Рішення адміністративного суду від 2008-08-04 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, посилаючись на те, що згідно законодавства України він має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням, виданим Первомайським міськвоєнкоматом від 14.02.2000 р. Згідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993р. йому щорічно, до 5-го травня, повинна надаватися одноразова грошова допомога в розмірі п»яти мінімальних пенсій за віком. Однак в порушення вимог ст.12 Закону № 3551 та ч.3 ст.22 Конституції України, у 2007 р. та у 2008 р. йому призначена грошова допомога, і нараховувалась вона не повністю, а саме: у в 2004 р. йому нічого не було виплачено, в 2005 р. виплачено 250 грн. замість 1660 грн., в 2006 р. йому було виплачено 250 грн. замість 1795 грн., в 2007 р. йому виплачено 280 грн. замість 2050,30 грн., в 2008 р. виплачено 310 грн. замість 2100 грн., а всього йому недоплачено 8248,75 грн., виходячи з розміру прожиткового мінімуму на 2004 р. в сумі 284,69 грн., на 2005 р. -332 грн., на 2006 р. -359 грн., на 2007 р. -406 грн., на 2008 р. -482 грн. Він звернувся до відповідача з заявою про виплату йому заборгованості з недовиплаченої щорічної допомоги до 5-го травня, але листом від 10.01.2008 року йому було відмовлено у задоволенні його вимог з посиланням на те, що ці виплати передбачені Державним бюджетом України за ці роки, за які він звертався. Однак, вказані положення названих законів про Державний Бюджет України протирічать ст.22 Конституції України, згідно якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Крім того, ч.ч.2,3 ст.2 Закону України «Про Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993р. вказують на те, що «права і пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше прийнятим законодавством України та законодавством колишнього СРСР, не можуть бути скасовані без равноцінної заміни». Щодо порядку здійснення виплат державою, виходячи з реальних можливостей видаткової частини державного бюджету, та порядку, затвердженому Законом про Державний бюджет на відповідний рік, зазначає наступне:- 09.07.2007р Конституційний суд України виніс рішення по справі №1-29/2007, в якому вказав, що «Аналіз законодавчої діяльності Верховної Ради України свідчить про те, що при прийнятті законів про Державний бюджет України систематично зупиняється дія інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, які є складовою конституційного права громадян на соціальний захист і достатній рівень життя кожного (ст. 46,48 Конституції України 254к/96-ВР).Зупинення дії законів є способом тимчасового припинення їх дії в часі та/або за колом осіб і має здійснюватися відповідно до вимог Конституції України 254к/9б-ВР)...Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України. ...Конституційний Суд України неодноразово розглядав за зверненнями суб 'єктів права на конституційне подання справи і приймав рішення, у яких визнавав окремі положення законів про Державний бюджет України щодо зупинення або обмеження пільг, компенсацій і гарантій такими, що не в доповідають Конституції України 254к/9б-ВР (рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002р №5-рп/2002 А005р710-02) (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від березня 2004р №7-рп/2004 (ч007р710-04) (справа про соціальний захист військовослужбовців та працівників правоохоронних органів), від, 1 грудня 2004р №20-рп'2004 А020р710-04) (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 р №8-рп/2005 (\2008р710-05) (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Проте, незважаючи на зазначені рішення Конституційного Суду України, ревізія законами про Державний бюджет України пільг, компенсацій і гарантій, яку започатковано у 1995році, набула системного характеру. Вимоги щодо змісту закону про Державний бюджет України містяться в частині другій ст. 95 Конституції України 254к/96-ВР, положення якої конкретизовано уст.38 Кодексу 12542-14). Встановлений ч.2 ст.95 Конституції України 254к/9б-ВР, ч.2 ст.38 Кодексу (2542-14) перелік правовідносин, які регулюються законом про Державний бюджет України, є вичерпним. Зі змістом наведених положень Конституції України 254к/9б-ВР та Кодексу 2542-14 вбачається, що закон про Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання від інших законів України: - він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше додаткове правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України. Таким положенням закріплено і в ч.3 ст.27 Кодексу 2542-14. Таким вищевказаним рішенням Конституційний Суд України визнав неконституційною ст.ст.29,71 п.13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007р», якими встановлено, що виплата щорічної разової допомоги здійснюється відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (3551-XII). Відповідно до ч.2 ст.73 Закону України « Про Конституційний Суд України» №422/96-ВР від 16.10.1996р «У разі якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються не чинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність». Крім того, відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди України повинні застосовувати, використовувати в якості джерела права практику Європейського Суду з прав людини. В рішенні Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 р. «Справа [PERSON] проти України» були розглянуті вимоги про стягнення надбавок невиплачених за відсутністю бюджетних асигнувань на їх виплату і вказано наступне «суд не прийняв аргумент Уряду відносно бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов»язань». Просить суд визнати дії Управління праці та захисту соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області про відмову у проведенні нарахування недовиплаченої щорічної разової грошової допомоги та її виплати, незаконними та такими, що порушують його Конституційні права та свободи; зобов'язати відповідача виплатити йому недоплачену одноразову щорічну допомогу як учаснику бойових дій до 5-го травня за 2004-2008 рік в розмірі 8248,75 грн. В судове засідання позивач не з»явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить розглянути справу в його відсутність. В судове засідання представник відповідача не з»явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просить розглянути справу в його відсутність. Представником відповідача надано письмове заперечення, згідно якого відповідач позов не визнає, посилаючись на те, що відповідач до вимог ст. 54 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» є управлінням виконавчого комітету Первомайської міської ради, а також кінцевім розпорядником бюджетних коштів. Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їж соціального захисту» № 3551 від 22.10.1993 р. на УІІСЗН покладається обов'язок здійснення виплати пільговій категорії громадян щорічної разової грошової допомоги до 9 травня. Фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону № 3551, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, які надходять на рахунок відповідного органу Державного казначейства, який, згідно Положення про Державне Казначейство України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 21.12.2005 р.3 здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті зобов'язань та проведенні платежів за цими зобов'язаннями. Тому відповідач в здійсненні своєї діяльності в частині виплати разової грошової допомоги керується бюджетними нормами, а саме: Бюджетним кодексом України, Законом про Державний бюджет України на відповідні роки. Відповідно до вимог п. 8 ст.7 Бюджетного кодексу України бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, а ст. 23 цього ж-Кодексу передбачає, що будь-які платежі можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Частиною другою статті'4 Бюджетного Кодексу України встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно - правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Бюджетного Кодексу та ЗУ «Про Державний бюджет України». Згідно ч.2 ст. 95 Конституції України виключно Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки визначаються будь-які видатки держави, розмір і цільове спрямування цих видатків, виходячи з фінансових можливостей держави. Ст. 29 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що щорічна разова грошова допомога, виплачується у наступних розмірах: інвалідам війни 1 груші - 450 грн., інвалідам 2 групи - 360 гри. Після визначення обсягу коштів, який виділяється на поточний рік на виплату щорічної разової грошової допомога, ці кошти розподіляються між головними розпорядниками грошових коштів та доходять до кінцевого розпорядника - відповідного управління праці та соціального захисту населення, яке ці кошти виплачує громадянам у межах затверджених розмірів. Частина 2 ст. 73 ЗУ «Про Конституційний Суд України» передбачає» що у разі якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються не чинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Первомайське УПСЗН здійснило виплату щорічної грошової допомоги ветеранам війни до 9 травня 2007 року, на момент виплати допомоги ст. 29 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік» не була визнана неконституційною, оскільки рішення щодо визнання положень цієї статті неконституційними Конституційний Суд України прийняв 09.07.2007 р. Визнати дії УПСЗН незаконними та стягнути недоплачену суму щорічної разової грошової допомоги до 9 травня можливо тільки після визнання незаконними дій Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України, оскільки відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Крім того, позов не може бути задоволений, починаючи з 2004 р., оскільки ст.99 КАСУ встановлено річний строк для звернення з адміністративним позовом до суду та захистом прав, свобод та інтересів особи. Позивач не звертався до суду про відновлення пропущеного строку для звернення до суду. Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В суді встановлено, що позивач є учасником війни і має право на пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в тому числі і на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня. Спір стосується тільки розмірів цієї допомоги. Відповідно до Законів України «Про державний бюджет України на 2004-2008 роки» учасникам бойових дій здійснена в 2004 р. виплата в сумі 120 грн., в 2005 р. -250 грн., в 2006 р. -250 грн, в 2007 р. -280 грн., в 2008 р. -310 грн. Зазначені суми позивач отримав. Посилання позивача на те, що він допомогу за 2004 р. не отримав спростовується довідкою, наданою УПтаСЗН Первомайської міської ради. Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач отримав вказані кошти щорічної допомоги до 5-го травня поточного року. Але, 09 липня 2007 року Конституційний Суд України прийняв рішення у справі за конституційним поданням 4 6 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, ЗО, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян), яким ст.29 Закону України «Про державний бюджет на 2007рік» в частині, що стосується предмету позову, визнана неконституційною. Суд прийшов до висновку, що з 09 липня 2007 року у позивача з'явилось право вимоги виплати щорічної разової грошової допомоги у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. Оскільки, відповідно до ст.150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України і остаточними і не можуть бути оскаржені, позовні вимоги [PERSON] в частині покладення обов'язку доплатити йому щорічну разову грошову допомогу як учаснику бойових дій за період 2004 р.-2008 р. в сумі 8248,75 грн. підлягають частковому задоволенню в межах строку позовної давності, встановленого ст.99 КАСУ, тобто за 2007 р. в сумі 1770 грн. 30 коп. (5 х 410,06 грн. -280 грн.) та за 2008 р. в сумі 2100 грн (5 х 482 грн. -310 грн.), а всього -3870 грн. 30 коп. Крім того, суд не може прийняти аргумент відповідача відносно бюджетних асигнувань, оскільки, як зазаначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 р. «Справа [PERSON] проти України», були розглянуті вимоги про стягнення надбавок невиплачених за відсутністю бюджетних асигнувань на їх виплату і в рішенні вказано, що «суд не приймає аргумент Уряду відносно бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов»язань». З приводу того, що Рішення Конституційного Суду України прийнято після того, як виплата одноразової щорічної грошової допомоги була проведена, суд вважає за необхідне зазначити, що ця обставина напевно була відома Конституційному Суду і зазначений Суд не міг прийняти рішення, яке завідомо не буде виконуватись. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted