Рішення адміністративного суду від 2008-09-22 00:00:00+03

Позивач [PERSON] звернувся до суду із адміністративним позовом про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Ленінської РДА м.Севастополя суми недоплаченої щорічної допомоги як учаснику бойових дій за період з 2006-2008 роки у загальній сумі 5355 грн. Вимоги свого позову мотивував тим, що він має статус учасника бойових дій. Відповідно до ЗУ „Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту” щорічно, до 5 травня йому повинна сплачуватися одноразова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, однак у порушення цього Закону вказана допомога йому сплачувалася: у 2006 році у розмірі 250 грн. замість 1795; у 2007 році у розмірі 280 грн. замість 2050 грн., у 2008 році 310 грн. замість 2350 грн. Позивач вказував, що відповідач порушує вимоги зазначеного закону та сплачує йому щорічну допомогу не в повному обсязі є порушенням його прав, що змусило для їх захисту звертатися до суду. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд його позов задовольнити. Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної державної адміністрації м. Севастополя, адміністративний позов не визнала у повному обсязі з підстав його необґрунтованості, мотивувала їх тим, що Конституцією України встановлено, що виключно Законом про Державний бюджет України визначаються розходи держави на суспільні потреби, їх розмір, цільове призначення. Відповідними Законами про Державний бюджет України на відповідний рік передбачався визначений обсяг виплат одночасної щорічної грошової допомоги до 5 травня ветеранам війни. У зв'язку з чим, зазначені виплати Управління праці та соціального захисту населення здійснювало відповідно до Конституції України, у межах бюджетних асигнувань, обсяг коштів на дану виплату надходив до їх Управління також з розрахунку коштів, передбачених бюджетом в даній частині. Вказувала, що УТСЗН є органом виконавчої влади - розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, яке діє у межах виділених йому на даний вид виплат коштів, тому порушення прав позивача відбулося з вини законодавчого органу, який встановив розмір виплат на кожний рік. У запереченнях також наполягала на застосуванні судом наслідків пропущення позивачем строків звернення з вимогами позову до суду, просила суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача знаходить позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Встановлено, що позивач [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується свідоцтвом [NUMBER], виданим 22.04.2005 р. УПтаСЗН Ленінської РДА м.Севастополя. Згідно ст.12 ч.5 Закону України „Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту” від 22.101993 р. зі змінами та доповненнями, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яті мінімальних пенсій за віком. Встановлено, що у період 2006-2008 роки, щорічна разова грошова допомога до 5 травня була виплачена позивачу в неповному обсязі, у розмірах, передбачених відповідними Законами України Про державні бюджети України на відповідні роки. Однак, оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом лише 04.06.2008 р., а строк звернення до адміністративного суду відповідно до ст.99 КАС України встановлений у вигляді одного року, суд вважає за можливе в задоволенні позовних вимог щодо виплати щорічної разової допомоги за 2006, 2007 роки відмовити у зв'язку з пропуском позивачем строку на звернення до суду. Таким чином, за спливом строку звернення до адміністративного суду залишилися лише вимоги позову щодо сплати щорічної разової допомоги за 2008 рік, у даній частині суд приходить до наступного. Відповідно до п.20 Розділу П Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік” та п.1 Постанови КМУ від 12.03.2008 р. № 183 „Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2008 році відповідно до Законів України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та „Про жертви нацистських переслідувань”, у 2008 році розмір щорічної виплати учасникам бойових дій встановлений в розмірі 310 грн. Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп\2008 дане положення визнано не конституційним, та втратило силу з моменту прийняття зазначеного рішення. Відповідно до ст.58 Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік” встановлено розмір мінімальної пенсії за віком з 01.04.2008 р. в сумі 481 грн., тобто на користь позивача належало виплатити (481х5) 2405 грн., тому з урахуванням здійсненої позивачеві у 2008 р. виплати в сумі 310 грн., відповідачеві належить здійснити йому доплату в розмірі 2095грн. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позову частково, лише за 2008 рік, зобов'язавши відповідача здійснити позивачеві виплату невиплаченої частини щорічної разової допомоги, передбаченої ст.12 ч.5 Закону України „Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту” у розмірі 2095 грн. Оскільки при зверненні до суду позивач, як учасник бойових дій на підставі ст.22 Закону України „ Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту” звільнений від сплати судових зборів, по результатах розгляду справи вони підлягають стягненню з відповідача в сумі 3 грн.40 коп. На підставі ст.12 ч.5 Закону України „ Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту” від 22.10.1993 р. зі змінами та доповненнями, ст.59 п.20 Розділу П Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік”, п.1 Постанови КМУ від 12.03.2008 р. № 183 „Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2008 році відповідно до Законів України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та „Про жертви нацистських переслідувань”, Рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп\2008,

Результат розгляду: partial