соціального захисту, а тому просила суд, визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Роменської міської ради про не до виплату щорічної одноразової грошової допомоги незаконними та стягнути з відповідача 1175 грн. 18 коп., заборгованості одноразової щорічної грошової допомоги, як учаснику війни. В судове засідання [PERSON]. не з'явилася і направила до суду письмову заяву у якій просила розглянути справи у її відсутності, а вимоги позову задовольнити. Управління праці та соціального захисту населення виконкому Роменської міської ради, вимоги позову не визнало, мотивуючи тим, що позивачка отримала щорічну одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі вказаному в Законі України « Про державний бюджет на 2007 рік.» Інших коштів в бюджеті не передбачено. В судовому засіданні представник відповідача Паляничка О.В. просила суд відмовити в задоволенні вимог позивачки і правову позицію відповідача по справі виклала в письмовому запереченні яке долучено до справи.. Судовим розглядом справи встановлені наступні обставини, що стверджуються доказами. Встановлено, що [PERSON]., є учасником війни, що підтверджується посвідченням серії В-1V за № 156922, виданим 2 березня 1998 року Управління праці та соціального захисту виконкому Роменського міської ради.(а.с. 4) Встановлено, що [PERSON]., отримала до 5 травня 2007 року щорічну разову допомогу як учасник війни у розмірі встановленому Законом України « Про державний бюджет України на 2007 рік» в сумі 55 грн. (а.с.5). Встановлено, що рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року за №6-рп про визнання такими, що не відповідають Конституції України положення ст. 29 Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік» щодо розміру виплати учасникам війни щорічної разової допомоги в сумі 55 грн. На підставі наведених обставин, суд встановив, що між сторонами по справі виникли спірні відносини з приводу прав і пільг учасників бойових дій та особам прирівняних до них. Спір підлягає вирішенню на підставі Конституції України, Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року з наступними змінами і доповненнями, Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року з наступними змінами і доповненнями і рішення Конституційного Суду України за № 1-29 від 9 липня 2007 року Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України « Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року за № 3551, із доповненнями Законом України від 25.12.1998 року за № 367 передбачено, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій, виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.» Закон України « Про державний бюджет на 2007 рік» ( ст. 71 п. 13) зупинив на 2007 рік дію частини п'ятої ст. 12 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині визначення розміру виплати разової грошової допомоги, а в ст. 29 Закону України « Про державний бюджет на 2007 рік» установив , що у 2007 році виплата щорічної разової допомога здійснюється для учасників війни в сумі 55 грн. Відповідно до ст. 95 ч. 2 Конституції України виключно законом України про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Згідно п. п. 3,4 ст. 22 Бюджетного кодексу України управління праці та соціального захисту населення, як головний розпорядник коштів місцевого бюджету отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у Законі України про Державний бюджет України чи в рішенні про місцевий бюджет. Статтею 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що управління праці та соціального захисту населення, може здійснювати з бюджету будь які бюджетні зобов'язання та платежі лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються Законом про Державний бюджет чи рішення про місцевий бюджет. Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Роменської міської ради у 2007 році щорічна одноразова грошова допомога позивачці була виплачена повністю у межах сум встановлених Законом України « Про державний бюджет України на 2007 рік.» Що стосується посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року за №6-рп про визнання такими, що не відповідають Конституції України положення ст. 29 Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік» щодо розміру виплати учасникам війни щорічної разової допомоги і як на підставу відповідальності відповідача. Згідно ст. 152 ч. 2 Конституції України закон та інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. З наведеного слідує, що стаття 29 Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік» на підставі рішення Конституційного Суду України втратила чинність 9 липня 2007 року, і не підлягає застосуванню на майбутнє. По справі встановлено, що позивачці сплачено одноразову щорічну грошову допомогу в травні 2007 року тобто в період дії ст. 29 Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік.» (а.с.5 ) У даному випадку рішення Конституційного Суду України на яке посилається позивач не має зворотної дії в часі бо не скасовує і не пом'якшує відповідальність особи.(ст. 58 Конституції України). Ніхто не може відповідати за діяння, які на час вчинення не визнавалися законом як правопорушення Суд також звертає увагу і на те, що відповідач в особі Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Роменської міської ради як відокремлений орган системи Міністерства праці та соціальної політики, не може нести відповідальність перед позивачкою в частині неповної сплати щорічної до 5 травня одноразової грошової допомоги, виходячи з того, що суд не встановив порушень критеріїв передбачених ст. 2 ч. 3 КАС України в діях відповідача. Згідно ст. 17 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат пов'язаних з веденням в дію названого закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Згідно ст. 22 ч. 1 п. 1 Бюджетного кодексу України Головним розпорядником коштів Державного бюджету є Міністерство праці та соціальної політики України, яке розробляє плани своєї діяльності відповідно до завдань та функцій. На підставі плану діяльності розробляє кошторис та бюджетні запити і подає їх Міністерству фінансів України. Після цього отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України і після доводить до розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Закон України « Про державний бюджет України на 2007 рік» за № 489 приймала Верховна Рада України 19 грудня 2006 року. Тому, прийняття Верховною Радою України Закону України « Про державний бюджет на 2007 рік» з обмеженнями виплати учасникам війни, щорічної до 5 травня одноразової грошової допомоги, ніж необхідно, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України « Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту, » не є підставою для відповідальності відповідача, так як відповідач, відповідно до ст. 71 ч. 2 КАС України довів правомірність свого рішення і дій. Тому посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року на неконституційність ст. 29 Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік» як на підставу відповідальності у даному випадку Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Роменської міської ради перед позивачем не ґрунтується на Законі. На підставі наведеного, суд дійшов до висновку, що рішенням, дією чи бездіяльністю Управління праці та соціального захисту населення виконкому Роменської міської ради будь-яких прав та інтересів позивачки не порушено. Відповідач діяв на підставі, у межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбаченими діючим законами України.

Результат розгляду: denied