Рішення адміністративного суду від 2008-04-14 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом і зазначає , що наказом начальника Львівського військового ліцею від 11 серпня 1997 року №124 був зарахований до Київського військового ліцею, який закінчив 18 червня 1999 року. 22 липня 1999 року був зарахований до військового інституту Київського національного університету ім.Т.Г.Шевченка, який закінчив 19 червня 2004 року і наказом Міністра Оборони України від 19 червня 2004 року №352 було присвоєно військове звання „лейтенант”. Зазначає , що на час зарахування до Ліцею були чинні положення абзацу 4 п.1 ст.24 Закону України „Про загальний військовий обов”язок і військову службу” №2232-Х11 від 25 березня 1992 року, відповідно до якого початок перебування на військовій службі вважається: день прибуття на навчання до військово-навчального закладу(військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов”язаних. При оформленні документів у кадрових органах Інституту було зараховано у вислугу років на військовій службі тільки період навчання в Інституті, а період навчання у ліцеї в послужний список внесено не було. Не зараховує у вислугу років навчання у ліцеї і військова частина в зв”язку з чим не вірно нараховується і виплачується щомісячна надбавка за безперервну службу та вислугу років. Вважає , що не зарахування до стажу військової служби часу навчання у ліцеї обмежує його права, а тому просить зобов”язати командування військової частини А1910 провести перерахунок вислуги років та зарахувати час навчання у Львівському військовому ліцеї ім.Героїв Крут до загального військового стажу перебування на військовій службі і до вислуги років та внести зміни у відповідні документи та зобов”язати провести відповідний перерахунок виплати надбавки до окладів грошового утримання за вислугу років та доплату надбавки за безперервну військову службу. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю з підстав вказаних в заяві. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що так як у послужний список позивача не внесено запис про навчання у ліцеї, то військова частина не може зарахувати його до загального військового стажу і до вислуги років та Законом не передбачено зарахування до військової служби навчання у ліцеї. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи , суд прийшов до висновку , що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до наказу №142 від 11 серпня 1997 року [PERSON], як кандидата відібраного відбірковою комісією обласного військового комісаріата і успішно здавшого вступні іспити , зараховано на перший курс Львівського військового ліцею. Наказом №150 від 30 червня 1999 року [PERSON] в зв”язку з закінченням ліцею було зараховано до Військового інституту Київського національного університету ім.Т.Г.Шевченка, який закінчив 19.06.2004 року з присвоєнням військового звання лейтенант і на даний час проходить військову службу у військовій частині А1910. Відповідно до абзацу 4 пункту 1 ст.24 Закону України „Про загальний військовий обов”язок і військову службу” №2232-Х11 від 25 березня 1992 року, який був чинний на час вступу позивача на навчання до ліцею, початком перебування на військовій службі вважається:день прибуття на навчання до військово-навчального закладу(військового ліцею), вказаний у приписі , виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов”язаних. Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про загальний військовий обов”язок і військову службу” №766-Х1У від 18.06.1999 року , вищевказана норма Закону була змінена і виключено зарахування до військової служби навчання у ліцеї. Відповідно до ст..58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі , крім випадків, коли вони пом”якшують або скасовують відповідальність особи. Рішенням Конституційного Суду України „Про офіційне тлумачення статтей 58,78,79,81 Конституції України та статей 243-21, 243-22, 243-25 Цивільного процесуального кодексу України” №1-зп від 13.05.1997 року було встановлено , що стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права -закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свої дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. На час вступу позивача на навчання до військового ліцею чинними були положення Закону , які передбачали початком перебування на військовій службі день прибуття на навчання до військово-навчального закладу(військового ліцею), вказаний у приписі , виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов”язаних. Відмова відповідача у зарахуванні до військової служби часу навчання у ліцеї порушує права позивача та погіршує його матеріальне становище, так як впливає на розмір грошового забезпечення, яке включає надбавки до окладів за вислугу років та надбавку за безперервну службу, які передбачені постановою Кабінету Міністрів України №829 від 22.05.2000 року. Відповідно до ст.58 Конституції України, Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, „Про загальний військовий обов”язок і військову службу”,

Результат розгляду: granted