Рішення адміністративного суду від 2008-04-14 00:00:00+03

Подано позов до Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації про стягнення недоплаченої разової щорічної допомоги за 2005-2007 роки. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є інвалідом війни І групи, про що свідчить посвідчення [NUMBER], видане управлінням праці та соціального захисту населення Ленінської районної ради. Відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”позивач має право на отримання щорічної до 5 травня відповідного року разової грошової допомоги. Незважаючи на це та без урахування розміру мінімальної пенсії, які встановлювались на 2005, 2006, 2007 роки, відповідач з посиланням на Закони України “Про державний бюджет України”на відповідні роки, зазначену допомогу у 2005 та 2006 роках виплатили по 400 гривень за кожен рік, у 2007 році - розмірі 450 гривень. Законом України від 23.12.2004 р. № 2291-ІV “Про внесення змін до Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”та Законом України від 25.03.2005 р. №2505-ІV “Про внесення змін до Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік”мінімальна пенсія за віком у 2005 році встановлена у розмірі 332 грн. Відповідно до Закону України від 20.12.2005 р. № 3235-ІV “Про Державний бюджет України на 2006 рік”у 2006 році мінімальна пенсія за віком склала: з 01.01.2006 року -по 31.03.2006 року -350 грн., 01.04.2006 року по 30.09.2006 року - 359 грн. та з 01.10.2006 року по 31.12.2006 року -366 грн. Відповідно до Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”мінімальна пенсія за віком на 2007 рік встановлена у розмірі 406 гривень. Таким чином, позивач вважає, що йому недоплачена сума щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни І групи. В зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь недоплачену частину разової грошової допомоги за 2005, 2006 та 2007 роки. Ухвалою суду від 18 березня 2008 року в якості співвідповідача у справі залучено управління праці та соціального захисту населення в Ленінському районі м. Вінниці. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися по невідомим суду причинам. До суду надійшло заперечення на адміністративний позов представника Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації вих. №06-1050 від 14.04.2008 року, в якому зазначено, що відповідно положень до Контитуції України та Бюджетного кодексу України, у разі, якщо застосування пільг компенсацій та гарантій для певних категорій громадян, у тому числі виплата грошової допомоги для ветеранів війни, потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України, його обсяги не можуть визначатися будь-яким іншим законом, крім закону про Державний бюджет України. Крім того, Державним бюджетом України на 2007 рік перерахунок разової щорічної допомоги ветеранам війни в звязку із винесеним рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року не передбачено, тому підстав для його здійснення немає. Таким чином, під час нарахування тавиплати щорічної допомоги ветеранам війни до 5 травня 2004-2007 років органами працуі та соціального захисту населення було дотримано вимог чинного законодавства. Статтею 17-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 зазначеного Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2007 року №790 затверджено Типові положення про головне управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської державної адміністрації і управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської державної адміністрації і про управління праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, відповідно до якого головні управління праці та соціального захисту населення обласних державних адміністрацій здійснюють керівництво і контроль за роботою відповідних підрозділів з нарахування та виплати соціальних виплат і допомоги. Управління праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації є структурним підрозділом районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, що утворюється головою цієї адміністрації, підзвітним і підконтрольним голові держадміністрації та відповідно головному управлінню праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської держадміністрації, управлінню праці та соціального захисту населення Севастопольської міської держадміністрації. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Позивач є інвалідом війни І групи, про що свідчить посвідчення [NUMBER], видане управлінням праці та соціального захисту населення Ленінської районної ради. Відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”позивач має право на отримання щорічної до 5 травня відповідного року разової грошової допомоги. Згідно ст. 17-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків. Згідно наданих відповідачами довідок у 2005 та 2006 роках позивачу допомога була виплачена в розмірі по 400 гривень за кожен рік, у 2007 році -450 гривень. Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Згідно п.п. 3, 4 ст.22 Бюджетного кодексу України управління праці та соціального захисту населення, як головний розпорядник коштів місцевого бюджету отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у Законі про Державний бюджет України чи рішення про місцевий бюджет. Статтею 23 Бюджетного кодексу передбачено, що управління праці та соціального захисту населення може здійснювати з бюджету будь-які бюджетні зобов'язання та платежі лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються Законом про Державний бюджет чи рішення про місцевий бюджет. Положення ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”щодо виплати разової щорічної грошової допомоги не діяли протягом 2004-2007 років, у зв'язку із змінами, внесеними у зазначений закон, Законами України “Про державний бюджет”на 2005-2007 роки, тому суд дійшов до висновку про неправильне застосування норм матеріального права, а саме ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, яка не підлягала застосуванню, у зв'язку із зупиненням їх дії. З урахуванням наведеного, суд, вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідач будь-яких прав, свобод та інтересів позивача не порушено. Відповідач діяв на підставі, у межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачено діючими законами України. Щодо стягнення допомоги за 2007 рік, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: у відповідності до рішення Конституційного суду України від 9.07.2007р. положення ст. 29 Закону України “Про державний бюджет”на 2007 р. щодо виплат щорічної разової допомоги відповідно до закону України “Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту” визнано неконституційною, тому виплати за 2007 р. слід проводити у відповідності до закону України “Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту”у повному об'ємі. Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне конкретніше сформулювати резолютивну частину постанови з метою можливості її виконання в подальшому, а саме: стягнути з управління праці та соціального захисту населення в Ленінському районі м. Віннці на користь позивача суму недоплаченої щорічної разової грошової допомоги за 2007 рік.

Результат розгляду: partial