Рішення адміністративного суду від 2008-09-23 00:00:00+03

Державною податковою інспекцією у м.Вінниці заявлено позов до суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON] про примусове стягнення активів платника податків. Позов мотивовано тим, що у відповідача 20.09.2007 року виникла заборгованість по єдиному податку у сумі 208,43грн., яка станом на 06.08.2008 року не погашена. На підставі вищевикладеного, та відповідно до повноважень, передбачених чинним законодавством України, ДПІ у м.Вінниці звернулась з позовом до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості, яка виникла перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок майна у сумі 208, 43 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задоволити його, обґрунтовуючи позовні вимоги обставинами, що викладені в позовній заяві. Відповідач своїм правом представництва в судовому засіданні не скористався. Про час і місце попереднього судового засідання був повідомлений ухвалою суду від 11.08.2008 р., та судовою повісткою. Факт вручення повістки підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №1760334 від 14.08.2008 року. В судове засідання, яке призначено на 23.09.2008 року відповідач повторно не з'явився. Факт вручення повістки підтверджується реєстром відправлених листів. Для забезпечення судом залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду справи з його участю та реалізації ним права судового захисту, своїх прав та інтересів, було здійснено судовий виклик відповідача через засоби масової інформації. Підтвердженням того є повідомлення в газеті “Вінниччина”від 03.09.2008 року. Однак, відповідач заперечень на позовну заяву та повноважного представника у судове засідання не направив. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач, який належним чином повідомлений, умисно ухилився від представництва в судовому засіданні. В судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи без участі відповідача за наявними матеріалами у справі, так як останній був повідомлений належним чином. На підставі вищенаведеного, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази, судом встановлено наступне. Громадянин [PERSON] зареєстрований виконавчим комітетом Вінницької міської ради 15.03.2006 року як суб'єкт підприємницької діяльності та перебуває на обліку в податковому органі з 15.06.2006 року. Відповідно до ч.6 п.2 Указу Президента України №727/98 від 03.07.1998 року “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єкту”, суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Судом встановлено, що в порушення вищевказаної норми відповідач не сплачував встановленого розміру єдиного податку, внаслідок чого станом 20.09.2007 року у відповідача виникла заборгованість по єдиному податку, що підтверджується розрахунком суми позову від 15.07.2008 року. Пунктом 11 статті 10 Закону України “Про державну податкову службу”встановлено, що державні податкові інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна. Відповідно до п.п.3.1.1.п.3.1. ст.3 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”активи платника податків (кошти, матеріальні та нематеріальні цінності), що належать юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського віддання можуть бути примусово стягненні в рахунок погашення його податкового богу виключно за рішенням суду. В силу ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Враховуючи, що на день розгляду справи відповідач доказів в спростування позовних вимог не надав, має борг перед бюджетом та державними цільовими фондами, який підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Результат розгляду: granted