Рішення адміністративного суду від 2008-05-14 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Луганська з позовною заявою до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Міністерства транспорту та зв'язку України в особі територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Міністерства транспорту та зв'язку України в Луганській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови від 14.09.2006 року № 029960 про застосування до суб'єкта підприємницької діяльності фінансових санкцій за порушення законодавства про автомобільний транспорт в сумі 1700 грн. Постановою Ленінського районного суду м. Луганська від 05.03.2008 року у справі № 2а-35/08 (суддя Попова О.М.) в задоволені позовної заяви відмовлено. Позивачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким позовну заяву задовольнити. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані невірним застосуванням норм матеріального права, а саме, порушенням відповідачем Порядку проведення перевірок порушень законодавства на автомобільному транспорті. Дослідивши матеріали справи колегія суддів встановила. 21.08.2006 року державними інспекторами Територіального управління перевірений транспортний засіб Мерседес - Бенц державний [NUMBER], який належить [PERSON]. За результатами перевірки винесений протокол про виявлені під час перевірки автотранспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт від 07.09.2006 року № 004379 (а.с. 27). У протоколі зазначені порушення, які стали підставою для нарахування штрафу, а саме, надання послуг по перевезенню пасажирів без оформлення дорожнього листа, списку пасажирів. У зв'язку з встановленими порушеннями вимог законодавства про автомобільний транспорт відносно [PERSON] прийнята постанова від 14.09.2006 року № 029960 про застосування фінансових санкцій в сумі 1700 грн. згідно абзац 3 ч. 1 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”. Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом першої інстанції та апеляційним судом, в апеляційній скарзі вказується на порушення норм матеріального права. Позивач вважає, що інспекцією порушений порядок проведення перевірок. Колегія суддів вважає такі доводи обгрунтованними, а апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України “Про автомобільний транспорт”. Згідно ст. 6 цього Закону Центральний орган виконавчої влади з питань автомобільного транспорту забезпечує проведення державної політики на автомобільному транспорті через урядові органи державного управління на автомобільному транспорті, службу міжнародних автомобільних перевезень та місцеві органи виконавчої влади і органи місцевого самоврядування. Таким чином, територіальне управління на автомобільному транспорті є суб'єктом владних повноважень, який здійснює державний контроль за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт Згідно ст. 6 зазначеного Закону державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Тобто, здійснюючи перевірку позивача, територіальне управління реалізувало владні повноваження, надані йому чинним законодавством України. Колегія суддів приймає довід заявника скарги щодо права на здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування. Наряду з викладеним, колегія суддів вважає, що застосування штрафних санкцій можливе при доведенні складу правопорушення суб'єктом господарювання. Тобто, правопорушення встановлюється на підставі, у межах та у спосіб, передбачений законом. У межах даних правовідносин спірним є спосіб встановлення правопорушення. На момент проведення перевірки та винесення постанови, яка оспорюється, діяв Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року № 143 (втратив чинність 8 листопада 2006 року). Відповідачем не надано суду першої інстанції та апеляційному суду доказів в підтвердження факту отримання завдання на перевірку, в якому вказаний позивач, відповідно до вимог вказаного Порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Таким чином, протокол, в якому відображені порушення, складений без відповідного завдання на перевірку, є доказом, отриманим з порушенням закону, внаслідок чого прийняти його як доказ, яким встановлені порушення позивачем вимог нормативно-правових актів з питань автомобільного транспорту України, в розумінні ст. 70 КАС України, не передбачається можливим. Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не довів належними доказами висновки про порушення позивачем законодавства з питань автомобільного транспорту України та правомірність застосування штрафних санкцій відповідно до пункту 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України. Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, тому підлягає скасуванню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted