Рішення адміністративного суду від 2008-04-25 00:00:00+03

Військовий прокурор Рівненського гарнізону в інтересах особи [PERSON] звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини А 1573 про визнання дій відповідача протиправними, стягнення з відповідача заборгованості по відшкодуванню витрат на відрядження в розмірі 4058,70 грн. В судовому засіданні прокурор та позивач надали пояснення, які повністю співпадають з позицією, що викладена в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав та вказав, що військова частина дійсно має заборгованість по виплаті позивачу витрат на відрядження. Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, прокурора, представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити повністю . Суд виходив з наступного. Позивач - [PERSON] проходить військову службу у військовій частині А 1573. Відповідно до ч. 6 ст. 14 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з відрядженням в інші населені пункти, військовослужбовцям відшкодовуються витрати на відрядження в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно до пункту 11 Постанови КМ України від 23.04.1999 року № 663 “Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон” зазначено, що особливості направлення у відрядження військовослужбовців, визначаються Міністерством оборони за погодженням з Міністерством фінансів України. На виконання вимог пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 663 "Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон", Наказом Міністра оборони України від 17.01.2000 року № 9 затверджено Інструкцію про порядок відшкодування військовослужбовцям Збройних Сил витрат на службові відрядження в межах України. Відповідно до п. 1.1 вказаного Наказу, службовим відрядженням вважається поїздка військовослужбовця за розпорядженням командира або начальника на певний строк в іншу місцевість для виконання службового завдання поза пунктом постійного або тимчасового розквартирування військової частини (підрозділу), в якій військовослужбовець проходить службу. Для покриття особистих витрат під час відрядження військовослужбовцям здійснюється виплата добових та відшкодування витрат на наймання житлового приміщення, а також на проїзд до місця відрядження та назад. Відповідно до довідки від 06.03.2008 року № 27 (а.с.6), заборгованість військової частини перед майором [PERSON] по відшкодуванню витрат, на відрядження за 2005-2007 роки становить 4058,70 грн. 17.03.2008 року позивач звернувся з письмовим рапортом до командира в/ч А 1573 про виплату позивачу заборгованості по відрядженнях за 2005-2007 роки в сумі 4078,70 грн. (а.с.4), у чому позивачу було відмовлено. Таким чином, дії відповідача, пов'язані з відмовою позивачу у відшкодуванні позивачу витрат на відрядження є протиправними, а суму заборгованості по відрядженнях в сумі 4058,70 грн. підлягає до стягнення з відповідача повністю. Відповідно до вимог ст.21 Конституції України та п.2 ст.5, ст.36-1 Закону України “Про прокуратуру”, на органи прокуратури покладено представництво інтересів держави при наявності порушень або загрози порушень економічних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Однією із форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. Судом приймається визнання позову відповідачем, оскільки таке не суперечить закону, не порушує чиї небудь права, свободи та інтереси. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги Військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах особи [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення повністю. Підстави для застосування ст. 94 КАС України у суду відсутні.

Результат розгляду: granted