Рішення адміністративного суду від 2008-07-03 00:00:00+03

Позивач - [PERSON] - звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства аграрної політики про визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача, зобов'язання відповідача провести засідання атестаційної комісії Міністерства, на якому розглянути правомірність винесення рішення атестаційною комісією Рівненського державного аграрного коледжу 20.04.2006 року відносно викладача [PERSON] та повідомити позивача про прийняте рішення, зобов'язання відповідача провести належну всебічну перевірку фактів, вказаних у скаргах від 06.05.2006 року та від 11.05.2006 року, стягнення моральної шкоди в сумі 1700 грн. Позивач в судовому засіданні пояснив, що працював у Рівненському державному аграрному коледжі на посаді викладача будівельних дисциплін з вересня 2003 року. 20.04.2006 року позивач проходив атестацію не маючи трирічного стажу безпосередньої педагогічної роботи. Атестаційна комісія коледжу прийняла рішення, що позивач не відповідає займаній посаді. 06.05.2006 року позивач звернувся до вищої атестаційної комісії Міністерства аграрної політики України та до Навчально-методичного центру Мінагрополітики України зі скаргою на вищезазначене рішення атестаційної комісії коледжу. 11.05.2006 року позивач на особистому прийомі у першого заступника міністра Демчака І.М. та начальника відділу [PERSON] залишив повторну скаргу. У липні 2006 року отримав лист-відповідь на скаргу, в якому зазначалося, що рішення атестаційної комісії коледжу від 20.04.2006 року скасовано в частині присвоєння кваліфікаційної категорії спеціаліст. Щодо позивача, то змін до рішення кваліфікаційної комісії внесено не було. Просить позов задоволити повністю, зобов'язати відповідача розглянути скарги позивача, стягнути моральну шкоду в сумі 1700 грн. Представник відповідача в судових засіданнях проти позову заперечував, а зокрема вказав, що на скарги позивача відповідачем було надано відповіді від 03.07.2006 року за № 18-1-2-16/729 та від 15.08.2006 року № 18-1-2-16/909. Відповідно до рішення атестаційної комісії Рівненського державного аграрного коледжу від 17.05.2006 року, у атестаційної комісії вищого рівня не було підстав для перегляду рішення атестаційної комісії Рівненського державного аграрного коледжу від 20.04.2006 року, так як в часині, що стосується [PERSON], воно відмінено. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову. Представник органу прокуратури пояснив, що протест винесено за результатами дослідження протоколів № 5 від 20.04.2006 року та № 6 від 17.05.2006 року, за наслідками яких були встановлені обставини, викладені в протесті прокурора, а зокрема, що на дату винесення протесту - 16.06.2006 року, рішення атестаційної комісії Рівненського державного аграрного коледжу відносно атестації [PERSON] не було відмінено. Судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи, які подані позивачем одночасно із позовною заявою та надані сторонами безпосередньо в судовому засіданні. Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення позивача, представника відповідача, прокурора, дослідивши подані и письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Суд виходив з наступного. Судом встановлено, що позивач працював у Рівненському державному аграрному коледжі на посаді викладача будівельних дисциплін з вересня 2003 року. 20 квітня 2006 року на засіданні атестаційної комісії Рівненського державного аграрного коледжу було прийнято рішення, відображене в протоколі № 5 про те, що: “[PERSON] не відповідає займаній посаді”. Відповідно до п. 2.4 Типового положення про атестацію педагогічних працівників України, (затв. наказом Міністерства освіти України від 20 серпня 1993 р. N 310 , зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 грудня 1993 р. за N 176), (далі по тексту - Типове положення), атестації не підлягають педагогічні працівники, які мають стаж безпосередньої педагогічної роботи до 3 років. Пунктом 9.2. Типового положення передбачено, що у разі незгоди з рішенням атестаційної комісії при навчально-виховному закладі педагогічний працівник має право у двотижневий строк з дня вручення йому атестаційного листа звернутись із скаргою до атестаційної комісії вищого рівня. Подана скарга розглядається в двотижневий строк від дня її надходження. За результатами розгляду скарги приймається рішення. На атестаційну комісію Мінагрополітики покладено розгляд скарг педагогічних працівників на рішення атестаційних комісій навчальних закладів (п. 2.4 Наказу Мінагрополітики України від 06 травня 2005 року № 191 «Про атестацію педагогічних працівників Мінагрополітики України», п. 2.4 Наказу Мінагрополітики України від 31 травня 2006 року № 271 «Про атестацію педагогічних працівників Мінагрополітики України»). Позивач, скориставшись наданим правом, направив на адресу Вищої атестаційної комісії скаргу від 06.05.2008 року на рішення атестаційної комісії Рівненського державного аграрного коледжу від 20.04.2006 року (а.с.48-53). 11.05.2006 року на особистому прийомі у першого заступника міністра Демчака І.М. та начальника відділу [PERSON] позивач залишив повторну скаргу (а.с.55-59). Про подання такої скарги підтвердила в судовому засіданні представник відповідача. Однак, за обумовленими скаргами позивача атестаційною комісією Мінагрополітики не було прийнято відповідного рішення. 03.07.2006 року за № 18-1-2-16/729 відповідачем позивачу надано лист-відповідь стосовно порушень в організації навчально-виховного процесу та фінансово-господарській діяльності у Рівненському державному аграрному коледжі. Зокрема вказано, що рішенням атестаційної комісії коледжу (від 17.05.06, протокол № 6) відмінено попереднє її рішення (від 20.04.06, протокол № 5) в частині присвоєння кваліфікаційної категорії «Спеціаліст» педагогічним працівникам, які мають стаж безпосередньої педагогічної роботи до трьох років (а.с.69-70). При цьому, відповідач не повідомив позивача про прийняте рішення відносно скарг позивача, що стосуються висновків, викладених в протоколі атестаційної комісії Рівненського державного аграрного коледжу № 5 від 20 квітня 2006 року з приводу того, що «[PERSON] не відповідає займаній посаді». В листі-відповіді від 03.08.2006 року за № 18-1-2-16/872 (а.с.71) вказано, що на звернення позивача вже була дана відповідь 03.07.2006 року, а відтак позивач вдруге не отримав відповіді по суті поданої ним скарги відносно прийнятого атестаційною комісією Рівненського державного аграрного коледжу висновку, що з приводу того, що «[PERSON] не відповідає займаній посаді». Вказані відповіді були надані відповідачем позивачу з порушенням строків надання відповідей за результатами розгляду скарг, обумовлених ст. 20 Закону України “Про звернення громадян” та п.9.2. Типового положення. Поряд з обумовленим, відповідно до ст.ст. 18, 19 Закону України “Про звернення громадян”, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право бути присутнім при розгляді заяви чи скарги. Згідно пояснень позивача, відповідач не повідомляв його про дату, час та місце розгляду поданих скарг позивачем. Відповідач в свою чергу не надав суду доказів повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду поданих позивачем скарг. Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу. А відтак, відповідач порушив право позивача, обумовлене в ст.ст. 18, 19 Закону України “Про звернення громадян”, щодо отримання об'єктивної, всебічної та своєчасно відповіді за результатами розгляду скарг, та щодо права бути присутнім при розгляді його скарг. Суд вважає безпідставним покликання відповідача, що позивач не повідомлений про прийняте Вищою атестаційною комісією рішення відносно поданих скарг (що стосуються висновків викладених в протоколі атестаційної комісії Рівненського державного аграрного коледжу № 5 від 20 квітня 2006 року з приводу результатів атестації [PERSON]) у зв'язку з тим, що атестаційною комісією Рівненського державного аграрного коледжу рішення відносно результатів атестації позивача було скасовано. Так, з протесту прокурора від 16.06.2006 року № 316с-06 (а.с.129) вбачається (абзац 1 стор.2), що на засіданні атестаційної комісії Рівненського державного аграрного коледжу (протокол № 6 від 17.05.2006 року) рішення стосовно відміни результатів атестації [PERSON] не приймалося. Крім того, в судовому засіданні прокурор надав пояснення, відповідно до яких на дату винесення протесту, а зокрема на 16.06.2006 року, рішення атестаційної комісії Рівненського державного аграрного коледжу відносно атестації [PERSON] не було відмінено. Разом із зазначеним, судом при дослідженні оригіналу протоколу № 6 від 17.05.2006 року, наданого відповідачем, копія якого залучена до матеріалів справи (а.с.151), та копії протоколу № 6 від 17.05.2006 року, наданого прокуратурою м. Рівне (на підставі якого прокуратурою внесено протест), встановлено, що дані протоколи містять відмінності як по переліку виступаючих, так і по змісту. З витягу з протоколу № 5 від 20.04.2006 року засідання атестаційної комісії Рівненського державного аграрного коледжу, вбачається, що питання атестації [PERSON] стосувалося п. 2 названого Протоколу. Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній, або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в якій бере участь особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, в рішенні Рівненського міського суду від 30.05.2007 року, яке набрало законної сили, встановлено наступні обставини: “…Надана суду копія протоколу №6 засідання атестаційної комісії відповідача від 17 травня 2006 року „про перегляд атестаційних матеріалів викладачів [PERSON] та [PERSON]», що складається з одного пункту, в кінці якого міститься пропозиція заступника директора коледжу щодо відміни рішення атестаційної комісії від 20.04.2006 року в п.п. 2.41-2.50 та ухвала про відміну такого рішення, де відсутні прізвища викладачів та вказівка на голосування членів атестаційної комісії. Дослідженням копії даного протоколу у співвідношенні з витягом протоколу №5 від 20. 04.2006 року видно, що питання атестації позивача стосується п.2.2.протоколу №5, не п.п. 2.41-2.50 цього протоколу. Дослідженими в справі доказами встановлені неправомірні дії Рівненського державного аграрного коледжу по проведенню незаконної атестації позивача 20.04.2006 року всупереч чинним нормативним актам з цього приводу, та неприйняття своєчасних достатніх мір по усуненню порушення прав та інтересів позивача у зв'язку з даною атестацією” (а.с.83). А відтак, судом 30.05.2007 року встановлено, що Рівненським державним аграрним коледжем не прийнято своєчасні та достатні міри по усуненню порушення прав та інтересів позивача у зв'язку з даною атестацією. Обумовлені в судовому рішення обставини не доказуються при розгляді інших справ, в якій бере участь особа, щодо якої встановлено ці обставини. За таких обставин, позовну вимогу позивача щодо визнання протиправною бездіяльності Міністерства аграрної політики України щодо не всебічного розгляду письмових скарг [PERSON] від 06.05.2006 року та від 11.05.2006 року слід задоволити. Що ж до позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо розгляду скарг, то вказане вимога є не обґрунтованою та не підлягає до задоволення, оскільки на відповідача покладено обов'язок розглядати скарги громадян в силу зазначених вище нормативно-правових актів. Згідно пояснень позивача, останній внаслідок бездіяльності відповідача втратив душевний спокій, зазнав принижень з боку Міністерства аграрної політики, посадові особи якого ігнорували його скарги, відбулися зміни в способі життя (постійні пошуки захисту своїх прав, пошуки нової роботи після такого рішення атестаційної комісії, неможливості продовжувати активну життєву діяльність, що виразилася в неможливості у встановлені законом строки за допомогою відповідача реабілітувати себе в очах оточуючих (трудовим колективом, студентами)), порушився стан душевної рівноваги, спокій, знизився ступінь ділової репутації через поширення між студентами і викладачами коледжу відомостей, що позивач не зміг відновити порушені його права шляхом розгляду його скарг та прийняття відповідних рішень відповідачем. При цьому, позивач зазначив, що відновити попередній стан практично неможливо, оскільки негативна інформація щодо атестації позивача стала відомою великому колу осіб у зв'язку з бездіяльністю Міністерства аграрної політики України щодо несвоєчасного, неповного розгляду його скарг. Враховуючи той факт, що відповідач порушив право позивача щодо отримання об'єктивної, всебічної та своєчасної відповіді за результатами розгляду поданих скарг, та право позивача бути присутнім при розгляді його скарг, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 1700 грн. є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Що ж до позовної вимоги позивача про зобов'язання Міністерства аграрної політики України провести засідання атестаційної комісії Міністерства та зобов'язання здійснити перевірку фактів, вказаних у скаргах позивача, то відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Чинне законодавство не покладає на Міністерство аграрної політики вчиняти дії щодо проведення засідань атестаційних комісій. Стаття 19 Закону України “Про звернення громадян” покладає на відповідача обов'язок щодо об'єктивної, всебічної і вчасної перевірки скарг, заяв, а не фактів. З метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист якого він просив в судовому засіданні, суд керується ст. 11 КАС України та вважає, що адміністративний позов позивача підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому - відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Результат розгляду: granted