Рішення адміністративного суду від 2008-07-22 00:00:00+03

[PERSON]. звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дії, що до відмови у відкритті виконавчого провадження вчиненими у порушення вимог ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», визнання незаконною і скасування постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби від 28 березня 2007 року за номером ВП №3362331 за підписом [PERSON] «Про відмову у відкритті виконавчого провадження» та зобов'язання відповідача відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа від 07 березня 2007 року, направити постанову про відкриття виконавчого провадження на адресу позивача та на адресу Ялтинського міського суду. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 березня 2007 року відповідачем було отримано цінного листа із заявою про примусове виконання рішення суду, з оригіналом виконавчого листа від 07 березня 2007 року, виданого Ялтинським міським судом на примусове виконання Постанови Ялтинського міського суду від 03 серпня 2006 року по адміністративній справі №2а-578/06, згідно з яким на начальника Управління нагляду за додержанням законів на транспорті Генеральної прокуратури України Попова В.І. покладено обов'язок розглянути заяви [PERSON]. про порушення кримінальної справи за фактом скоєння злочинів передбачених ст.ст.172,364, ч.2 ст.382 КК України, відносно Міністра транспорту і зв'язку України Бондаря В.В.. 10 квітня 2007 року позивачем отримано від відповідача Департаменту державної виконавчої служби листа, до якого була додана постанова ВП №3362331 « Про відмову у відкритті виконавчого провадження(відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) від 28 березня 2007 року і оригінал виконавчого листа. Відмова відповідача у відкритті виконавчого провадження мотивована тим, що виконавчий лист не відповідає вимогам ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого боржником може бути тільки юридична або фізична особа. Зазначена бездіяльність відповідача на думку позивача є протизаконною, та вчинена у порушення ст.ст.19, 24 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з чим він та звернувся до суду з даною позовною заявою. [PERSON]. у судовому засіданні просив суд позов задовольнити. Представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в АР Крим у судовому засіданні позовну заяву не визнала, та просила суд закрити провадження по вказаній справі, оскільки по вимогам позивача прийнято відповідне рішення, яке набрало законної сили . Вислухавши сторони , вивчивши матеріали справи , суд, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 55 Конституції України права свободи громадян захищаються судом , та суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України , іноземець, особа без громадянства вважають , що їхні права і свободи порушені або порушаються , створено або створюються перешкоди для їх реалізації , або мають місце інші ущемлення прав та свобод . Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється у порядку, встановленому статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства.. У відповідності до статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю, державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено іншій порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. При цьому судом встановлено, що рішенням Ялтинського міського суду від 03 серпня 2006 року, яке набрало законної сили, позов [PERSON]. задоволений частково, бездіяльність начальника Управління нагляду за додержанням законів на транспорті Генеральної прокуратури України Попов В.І., визнана протиправною, щодо розгляду заяв [PERSON]. про порушення кримінальної справи по ст.ст.172,364, ч.2 ст.382 КК України, відносно Міністру транспорту і зв'язку України Бондаря В.В. та на відповідача - начальника Управління нагляду за додержанням законів на транспорті Генеральної прокуратури України Попова В.І. покладено обов'язок розглянути заяву [PERSON]. про порушення кримінальної справи за фактом скоєння злочинів передбачених ст.ст.172,364, ч.2 ст.382 КК України, відносно Міністра транспорту і зв'язку України Бондаря В.В., відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу України(арк.спр.20-22). [PERSON]. 07 березня 2007 року отримав у Ялтинському міському суді виконавчий лист на примусове виконання зазначеного рішення суду, та разом із заявою про примусове виконання рішення суду від 11 травня 2007 року направив його з повідомленням на адресу Міністерства юстиції України Департамент державної виконавчої служби(а.с.23). 21 березня 2007 року Міністерством юстиції України було отримано цінного листа із виконавчим листом від 07 березня 2007 року. Даний факт підтверджується копією повідомлення про вручення листа відповідачу (а.с.23). Статтею 19 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у виконавчому документі повинні бути зокрема зазначені найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), а також інші відомості, якщо вони відомі суду, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи. На підставі ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчій документ і відкрити виконавче провадження. У відповідності до ч.5, ст.. 24 Закону України «Про виконавче провадження», копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувану, боржнику та органу, який видав виконавчій документ. 03 квітня 2007 року на адресу [PERSON]., заступником начальнику відділу Департаменту Державної виконавчої служби направлена постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби [PERSON] про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу, та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, та виконавчий лист повернуто стягувачу. Відповідач відмовив у відкритті виконавчого провадження [PERSON]., так як відповідачем по адміністративній справі є не фізична особа, а посадова особа - начальник Управління нагляду за додержанням законів на транспорті Генеральної прокуратури України Попова В.І., на якого покладено обов'язок розглянути заяви [PERSON]. про порушення кримінальної справи. Пунктом 7 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», дійсно передбачено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження. Однак, відповідно до ч.3 ст.50 Кодексу Адміністративного судочинства України передбачено що відповідачами по справі є суб'єкт владних повноважень, у тому числі і передбачені ст.2 КАС України посадові та службові особи. Разом із тим ст.258 КАС України передбачено, що за кожнім судовім рішенням, яке набрало законної сили, за заявою особи на користь якого воно ухвалено, видається один виконавчий лист. Таким чином, діючим законодавством передбачено примусове виконання рішень постановлених у порядку Кодексом Адміністративного судочинства України відносно посадових та службових осіб. Посилання відповідача на п. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» безпідставні, так як відповідачем не вказані якими законом передбачена відмова у відкритті провадження по виконавчому листі. При цьому п. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена відмову у відкритті виконавчого провадження тільки при обставинах, передбачених законом. Посилання державного виконавця [PERSON] на ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», що відповідач не є фізичної особою і у зв'язку із чим виконавчий документ не відповідає вимогам закону суд не може взяти до уваги, так як відповідно ст. 14 КАС України передбачено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах , що набрали законної сили є обов'язковими до виконання на усій території України. На підставі ст.7 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав і законних інтересів громадян і юридичних осіб. Таким чином виходячи з вищезазначеного, оцінивши повно та об'єктивно всі докази та обставини по справі в їх сукупності, суд вважає, що дії відповідача, що до відмови у відкритті виконавчого провадження носять неправомірний характер, їх слід визнати незаконними та скасувати постанову від 28 березня 2007 року, зобов'язавши відповідача відкрити виконавче провадження на підставі оригіналу виконавчого листа від 07 березня 2007 року та направити постанову про відкриття виконавчого провадження на адресу позивача та Ялтинського міського суду як то передбачено чинним законодавством України. Оскільки позовні вимоги задоволені, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати а саме судовий збір у сумі 3 гривні 40 копійок. На підставі викладеного і

Результат розгляду: granted