Рішення адміністративного суду від 2008-06-17 00:00:00+03

Громадянка [PERSON], на підставі договору дарування від 21.09.2005 р. отримала нерухоме майно. 27 березня 2006 р. до державної податкової інспекції відповідачем подано декларацію про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2005 року. Відповідно до п. 1.2 розділу 1 вищезазначеної декларації Відповідачем протягом 2005 року в результаті отриманого дарунка (частина житлового будинку) одержано дохід на загальну суму 2600 грн. Згідно п. 14.1 ст. 14 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” майно, подароване платнику податку, оподатковуються за правилами, встановленими цим Законом для оподаткування спадщини. Пунктом 7.2 статті 7, підпунктом 13.2.1 пункту 13.2 статті 13 вказаного Закону в редакції з 30.06.2005 р. по 01.01.2006 р. встановлено, що при отримані спадщини спадкоємцями, що не є членами сім”ї спадкодавця першого ступеня споріднення, крім другого подружжя, об'єкти спадщини (нерухоме майно) оподатковуються за ставкою 13% до вартості власності об'єкта спадщини. Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими Фондами”у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення. Граничний строк сплати податкового зобов'язання визначений в податковому повідомлені встановлений “на 30-ий день після отримання податкового повідомлення”. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] 14.04.2006 р. отримано податкове повідомлення рішення № 0001871700/0 від 10.04.2006 р. про сплату 338 грн. податкового зобов'язання. Згідно пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 вказаного Закону у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги. Позивачем надано копії корінців податкових вимог № 1/14 від 22.05.2006 р. та №2/32 від 04 липня 2006 р., виставлених [PERSON] Відповідно до Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими Фондами”податкові вимоги надсилаються: а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. Оскільки відповідачем податковий борг не сплачено позивач звернувся з позовом до суду. Разом з тим, при вирішені даного спору суд враховує наступне. Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Вказаний річний строк у даних правовідносинах слід обчислювати з 31-ого дня після отримання відповідачем податкового повідомлення, оскільки саме в цьому рішенні встановлено строк сплати податкового зобов'язання Як вбачається , позивач звернувся з позовом до суду 11.01.2008 р., а тому річний строк пропущено. Заперечення позивача про те, що до суб'єктів владних повноважень не застосовуються норми ст. 99 КАС України судом не беруть до уваги та спростовуються наступним. Позивач посилається на те, що відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 3 КАС України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду, а тому положення частини 2 ст.99 КАС України не розповсюджуються на звернення суб'єктів владних повноважень, оскільки дані органи звертаються із адміністративним позовом на виконання повноважень наділених нормативно-правовими актами, але ніяким чином не за захистом прав, свобод та інтересів. Однак, відповідно до ст. 50 КАС України позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб'єкти владних повноважень. Отже наведене, спростовує те, що річний строк звернення до адміністративного суду встановлюється тільки при звернені “за захистом прав, свобод та інтересів фізичної особи”. Крім того, посилання позивача на те, що податковий орган звертається до адміністративного суду в межах строків встановлених законом № 2181-ІІІ (1095 календарних днів) також не відповідає дійсності, оскільки, вказаним законом, зокрема, пунктом 15.1 статті 15 встановлено застосування строків давності, в межах яких податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом та не передбачає строк звернення до суду з вимогою про стягнення податкового боргу. Згідно ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. За сукупністю наведених обставин та враховуючи, що відповідач наполягає на застосуванні пропущеного позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд дійшов висновку про відмову в позові.

Результат розгляду: denied