Рішення адміністративного суду від 2008-10-21 00:00:00+03

Позивач, [PERSON] звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд визнати протиправними дії УПФУ в Московському районі м. Харкова, в результаті яких [PERSON] за період з [INFO] року по 27.02.2006 року, тобто, протягом трьох років та семи місяців не отримував гарантовану Конституцієй України пенсію, і як наслідок чого йому нанесено матеріальну шкоду у розмірі 38169,94 грн., стягнути з УПФУ в Московському районі м. Харкова на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 38169,94 грн. та нанесену протиправними діями моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що в позивач неодноразово звертався до УПФУ в Московському районі м. Харкова із заявами про призначення йому пільгової пенсії за Списком № 1, однак йому було відмовлено у призначенні такої пенсії, після чого він звернувся до Московського районного суду м. Харкова із позовом про визнання за ним права на пільгову пенсію та призначення пільгової пенсії. Зазначають, що Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2007 року позовні вимоги [PERSON]. були задоволені та йому була призначена з 27.02.2006 року пільгова пенсія за віком за Списком № 1. Однак, позивач та його представник з посиланням на п. „а” ст. 100 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, ст. 9 Закону СРСР від 14.07.1956 року „Про державні пенсії” та п. 16 Положення про порядок визначення та виплати державних пенсій, затвердженого Постановою Радою Міністрів СРСР від 03.08.1972 року вважають, що [PERSON]., [INFO] року народження має право на призначення пільгової пенсії з [INFO] року - з моменту досягнення 50 років - моменту виникнення даного права. Як стверджують позивач та його представник неправомірними діями УПФУ в Московському районі м. Харкова [PERSON]. нанесено матеріальну та моральну шкоду, в розмірі відповідно 38 165,94 грн. та 5000 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні із позовними вимогами не погодився, заперечував їх в повному обсязі та просив суд в їх задоволенні відмовити. Зазначив, що 27.02.2006 року [PERSON]. звернувся до Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників. 06.03.2006 року за №3438-02/1/30 Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова надало позивачу відповідь, в якій зазначило, що для призначення пільгової пенсії необхідно надати уточнюючу довідку підтверджуючу особливий характер роботи позивача. Для отримання такої уточнюючої довідки відповідач звернувся до ДП „Завод ім. Малишева”. Листом від 20.01.2006 №26/19 позивачу було відмовлено в наданні такої довідки. В квітні 2006 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до УПФУ в Московському районі м. Харкова, третя особа - ДП Завод їм. Малишева про визнання права на пільгову пенсію та зобов'язання призначити пільгову пенсію за віком з моменту визнання за ним права на таку пенсію. 28.02.2007 постановою Московського районного суду м. Харкова [PERSON]. було відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 03.09.2007 постановою Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу [PERSON]. на постанову Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2007 було задоволено, а саме: постанову суду першої інстанції скасовано, винесено нову постанову, якою позов задоволено та визнано право [PERSON]. на пільгову пенсію за віком з моменту визнання за ним права на пільгову пенсію з 27.02.2006 року. В мотивувальній частині постанови апеляційного суду від 03.09.2007 зазначено, що визначаючи момент, з якого позивач має право на пільгову пенсію суд виходить з вимог позову та відповідного факту звернення позивача до управління пенсійного фонду. Отже, зазначає представник відповідача, в судовому порядку встановлено право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 27.02.2006, тобто з дати звернення за такою пенсією. Стосовно витребування у позивача уточнюючої довідки зазначив наступне. Згідно із ст. 62 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Згідно п. 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючи довідки підприємств або організацій. Представник відповідача зазначив, що доказів звернення до Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова в 2002 році з заявою про призначення пенсії позивачем не надано. Відповідач та його представник у судовому засіданні стверджують, що відмови Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова в призначенні [PERSON]. пенсії за віком на пільгових умовах в 2002 році взагалі не існує. На підставі викладеного, просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON]. в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно із пенсійним посвідченням № [NUMBER], виданим Пенсійним фондом України 12.12.2007 року [PERSON]. є особою, яка має право на пенсію та якій призначений вид пенсії: за віком. 27.02.2006 року [PERSON]. звернувся до Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників. Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова надало позивачу відповідь від 06.03.2006 року №3438-02/1/30, в якій зазначило, що для призначення пільгової пенсії необхідно надати уточнюючу довідку підтверджуючу особливий характер роботи позивача. Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до УПФУ в Московському районі м. Харкова, третя особа - ДП Завод ім. Малишева про визнання права на пільгову пенсію та призначення пільгової пенсії. 28 лютого 2007 року постановою Московського районного суду м.Харкова у задоволенні позову [PERSON]. до УПФУ в Московському районі м. Харкова третя особа - ДП „Завод ім. Малишева” про визнання права на пільгову пенсію та призначення пільгової пенсії було відмовлено в повному обсязі. 03 вересня 2007 року постановою Харківського апеляційного адміністративного суду по справі № 22-а-182/07 апеляційну скаргу [PERSON]. на постанову Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2007 по справі № 2-а-24/07 було задоволено, а саме: постанову суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову, якою позов задоволено та визнано право [PERSON]. на пільгову пенсію за віком з моменту визнання за ним права на пільгову пенсію з 27.02.2006 року, а також зобов'язано УПФУ в Московському районі м. Харкова призначити [PERSON]. пільгову пенсію за віком з моменту визнання за ним права на пільгову пенсію з 27.02.2006 року. Згідно із ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2007 року по справі № 22-а-182/07, судом встановлено, що визначаючи момент, з якого позивач має право на пільгову пенсію, суд виходить з вимог позову та відповідного факту звернення позивача до Управління пенсійного фонду в Московському районі м. Харкова 27.02.2006 року. Враховуючи те, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2007 року по справі № 22-а-182/07 визнано право [PERSON]. на пільгову пенсію за віком саме з моменту визнання за ним права на пільгову пенсію з 27.02.2006 року, то суд приходить до висновку, що твердження позивача про те, що він має право на призначення пільгової пенсії з [INFO] року - з моменту досягнення 50 років є помилковим. Позивач та його представник не заперечують проти того, що з письмовою завою про призначення пільгової пенсії [PERSON]. звернувся 27.02.2006 року, а не [INFO] року. Також позивач не заперечує проти того, що письмову відмову в призначенні йому пільгової пенсії за віком від УПФУ в Московському районі м. Харкова він не отримував. Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Суд вважає, що позивач не довів належним чином свого звернення про призначення пільгової пенсії до Управління пенсійного фонду в Московському районі м. Харкова в 2002 році та отримання відмови в призначенні пенсії, про наявність яких позивач та його представник стверджували у судовому засіданні та у позовній заяві. Крім того, виходячи з положень ст.100 Закону України ”Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 року № 1788-XII та ст.45 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 року суд також не може погодитись з твердженням позивача та його представника, що [PERSON]. має право на призначення пільгової пенсії з [INFO] року - з моменту досягнення 50 років. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача щодо визнання протиправними дій УПФУ в Московському районі м. Харкова, які уособилися в тому, що [PERSON]. в період з [INFO] року по 27.02.2006 року не отримував гарантованої Конституцією України пенсії, задоволенню не підлягають. Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь нанесеної протиправними діями відповідача моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. суд зауважує наступне. Згідно Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювання. Наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювання та вини останнього в її заподіянні. Суд зокрема повинен з'ясувати, чим підтверджено факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінив заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом встановлено, що позивачем та його представником до суду не надано жодного документа, який би свідчив про спричинення [PERSON]. моральної шкоди та позивачем не обґрунтовано в чому саме виразилась спричинена йому моральна шкода. З урахуванням викладеного та беручи до уваги встановлення судом факту відсутності протиправних дій з боку УПФУ у Московському районі м.Харкова щодо не отримання [PERSON]. за період з [INFO] року по 27.02.2006 року пільгової пенсії, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з УПФУ в Московському районі м. Харкова на користь [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 38169,94 грн. та моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.

Результат розгляду: denied