Рішення адміністративного суду від 2008-07-09 00:00:00+03

22 травня 2008 року позивач звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до Дружківського управління праці та соціального захисту населення, в якій вказав, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії. Згідно Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ” він набув право на одержання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Незважаючи на вимоги Закону, відповідач виплачує йому щорічну допомогу на оздоровлення значно в меншому розмірі, в результаті чого за 2005 - 2006 роки недоплата складає 3975 грн. Таким чином, позивач вважає дії відповідача незаконними, так як при нарахуванні щорічної допомоги на оздоровлення відповідач керувався не законами, а лише підзаконними нормативно-правовими актами, і тому ці виплати були нараховані в набагато меншому розмірі аніж це передбачено законодавством. Позивач просить суд визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради щодо перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення незаконними. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради на його користь недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 - 2006 роки у сумі 3975грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги і просить суд визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради щодо перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення незаконними. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради на його користь недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 - 2006 роки у сумі 3975грн. Представник відповідача у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовою повістку, яку отримав, про що є розписка. Відповідач надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. В своїх письмових запереченнях відповідач позовні вимоги не визнав та вказав, що виплати на оздоровлення Дружківським управлінням праці та соціального захисту населення проводились в порядку передбаченому постановою Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ” від 26.07.1996 року № 836 та Законами про Державний бюджет за 2005-2007 роки. Згідно ст.95 Конституції України виключно Законом України „Про державний бюджет України ” визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Крім цього позивачем пропущений строк позовної давності. Просить суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Вислухавши пояснення позивача, ознайомившись із запереченнями відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням серії [NUMBER]від 18.11.1992р. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначені Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ”. Цей Закон відповідає статті 50 Конституції України, де вказано, що кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не уповноважено Кабінет Міністрів України зменшувати конкретні суми виплат. Тому суд вважає постанову Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ” від 26.07.1996 року № 836 такою, що не відповідає Конституції України, і ним користуватися при виплаті допомоги на оздоровлення не можливо. Частиною 4 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ” передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується в розмірі п'яті мінімальних заробітних плат. Законами України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на 2005-2007 роки не передбачено будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ”. Встановлений у 1996 році постановою Кабінету Міністрів України №836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру мінімальної заробітної плати, встановленому законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме стаття 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ” та законодавство щодо розміру мінімальної заробітної плати на 2005-2007 роки, а не постанова Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ” від 26.07.1996 року № 836. Згідно частини 7 статті 48 вищенаведеного Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Статтею 81 закону України «Про державний бюджет України на 2006рік» від 20.12.2005 р. № 3235-4 встановлено з 1 січня 2006 року розмір мінімальної заробітної плати 350 гривень на місяць, з 1 липня 2006 року - 375 гривень, з 1 грудня 2006 року - 400 гривень. Статтею 76 закону України ««Про державний бюджет України на 2007рік» від 19.12.2006р. № 489-V встановлено з 1 січня 2007 року розмір мінімальної заробітної плати 400 гривень на місяць, з 1 квітня 2007 року - 420 гривень, з 1 липня 2007 року - 440 гривень, з 01 жовтня 2007р. - 460 гривень. Законом України «Про державний бюджет України на 2006рік» від 20.12.2005р. № 3235-4 на 2006 рік та Законом України «Про державний бюджет України на 2007рік» від 19.12.2006р. № 489- 5 дію ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ” в частині виплати щорічної допомоги на оздоровлення у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати зупинено. Рішенням Конституційного суду від 09 липня 2007року положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007рік» в частині призупинення дії ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані неконституційними. Такого рішення Конституційного суду України відносно Закону України «Про державний бюджет України на 2006рік» не має. Враховуючи викладене, суд вважає, що дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради щодо відмови позивачу у виплаті допомоги на оздоровлення з урахуванням положень ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у 2005 році є незаконними. За таких обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ” Дружківське управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської ради повинно виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2005 рік, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати. Згідно листа начальника Дружківського управління праці та соціального захисту населення № 06/1623 від 10.04.2008 року позивачу була виплачена щорічна допомога на оздоровлення: - за 2005р. - 100 грн. - 28.09.2006р. - за 2006р. - 100 грн. - 24.12.2007р. За 2007 рік буде виплачено протягом 2008 року З урахуванням отриманих [PERSON] сум на оздоровлення та розміру заробітної плати, встановленої на момент виплати, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню: за 2005 рік: в сумі 1775,00 грн. (375х5-100) Недоплачена сума щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 рік складає 1775грн. Відповідач, відмовляючись від задоволення позову, посилається на те, що позивачем пропущений процесуальний строк для звернення з адміністративним позовом до суду відповідно до ст.. 99 КАС України, в якій вказано, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк. Суд з цим не згодний, так як в цієї ж статті вказано, що річний строк встановлюється, якщо не встановлено інше. Відповідно до частини 3 статті 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду. Відповідно до ст.13 Закону України „«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. В ньому не передбачений строк позивної давності для звернення до суду осіб, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи, за захистом своїх прав, передбачених цим законом. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 268 Цивільного Кодексу України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Тобто суд вважає, що на стягнення щорічної компенсації на оздоровлення учасникам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи позовна давність не розповсюджується. В решті позову суд вважає необхідним відмовити. Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України судові витрати відносяться за рахунок держави, оскільки сторони звільнені від їх сплати. На підставі Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, Закону України „Про Державний бюджет України на 2005рік”, Закону України „Про Державний бюджет України на 2006рік”, Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007р. та

Результат розгляду: partial