Рішення адміністративного суду від 2008-03-03 00:00:00+02

Позивач - [PERSON] звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача недоплачені суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2001 - 2007 роки в розмірі 9443 грн. 50 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він відноситься до 2-ї категорії учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС передбачена виплата щорічної грошової допомоги в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. У 2001 - 2007 роках позивач отримав щорічну допомогу на оздоровлення , а саме: у 2001 році - 21 грн. 50 коп., у 2002 році - 21 грн. 50 коп., у 2003 році - 21 грн. 50 коп., у 2004 році - 26 грн. 70 коп., у 2005 році - 100 грн., у 2006 році - 100 грн., у 2007 році - 100 грн., що значно менше суми, передбаченої відповідним Законом. Так, згідно чинного законодавства встановлювались слідуючи розміри мінімальної зарплати: у 2002 році з 01.01.2002 р. по 30.06.2002 р. - 140 грн., з 01.07.2002 р. по 31.12.2002 р. - 165 грн., у 2004 році з 01.01.2004 р. по 31.08.2004 р. - 205 грн., з 01.09.2004 р. по 31.12.2004 р. - 237 грн., у 2005 р. з 01.01.2005 р. по 30.04.2005 р. - 262 грн., з 01.04.2005 р. по 30.06.2005 р. - 290 грн., з 01.08.2005 р. по 01.09.2005 р. - 310 грн., з 01.09.2005 р. по 31.12.2005 р. - 332 грн. , у 2006 році з 01.01.2006 р. - 350 грн. , з 01.07.2006 р. - 375 грн. , з 01.12.2006 р. - 400 грн., у 2007 році з 01.01.2007 р. по 31.03.2007 р. - 400 грн., з 01.04.2007 р. по 01.07.2007 р. - 420 грн., з 01.07.2007 р. - 440 грн. Таким чином, недоотримано у 2001 році: 165х5-21,50 = 803,50 грн.; у 2002 році: 205х5-21,50 = 1003,50 грн.; у 2003 році: 205х5-21,50 = 1003,50 грн.; у 2004 році: 290х5-26,70 = 1423,50 грн.; у 2005 році: 332х5-100 = 1560 грн.; у 2006 році: 350х5-100 = 1650 грн.; у 2007 рік:420х5-100 = 2000 грн. З приводу проведення перерахунку одноразової допомоги на оздоровлення позивач звертався до відповідача, але йому було відмовлено у перерахунку, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Під час розгляду справи позивач збільшив вимоги позову, просить суд визнати протиправною бездіяльність щодо недоплати суми щорічної одноразової допомоги та стягнути з відповідача недоплачену одноразову допомогу на оздоровлення за 2001 - 2007 роки у розмірі 9443 грн. 50 коп. Представник відповідача - управління праці та соціального захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області у судове засідання не з'явився, в надісланій до суду заяві просив проводити судовий розгляд по справі без участі представника управління праці та соціального захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області, в надісланих до суду запереченнях вимоги позову не визнав та зазначив, що у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 26 07 1996 року № 836 [PERSON] була проведена виплата щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 26 грн. 70 коп. У зв'язку з виходом постанови Кабінету Міністрів України від 12 07 2005 року № 562 „ Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” втратив чинність п.п. „ е” п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26 07 1996 року № 836, та на підставі цього [PERSON] була виплачена щорічна допомога на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС 2-ї категорії, у розмірі 100 грн. Фінансування зазначених витрат здійснюється за рахунок Державного бюджету, відповідач як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня бере бюджетні зобов'язання тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом. Крім того, відповідач наполягає на відмові в задоволенні адміністративного позову у зв'язку з пропуском позивачем річного строку звернення до адміністративного суду, встановленого ст. ст. 99&cedil;100 Кодексу адміністративного судочинства. Представник відповідача - головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав, заперечень на позов не надав. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що позивач по справі - [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області як учасник ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, що не заперечується відповідачем - управлінням праці та соціального захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області. Згідно ч. 4 ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується у розмірі п'ятьох мінімальних заробітних плат. Як вбачається із листа управління праці та соціального захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області № 3100 від 09.10.2007 р., щорічна компенсація на оздоровлення за 2004 рік була нарахована і виплачена в жовтні 2004 року у сумі 26,70 грн., за 2005 рік в жовтні 2005 року у сумі 100 грн., за 2006 рік у вересні 2006 року у сумі 100 грн., за 2007 рік нарахована у сумі 100 грн. і буде виплачена до кінця 2007 року [PERSON] як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, ним недоотримані суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення: у 2001 році: 165х5-21,50 = 803,50 грн.; у 2002 році: 205х5-21,50 = 1003,50 грн.; у 2003 році: 205х5-21,50 = 1003,50 грн.; у 2004 році: 290х5-26,70 = 1423,50 грн.; у 2005 році: 332х5-100 = 1560 грн.; у 2006 році: 350х5-100 = 1650 грн.; у 2007 році:420х5-100 = 2000 грн. Позивач під час розгляду справи підтвердив про отримання ним у жовтні 2007 року одноразової грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 100 грн. З 1 вересня 2005 р. набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України. Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений строк звернення до адміністративного суду. Згідно з ч. 1 даної статті адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною 2 зазначеної норми встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України визначені наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. Так, відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що спірні відносини виникли у позивача з 2001 року, але позивач звернувся до суду з відповідним позовом лише 13 11 2007 року, суд дійшов висновку про те, що строк для пред'явлення позову до суду щодо недоотриманої за період з 2001 року по 2006 рік одноразової грошової допомоги на оздоровлення був пропущений [PERSON]. З огляду на викладене та враховуючи те, що позивач не звертався до суду з клопотанням про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом з обґрунтуванням поважності причин такого пропуску, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, які відносяться до періоду з 2001 - 2006 роки. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На 2007 рік дія ч. 4 ст. 48 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати була зупинена п.30 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік" від 19.12.2006 р. № 489-V. Однак, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 вищезазначена норма Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік" була визнана неконституційною. У рішенні Конституційного Суду України № 6-рп/2007 також зазначено, що оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, Кодексі, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України. Верховна Рада України не повноважна при прийнятті закону про Державний бюджет України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України, зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. Пунктом 5 зазначеного Рішення КС України визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік відповідно до абзацу 4 ч.4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (ч. 7 ст. 48 Закону № 796-ХІІ). Враховуючи вищенаведене та з урахуванням вимог ст. 48 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи” відповідач повинен був сплатити позивачеві щорічну допомогу на оздоровлення, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати зазначеної допомоги, яка склала з 01 10 2007 року 460 грн., а відповідно до постанови КМУ від 12 07 2005 року № 562 “ Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи “ позивачу була виплачена щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 100 грн. З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами під час вирішення цього спору суд вважає за необхідне застосувати саме ст. 48 Закону, а не Постанову КМУ № 562. Суд вважає позов [PERSON] щодо стягнення недоплаченої одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2007 рік обгрунтованим, доведеним і таким що підлягає задоволенню. В межах заявлених позовних вимог, з урахуванням отриманої Мамедовим К.К. суми - 100 грн. та розміру мінімальної заробітної плати на час виплати йому допомоги - 460 грн. на користь позивача підлягає стягненню з відповідача - управління праці та соціального захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації недоплачена одноразова допомога на оздоровлення за 2007 рік в сумі 2000 грн. Зазначена сума щорічної допомоги підлягає стягненню з відповідача - управління праці та соціального захисту населення Вовчанської РДА, оскільки ч. 5 ст. 48 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” обов'язок виплати щорічної допомоги на оздоровлення громадянам покладений на органи соціального захисту населення за міс цем проживання громадян. Судові витрати необхідно віднести за рахунок Державного бюджету України.

Результат розгляду: partial