Рішення адміністративного суду від 2008-06-02 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач визнаний учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням [NUMBER], виданого 20.04.1997 року. Однак, при видачі посвідчення учасника бойових дій нагрудного знаку “Ветеран війни - учасник бойових дій” позивачу видано не було, що суперечить Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”та Положенню про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року №302. Звернувшись до Ямпільсько-Томашпільського об'єднаного районного військового комісаріату з проханням видати відповідний нагрудний знак, 20.03.2007 року від останнього надійшов лист, яким повідомили, що нагрудний знак вручено не було в зв'язку з тим, що у вінницькому обласному військовому комісаріаті даних знаків не було. За таких обставин, позивач 22.04.2008 року звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії структурних підрозділів Міністерства оборони України в особі Ямпільсько-Томашпільського об'єднаного районного військового комісаріату та Вінницького обласного військового комісаріату щодо відмови у видачі йому нагрудного знаку “Ветеран війни-учасник бойових дій”; визнати бездіяльність Міністерства оборони України; зобов'язати Міністерство оборони України видати позивачу нагрудний знак “Ветеран війни-учасник бойових дій”; стягнути з Міністерства оборони України на користь позивача витрати по оплаті юридичних послуг в розмірі 500 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин, суд враховує дану заяву позивача та вважає за доцільне розглядати справу у його відсутності. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав письмове заперечення, згідно якого просив відмовити позивачу в задоволенні позову в зв'язку з пропущенням останнім строку звернення до адміністративного суду, передбаченого ст.99 КАС України, оскільки, як вбачається з позовної заяви, позивачу про не можливість видачі йому нагрудного знаку стало відомо з листа Ямпільсько-Томашпільського об'єднаного районного військового комісаріату від 20.03.2007 року. Тому на підставі ст.100 КАС України просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши надані в їх обгрунтування докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач визнаний учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням [NUMBER], виданого 20.04.1997 року Ямпільським райвійськкоматом. Відповідно до ст.18 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна. Ч.7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року №302, передбачено, що “Посвідчення учасника бойових дій”і нагрудний знак видаються органами Міноборони, СБ, Служби зовнішньої розвідки, Управління державної охорони, МВС, Держспецзв'язку, МНС за місцем проживання ветерана. Ч.9 цього Положення передбачено, що посвідчення і нагрудні знаки вручаються особисто ветеранам війни та іншим особам, на яких поширюється чинність Закону, або за їхнім дорученням рідним чи іншим особам, за що вони розписуються у відповідних документах. Судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідних органів щодо видачі йому нагрудного знаку “Ветеран війни - учасник бойових дій”, на що отримував відповіді. Так, згідно листа Ямпільсько-Томашпільського об'єднаного районного військового комісаріату від 20.03.2007 року №90, позивача було повідомлено, що нагрудний знак “Ветеран війни -учасник бойових дій”йому не вручили в зв'язку з відсутністю даних знаків у Вінницькому обласному військовому комісаріаті. Крім того, листом Вінницького обласного військового комісаріату від 20.04.2007 року №430 позивача повідомили, що на час звернення вказаного нагрудного знаку у Вінницькому обласному військовому комісаріаті в наявності немає. Однак, судом береться до уваги заявлене представником відповідача клопотання, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позову в зв'язку з пропущенням останнім строку звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, передбаченого ст. 99 КАС України. Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Статтею 100 КАС України передбачено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом. Крім того, як вбачається з позовної заяви, а також знайшло підтверження в судовому засіданні, що позивач про відмову в наданні йому нагрудного знаку дізнався з листа Ямпільсько-Томашпільського об'єднаного районного військового комісаріату від 20.03.2007 року №90. Таким чином, про порушення своїх прав та інтересів позивач дізнався в березні місяці 2007 року, однак, не звертався до суду за захистом своїх прав та інтересів, а лише звернувся в квітня місяці 2008 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції Вінницького окружного адміністративного суду. В судовому засіданні позивачем не було наведено причин, з яких він пропустив строк звернення до суду. За таких обставин, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Результат розгляду: denied