Рішення адміністративного суду від 2008-10-28 00:00:00+02

Суб'єкт підприємницької діяльності [PERSON]відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в установленому порядку зареєстрована платником і зобов'язана сплачувати страхові внески до Пенсійного фонду України. Згідно з поданим відповідачем розрахунком суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за І квартал 2005 року, зокрема, фіксований страховий внесок у сумі 83 грн.84 коп. за січень та лютий 2005 р. та 81 грн.14 коп. за березень, який відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів підприємницької діяльності» та Закону України «Про внесення змін до Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок громадян» становить 42 відсотки (єдиного податку) та 10 відсотків (фіксованого податку). Згідно акту № 1941 від 06.08.2008 р. перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати зобов'язання зі збору на обов'язкове державне пенсійне страхування відповідачу нараховано збір за обліковий період в сумі 83 грн. 84 коп., крім того, зараховано до Пенсійного фонду України сума - 63грн.00коп., тому належна до сплати сума фіксованого страхового внеску складає 20 грн. 84 коп. Управління Пенсійного фонду України в Придніпровському районі м. Черкаси направило відповідачеві вимогу від 06.08.2008 р. № Ф-1941-У про сплату боргу на суму 20 грн.24 коп., яку СПД[PERSON] отримала 14.08.2008, про що свідчить її підпис на поштопаному відправленні. З огляду на зазначене та заслухавши представника позивача, дослідивши наявні у справі докази суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, зареєстрованої Міністерством юстиції України 16.01.2004 за №64/8663 (далі - Інструкції), страхувальники є платники страхових внесків. Згідно із ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003р. (далі - Закон № 1058-ІV), страховими внесками є кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше, а також кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону. Частиною 2 ст. 5 Закону передбачено, що виключно цим Законом визначається порядок нарахування, обчислення та сплата страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками. Частина 6 ст. 20 Закону № 1058-ІV передбачає, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для відповідача є календарний місяць. Відповідно до ст.ст. 18, 20 Закону №1058 та Інструкції, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники сплачують до Пенсійного фонду України в установлені строки та в повному обсязі. Зокрема, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, придбання спеціального торгового патенту), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку визначеному цим Законом у фіксованому розмірі (п.4 ч. 8 Прикінцевих положень Закону №1058). Законом України «Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з не перерозподілом Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 р.- І кварталу 2005р.» від 16.03.2006 № 3583, врегульовано питання сплати фіксованої ставки на рівні різниці між частиною єдиного або фіксованого податку, що не надійшли до Пенсійного фонду. Як вбачається зі змісту позовних вимог, відповідач за І квартал 2005р. зобов'язаний сплатити фіксований страховий внесок за січень-лютий 2005р. на суму 83 грн.84 коп. Оскільки відповідачем зараховано до Пенсійного фонду України суму збору 63грн.00 коп., тому належна до сплати сума фіксованого страхового внеску складає 20грн.84 коп., про що свідчить вимога від 06.08.2008р. № Ф-1941-У, що підлягає сплаті, відповідно до Закону №1058. Отже, позивач правомірно звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з СПД [PERSON] заборгованості у сумі 20грн.84коп. зі збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Беручи до уваги те, що суму страхових внесків до Пенсійного фонду України у розмірі 20 грн.84 коп. відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив; доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду цього спору не надавав, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав. Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) згідно ч. 4 ст. 94 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.

Результат розгляду: granted