Рішення адміністративного суду від 2008-08-18 00:00:00+03

ДПІ у Зміївському районі звернулася до суду з адміністративним позовом до ФО-П [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача суму штрафної (фінансової) санкції у розмірі 8764,80 гривень, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Зміївською районною державною адміністрацією Харківської області 22 січня 2003 року ФОП [PERSON] зареєстрований, як фізична особа-підприємець, за номером реєстраційного запису [NUMBER]. ФО-П [PERSON] взято на облік в ДПІ у Зміївському районі Харківської області, як платника податків з 21 січня 2003 року за [NUMBER]. Фахівцями ДПА у Харківській області була здійснена перевірка щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу, на підставі Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами» магазину, який належить ФО-П [PERSON] та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За результатами перевірки було складено акт № 20401892/2380 вх. №541 від 13 жовтня 2006 року, в якому зафіксоване порушення п.1, 2, 13 ст. 3 Закону України від 01 червня 2000 року № 1776-ІІІ „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” із змінами, а саме: реалізація товару на загальну суму 37,00 гривень без застосування РРО та невидача споживачеві розрахункової квитанції, невідповідність у розмірі 1715,96 гривень суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків загальній сумі, що зазначена в поточному (денному) звіті (застосовані штрафні санкції згідно ст. 22 ЗУ „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” в розмірі 8764,80 гривень) та порушення ст. 15-3 Закону України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР. На підставі зазначеного акту прийняті такі рішення: №0001652380/0 від 23 жовтня 2007 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 8764,80 гривень, та рішення № 0001662380/0 від 23 жовтня 2006 року про застосування фінансових санкцій в сумі 1700,00 гривень. Вказані рішення були оскаржені відповідачем до Господарського суду Харківської області. Постановою від 09 серпня 2007 року по справі №АС-27\120-07 позов ФО-П [PERSON] до ДПІ у Зміївському районі про скасування вищевказаних рішень було задоволено частково: рішення ДПІ у Зміївському районі про застосування фінансових санкцій №0001662380/0 від 23 жовтня 2006 року скасоване, а в решті позову відмовлено. Правом оскарження в суді апеляційної інстанції ФО-П [PERSON] не скористався. Постанова господарського суду набрала законної сили 24 серпня 2007 року. У відповідності до приписів ст. 25 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - суми фінансових санкцій, нараховані за порушення вимог вказаного Закону підлягають перерахуванню суб'єктами підприємницької діяльності до Державного бюджету України в десятиденний термін з дня прийняття органами ДРС України рішення про застосування таких фінансових санкцій. У разі судового оскарження суми фінансових санкцій підлягають перерахуванню з моменту набрання постановою суду законної сили. Зазначена сума штрафних санкцій сплачена до бюджету у встановлений термін не була. Відповідач, ФО-П [PERSON], в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся повістками з поштовими повідомленнями. Згідно з ст. 35 КАС України відповідач є належно повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Відповідач відзив на позов не надав, правом участі в судовому засіданні не скористався. Суд вважає, що не з'явлення відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи за наявними в ній матеріалами. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили задовольнити позов. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. При розгляді справи судом було встановлено, що ФОП [PERSON] зареєстрований Зміївською районною державною адміністрацією Харківської області 22 січня 2003 року, як фізична особа-підприємець, за номером реєстраційного запису [NUMBER], що підтверджує витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємств. ФО-П [PERSON] перебуває на обліку в ДПІ у Зміївському районі Харківської області, як платник податків з 21 січня 2003 року за [NUMBER], що підтверджується довідкою від 19 грудня 2007 року №402. Фахівцями ДПА у Харківській області була здійснена перевірка щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу, на підставі Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами» магазину, який належить ФО-П [PERSON] та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За результатами перевірки було складено акт № 20401892/2380 вх. №541 від 13 жовтня 2006 року, в якому зафіксоване порушення п.1, 2, 13 ст.3 Закону України від 01 червня 2000 року № 1776-ІІІ „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” із змінами, а саме: реалізація товару на загальну суму 37,00 гривень без застосування РРО та невидача споживачеві розрахункової квитанції, невідповідність у розмірі 1715,96 гривень суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків загальній сумі, що зазначена в поточному (денному) звіті (застосовані штрафні санкції згідно ст.22 ЗУ „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” в розмірі 8764,80 гривень) та порушення ст.15-3 Закону України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР. На підставі зазначеного акту прийняті такі рішення: №0001652380/0 від 23 жовтня 2007 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 8764,80 гривень, та рішення № 0001662380/0 від 23 жовтня 2006 року про застосування фінансових санкцій в сумі 1700,00 гривень. Вказані рішення були оскаржені відповідачем до Господарського суду Харківської області. Постановою від 09 серпня 2007 року по справі №АС-27\120-07 позов ФО-П [PERSON] до ДПІ у Зміївському районі про скасування вищевказаних рішень було задоволено частково: рішення ДПІ у Зміївському районі про застосування фінансових санкцій №0001662380/0 від 23 жовтня 2006 року скасоване, а в решті позову відмовлено. Правом оскарження в суді апеляційної інстанції ФО-П [PERSON] не скористався. Постанова господарського суду набрала законної сили 24 серпня 2007 року. На запит суду №2а-2455/08/4742 від 05 лютого 2008 року надійшов лист №0031104 від 15 лютого 2008 року судді Господарського суду Харківської області Мінаєва О.М. що підтверджує вищевказаний факт. На теперішній час несплачена сума податкового зобов'язання ФО-П [PERSON] складає 8764,80 гривні. Зазначена сума штрафних санкцій сплачена до бюджету не була. Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України - обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Згідно з ст. 25 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” суми фінансових санкцій підлягають перерахуванню суб'єктами підприємницької діяльності до відповідного місцевого бюджету за місцем їх реєстрації в десятиденний термін з дня прийняття органами державної податкової служби України рішення про застосування таких фінансових санкцій. Відповідно до ст. 67 Конституції України, п. 3 ч. 1, ч. 4 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування» від 18 лютого 1997 року, № 77/97-ВР платники податків зобов'язані сплачувати належні суми податків та зборів (обов'язкових платежів) у порядку, розмірах та терміни, встановлені законом і це зобов'язання припиняється їх сплатою. Відповідно до п. 11 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 4 грудня 1990 року № 509 органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України. Як свідчать матеріали справи борг зі сплати штрафних санкцій на теперішній час відповідачем не сплачений. Відповідно до п. 8 ст. 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової служби мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені та штрафних санкцій у порядку передбаченому законом. Згідно ч.4 ст. 94 КАС України - у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. На підставі вищевикладеного та

Результат розгляду: granted