Рішення адміністративного суду від 2008-06-25 00:00:00+03

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся [PERSON] з позовом до Липовецької міжрайонної державної податкової інспекції, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача -Погребищенська міська рада про скасування податкових повідомлень-рішень. Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами документальної перевірки Погребищенським відділенням Липовецької міжрайонної державної податкової інспекції підприємницької діяльності приватного підприємця [PERSON] було виявлено порушення ст. 2 Закону України "Про плату за землю", зокрема, використання земельної ділянки без сплати земельного податку, про що зафіксовано у акті перевірки №03-17/1981811816 від 16.02.2007 року. На підставі вказаного акту Погребищенське відділення Липовецької міжрайонної державної податкової інспекції 26.02.2007 року прийняло податкове повідомлення-рішення №0000121701/01, яким приватному підприємцю [PERSON] визначено податкове зобов'язання по платі за землю в загальному розмірі 44296,56 гривень. Не погоджуючись з таким рішенням Погребищенського відділення Липовецької міжрайонної державної податкової інспекції, позивач в порядку адміністративного оскарження звернувся до Липовецької міжрайонної державної податкової інспекції, яка своїм рішенням залишила без змін податкове повідомлення-рішення від 26.02.2007 року №0000121701/0, а скаргу [PERSON] -без задоволення, та прийняла нове податкове повідомлення-рішення від 24.04.2007 року №0000121701/01, яким приватному підприємцю [PERSON] визначено податкове зобов'язання по платі за землю в сумі 33749,76 гривень та штрафні санкції в сумі 10546,80 гривень, всього в розмірі 44296,56 гривень. Згодом позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення №0000121701/0 від 26.02.2007 року та №0000121701/1 від 24.04.2007 року до Державної податкової адміністрації у Вінницькій області, однак, рішенням від 05.06.2007 року скаргу [PERSON]було залишено без розгляду. За таких обставин, позивач звернувся до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень №0000121701/0 від 26.02.2007 року та №0000121701/1 від 24.04.2007 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Крім того, пояснивши суду, що нарахування земельного податку у податковому повідомленні-рішенні здійснено, виходячи із земельної ділянки розміром 10,56 га, проте в дійсності розмір даної земельної ділянки складає 9,0 га, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Представники відповідача позов не визнали, надали суду письмове заперечення, у якому зазначено, що рішенням Погребищенської міської ради №77 від 19.08.2005 року громадянину [PERSON] надано в орендне використання земельну ділянку площею 10,65 га по вул. Тракторній, 56 в м. Погребище для обслуговування майнового комплексу колишнього РП "Агромаш", та зобов'язано останнього укласти з міською радою договір оренди даної земельної ділянки. Однак, позивач протягом всього періоду використання даної земельної ділянки ухилявся від укладення договору оренди. Відповідно до ст.15 Закону України "Про плату за землю" землекористувачі сплачують орендну плату за земельні ділянки з дня виникнення права користування земельною ділянкою. Фактично у 2005-2006 роках позивач використовував вказану земельну ділянку та не сплачував обов'язкові платежі (орендну плату). Крім того, просили суд відмовити в задоволенні позову в зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду, передбаченого ст.99 КАС України. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що рішенням Погребищенської міської ради надано в орендне використання земельну ділянку площею 10,65 га та зобов'язано укласти з міською радою договір оренди даної земельної ділянки. Однак, [PERSON] з 2005 року ухиляється від укладення договору та використовує вказану земельну ділянку, не сплачуючи при цьому плату за її використання. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. На підставі направлення від 06.02.2007 року №7 Липовецької міжрайонної державної податкової інспекції державним податковим ревізором-інспектором була проведена документальна перевірка дотримання вимог законодавства про оподаткування приватним підприємцем [PERSON] за період з 08.04.2005 року по 31.12.2006 року, якою встановлено порушення останнім ст.2 Закону України "Про плату за землю" -використання земельної ділянки без сплати земельного податку. Тому перевіркою донараховано земельного податку на загальну суму 33749,76 гривень, який підлягає сплаті до бюджету. За результатами перевірки було складено акт №03-17/1981811816 від 16.02.2007 року. На підставі акта перевірки №00003/1701/1981811816 від 16.02.2006 року Липовецькою міжрайонною державною податковою інспекцією (Поргебищенське відділення) 26.02.2007 року було прийнято податкове повідомлення-рішення №0000121701/0, яким позивачу за порушення ст.2 Закону України "Про плату за землю" визначено суму податкового зобов'язання в сумі 44296,56 гривень, в тому числі за основним платежем -33749,76 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями -10546,80 гривень. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено відсутність правових підстав у Липовецької міжрайонної державної податкової інспекції (Погребищенського відділення) для прийняття податкового повідомлення-рішення №0000121701/0 від 26.02.2007 року з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі-продажу майнового комплексу від 08.12.2004 року, укладеного між [PERSON], арбітражним керуючим Відкритим акціонерним товариством "Погребищенське районне підприємство "Агромаш", з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, останній набув у власність (купив) 24/25 частини будівель та споруд майнового комплексу ВАТ "Погребищенське районне підприємство "Агромаш". 19 серпня 2005 року рішенням Погребищенської міської ради №77 громадянину [PERSON] надано в орендне використання земельну ділянку площею 10,65 га по вул. Тракторній, 56 м. Погребище для обслуговування майнового комплексу колишнього РП "Агромаш". Згідно наданих документів, зокрема, протоколу обміру земельної ділянки від 10.10.2005 року та довідки №253 від 15.03.2007 року, за майновим комплексом залишилося 9,0 га, оскільки решта площі 1,65 га знаходяться під житловим фондом, санітарною зоною водонапірної башні, ріллею, а тому переведені до земель комунальної власності міста Погребище. Судом встановлено, що договір оренди земельної ділянки між Погребищенською міською радою та [PERSON] так і не було укладено. Відповідно до ч.1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Ч.2 ст.125 ЗК України передбачено, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації, а ч.2 ст.126 ЗК України -право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Згідно ч.1 ст.2 Закону України "Про плату за землю" (далі - Закон) використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Ч.4 цієї статті визначено, що за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності є договір оренди такої земельної ділянки. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Таким чином, з аналізу зазначених положень законодавчих актів випливає, що укладений договір оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, зареєстрований у встановленому законодавством порядку є єдиною підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку. Не виникає обов'язку зі сплати орендної плати в разі не укладення договору оренди та його державної реєстрації. За таких обставин, у податкової інспекції не було законних підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення №0000121701/0 від 26.02.2007 року, оскільки відсутні орендні правовідносини між Погребищенською міською радою та [PERSON] Крім того, в судовому засіданні встановлено, що податковою інспекцією розмір податкового зобов'язання в сумі 44296,56 гривень, передбачений податковим повідомленням-рішенням №0000121701/0 від 26.02.2007 року, визначений з урахуванням користування [PERSON] земельною ділянкою площею 10,56 га, що не відповідає дійсності та встановленим у судовому засіданні фактам. Разом з тим, при складанні податкового повідомлення-рішення №0000121701/0 від 26.02.2007 року невірно зазначено акт перевірки та не вказано підпункт п.п.4.2.2 ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", чим допущено процедурний порядок складання податкового-повідомлення-рішення, визначений Порядком направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №253 від 21.06.2001 року. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, враховуючи викладене, податкове повідомлення-рішення №0000121701/0 від 26.06.2008 року, прийняте за відсутності належних на те законних підстав, з порушенням порядку прийняття, а тому підлягає скасуванню. При цьому, скасуванню підлягає також податкове повідомлення-рішення №0000121701/1 від 24.04.2007 року як таке, що прийняте за наслідками адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення. При цьому, судом не беруться до уваги посилання представників відповідача на застосування ст.99 КАС України стосовно пропущення позивачем річного строку звернення до адміністратвиного суду, оскільки відповідно до ч.4 ст.99 КАС України, якщо законом встановлена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то обчислення строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень. Отже, враховуючи, що рішенням Державної податкової адміністрації у Вінницькій області від 05.06.2007 року №5656/К/25-010 повторну скаргу позивача залишено без розгляду, тому, звернувшись до суду за захистом своїх прав та інтересів 05.05.2008 року, позивачем не пропущено строку звернення до суду. Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Ч.2 цієї статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Ст. 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені, а тому позов слід задовольнити повністю.

Результат розгляду: granted