Рішення адміністративного суду від 2008-03-04 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірною відмову посадових осіб Управління Пенсійного Фонду України в м. Кіровограді у зарахуванні до його загального трудового стажу періоду роботи в колгоспі “Родина” Ровенського району Белгородської області з 03 березня 1972 року по березень 1975 року та періоду роботи в колгоспі “Победа” с. Покровське Кіровоградського району з 01 вересня 1978 року по 12 листопада 1980 року та зобов”язати відповідача зарахувати ці періоди роботи до загального трудового стажу. В судовому засіданні представник позивача збільшив та уточнив позовні вимоги, просив суд зобов”язати відповідача зарахувати до загального трудового стажу [PERSON]період роботи в колгоспі “Родина” Ровенського району Белгородської області з 10 березня 1972 року по 30 березня 1976 року та період роботи в колгоспі “Победа” с. Покровське Кіровоградського району з 06 січня 1978 року по 30 грудня 1984 року. В обгрунтування позову [PERSON] зазначив, що в спірні періоди він працював за трудовими угодами в колгоспах “Родина” Ровенського району Белгородської області та “Победа” с. Покровське Кіровоградського району, отже, перебував з ними у трудових правовідносинах, про що є відповідні записи в трудовій книжці. Проте відповідач, посилаючись на ст. 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, відмовив йому у зарахуванні цього періоду до загального стажу, вимагаючи від нього підтверджень, що колгоспи сплачували за нього страхові внески та довідки про встановлений мінімум вихододнів та кількість вироблених вихододнів за фактичною тривалістю. Вважає ці вимоги відповідача необгрунтованими та незаконними. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, при цьому пояснив, що на думку Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді позивач не був членом колгоспу, не приймався на роботу за трудовим договором як найманий працівник, а виконував роботи за цивільно-правовою угодою, оскільки в нього не має книжки колгоспника, він не надав доказів того, що від був членом колгоспу, працював по трудовому договору, що він підлягав соціальному страхуванню, отже підстав для зарахування періоду, який є предметом даного спору до загального трудового стажу, не має. Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи № 2а-97/08, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно записів в трудовій книжці позивача [PERSON] в період з 10.03.1972 року по 30.03.1976 року працював на посаді бригадира лісорубів комплексної бригади колгоспу “Родина” Ровенського району Белгородської області ( записи № 7-8), а в період з 06 січня 1978 року по 30 грудня 1984 року - в колгоспі “Победа” с. Покровське Кіровоградського району на аналогічній посаді ( записи № 11-12) ( а. с. 10-11). Оригинал трудової книжки оглянуто та досліджено судом в судовому засіданні. Факт перебування позивача у трудових правовідносинах з колгоспом “Родина” підтверджується також довідкою ВАТ “Агро-Родина” від 28.04.2007 року ( а. с. 6). Факт перебування [PERSON]у трудових правовідносинах з колгоспом “Победа” с. Покровське Кіровоградського району підтверджується довідкою колгоспу “Победа” від 12.11.1980 року ( а. с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Статтею 62 зазначеного Закону визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Таким чином суд вважає, що позивачем повною мірою та відповідно до закону підтверджено наявність в нього трудового стажу за спірні періоди. В свою чергу доводи представника відповідача суд вважає такими, що не грунтуються на законі. Зокрема, твердження відповідача, що позивач не підтвердив свого членства в колгоспі, оскільки не надав книжки колгоспника, що стало однією з підстав для відмови у зарахуванні періодів робіт до трудового стажу, не відповідають вимогам закону і є безпідставними. Відповідно до ст.3 КзпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності. Отже, для зарахування стажу роботи за спірні періоди необов”язково, щоб позивач був членом колгоспу, він міг працювати у колгоспах на підставі трудового договору, або контракту як найманий працівник, що і мало місце в даному випадку, а, відтак, на позивача як на найманого працівника, повністю поширюється чинність Кодексу законів про працю та інших актів законодавства про працю. Доводи відповідача про те, що [PERSON] виконував роботи за цивільно-правовими угодами не підтверджені жодним доказом та не відповідають дійсним обставинам справи і є лише припущеннями посадовців ПФУ в м. Кіровограді. Якби це було насправді, то записи в трудову книжку позивача не вносились би. Не витримують ніякої критики доводи відповідача і про те, що для призначення пенсії позивач зобов”язаний надати оригінал, або належно завірену копію договору з печаткою Фонду соціального страхування, що і було б підтвердженням відрахування страхових внесків. Зазначені доводи, на думку суду, лише свідчать про неправильне тлумачення положень закону посадовцями установи - відповідача, адже відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України “Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року періоди трудової діяльності та інши періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Посилання на п. а) ч. 3 ст. 56 Закону України “ Про пенсійне забезпечення” було б доречним лише у тому випадку, якби позивач виконував будь-яку іншу роботу, не перелічену у ч. 1 даної статті. Не відповідають закону також твердження відповідача про те, що для призначення та перерахунку пенсії позивачеві недостатньо трудової книжки. Відповідно до Постанови правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 27.12.05 року за № 1566/11846 “Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування), з послідуючими змінами, на яку посилається відповідач в обгрунтування своїх доводів, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій , в тому числі ті, які вимагає від позивача відповідач, лише в тому разі, якщо відсутня трудова книжка або відповідні записи у ній. Крім цього взагалі є незрозумілим надання відповідачем в обгрунтування своїх заперечень в якості доказів архівної виписки з протоколу № 3 засідання правління колгоспу Шевченка Первозванівської сільської ради Кіровоградського району, оскільки відносини позивача із зазначеним колгоспом не є предметом даного спору. За таких обставин суд вважає, що відповідачем допущено порушення прав та інтересів позивача, вимоги [PERSON]грунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Результат розгляду: granted