Рішення адміністративного суду від 2008-02-12 00:00:00+02

Позивач -Сільськогосподарський виробничий кооператив «Семидубський»- звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовною заявою, відповідно до якої просить визнати недійсним повідомлення-рішення Дубенської міжрайонної державної податкової інспекції № 0000184184210 від 18.12.2006 р., № 00002171842 від 16.07.2007 р., податкової вимоги № 1/33 від 07.08.2007 р. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю. Пояснив суду, що основною і єдиною об'єктивною причиною, що вплинула на несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов'язань СВК „Семидубський” є нестача готівкових коштів, важке фінансове становище, в якому підприємство опинилося в зв'язку з форс - мажорними обставинами, що склалися на території району протягом 2002, 2003 років. Крім того, позивач рахує неправомірним нарахування штрафних санкцій на суму узгодженого податкового боргу після прийняття рішення про його списання в порушення відповідачем норми Закону України № 2181, а відтак просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення по суті спору, вважає, що твердження позивача про необхідність нарахування штрафних санкцій на заборгованість періоду 2001-2003 років, які в подальшому підлягали б списанню - безпідставними. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке: Порушенням своїх прав позивач вважає не нарахування штрафних санкцій на протязі 2001-2003 років на податковий борг, що існував у вказаному періоді. Проте, як зазначає сам позивач, він звертався до Дубенської ОДПІ із відповідними заявами про списання податкового боргу, що виник внаслідок обставин непереборної сили. Результатом даних звернень було прийняття Дубенською ОДПІ рішень про списання податкового боргу, визнаного безнадійним. Починаючи з 2004 року і по даний час звернень зі сторони позивача до Дубенської ОДПІ з приводу списання безнадійного податкового боргу не було. Штрафні санкції, визначені позивачу спірними податковими повідомленнями-рішеннями, визначались за період, починаючи з 30.01.2004 р. - дати фактичного порушення норм пп. 17.1.7. ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", яким визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу. Згідно із розрахунком штрафних санкцій (додаток до податкового повідомлення-рішення). штраф нараховувався на борг, який виник, починаючи з 30.09.2003 р. (на підставі поданого платником розрахунку фіксованого с/г податку на 2003 рік). Положення ст.15 Закону України 2181 щодо строків давності не підлягають застосуванню в даних правовідносинах в зв'язку з наступним. Згідно п.15.1.1 ст. 15 Закону, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язаннь платника податків у випадках, визначених цім Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. Початком відліку для визначення 1095 днів, є день, на який припадає останній граничний строк подання декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. У випадку ж застосування санкцій по п. 17.1.7 ст.17 Закону датою порушення ( датою, після якої є можливим визначення штрафної санкції) є дата фактичної сплати боргу, яка може відбутися і після трирічного терміну. У випадку застосування санкцій згідно п. 17.1.7 Закон жодним чином не пов'язує застосування цих санкцій із граничними (фактичними) строками подання декларацій. Єдиними строками, що впливають на застосування цих санкцій є період, коли відбулось погашення суми, оскільки це впливає на розмір санкції. Таким чином, застосування штрафних санкций за несвоэчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань є правомірним. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied