Рішення адміністративного суду від 2008-11-06 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької міської ради про визнання протиправними дій щодо недоплати щорічної грошової допомоги на дитину до досягнення нею трирічного віку. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та відповідно до чинного законодавства має право на грошову допомогу в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, як особі, що фактично здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В порушення вимог ст.15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" щомісячна грошова допомога по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку у 2007 році виплачувалась не в повному обсязі. Відповідно до довідки від 21.01.2008 року №01-08-р-20 виданої головним управлінням праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради сума допомоги за квітень, травень 2007 року була виплачена в розмірі 258,06 грн., у червні, липні та серпні по 129,03 грн., у вересні 138,06 грн.; в жовтні та листопаді по 136,13 грн.; в грудні -143,97 грн. Відповідно до ст.63 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» із змінами, внесеними Законом України від 15.03.2007 року (введеним в дію з 28.03.2007 р.) прожитковий мінімум для дітей віком до 6-ти років був встановлений у таких розмірах: з 1-го січня 434 грн.; з 1-го квітня - 463 грн.; з 1-го жовтня - 470 грн. Недоплата позивачці [PERSON] за період квітень-грудень 2007 року складає 2663,78 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник Головного управління праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради - Іщук Є.М. позов не визнав, посилаючись на свої письмові пояснення та заперечення по суті адміністративного позову (а.с.21-22) та просив суд до даних правовідносин застосувати річний строк звернення із позовом до суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Головне управління праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради є виконавчим органом Вінницької міської ради, яке створене 01.08.2006 року відповідно до рішення Вінницької міської ради від 04.07.2006 року №180 “Про реформування системи соціального захисту населення у м. Вінниці” та рішення міської ради від 22.09.2006 року №466 “Про загальну структуру виконавчих органів міської ради, апарату міської ради та її виконкому та їх чисельність”. Положення про Головне управління затверджене рішенням міської ради від 22.12.2006 року №737 «Про утворення секретаріату міської ради, виконавчих органів міської ради та Територіальних центрів соціального обслуговування населення у м.Вінниці та затвердження їх положень». Відповідно до Положення Головне управління не наділене повноваженнями з призначення та нарахування допомоги сім'ям з дітьми, а лише забезпечує здійснення виплат такої допомоги на підставі розрахункових документів, поданих районним управлінням про розміри нарахованих сум допомоги. Відповідно до вимог Конституції України та ст.ст.11,34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи міських рад виконують надані їм Законом делеговані повноваження та є підконтрольними і підзвітними з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади відповідним органам виконавчої влади та вповноважені діяти лише в межах та на підставі Закону та наданих їм повноважень. А ст.67 цього Закону передбачено, що Держава фінансує у повному обсязі здійснення органами місцевого самоврядування наданих законом повноважень органів виконавчої влади. Кошти, необхідні для здійснення органами місцевого самоврядування цих повноважень, щороку передбачаються в Законі України про Державний бюджет України. Рішення органів державної влади, які призводять до додаткових видатків органів місцевого самоврядування, обов'язково супроводжуються передачею їм необхідних фінансових ресурсів. Вказані рішення виконуються органами місцевого самоврядування в межах переданих їм фінансових ресурсів. Позивачка вважає, що всупереч вимогам ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» вищезазначена допомога повинна була виплачуватись в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Згідно з ст.56 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік" встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 грн. для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, ст.71 цього ж Закону зупинено дію ст.12, частини першої ст.15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України '' Про державну допомогу сім'ям з дітьми". Позивачка отримала допомогу в розмірі: за квітень, травень 2007 - 258,06 грн., у червні, липні, серпні по 129,03 грн., у вересні - 138,06 грн.; у жовтні, листопаді по 136,13 грн.; в грудні -143, 97 грн. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп було визнано такими, що не відповідають Конституції окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема, абз. 3 ч.2 ст. 56 та п.7 і 14 ст.71. Абзацом 1 ч.2 ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України» на 2007 рік» (неконституційним не визнавався) встановлено джерела фінансування виплат допомоги сім'ям з дітьми - за рахунок субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам. Виходячи із положень статті 26 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (неконституційною не визнавалась) головним розпорядникам коштів Державного бюджету України на 2007" рік затверджено бюджетні призначення у розрізі відповідальних виконавців за бюджетними програмами та централізовані заходи і програми в розрізі адміністративно-територіальних одиниць згідно з додатками №3 №4 та №5 до цього Закону, обсяг видатків, затверджених у Держбюджеті 2007 року на виконання державних програм соціального захисту населення, в тому числі і допомогу сім'ям з дітьми, в зв'язку із рішенням Конституційного Суду України №6-рп не переглядався та неконституційним не визнавався. Виходячи із зазначеного, позивачці з травня 2007 року управлінням праці і соціального захисту населення Староміської районної ради м.Вінниці призначено та нараховувалась допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у повному розмірі. Будь-які виплати з коштів держбюджету, їх порядок здійснення врегульовано бюджетним кодексом України. Відповідно до вимог Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи мають право вчиняти дії та приймати рішення виключно в межах наданих їм повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Повноваження із встановлення порядку здійснення виплат допомоги сім'ям з дітьми відноситься до виключної компетенції Кабінету Міністрів України. Відповідно до п.7 ч.1 ст.3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, тобто орган, до повноважень яких відноситься вирішення питань, які є предметом спору. Виходячи із вищезазначених положень Закону України „Про державну допомогу сім'ям з дітьми» розмір допомоги сім'ям з дітьми визначається Верховною Радою України, а згідно із вимогами ст.96 Конституції України та ст.21 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» єдиним суб'єктом законодавчої ініціативи та суб'єктом, що має право складання та формування Закону України про Державний бюджет України є Кабінет Міністрів України. А тому, головним управлінням праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради під час здійснення повноважень з виплати допомоги [PERSON] було дотримано вимоги чинного законодавства, усі рішення та дії приймались і вичинялись у межах наданих їм повноважень, своєчасно та в повному обсязі, а вимоги позивача щодо стягнення коштів та встановлення розмірів виплат щомісячної грошової допомоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied