Рішення адміністративного суду від 2008-07-17 00:00:00+03

до Вінницького окружного адміністративного суду подано позов [PERSON]з вищезазначеними позовними вимогами. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що 12.05.2008 р. начальником територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області було винесено постанову №050679 про застосування до [PERSON] фінансових санкцій в розмірі 1700 грн. за порушення ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт”. В постанові не вказано, саме який пункт якої частини ст. 39 вищевказаного Закону позивач порушив. Таким чином, позивач вважає, що його права порушені, а тому звернувся за їх захистом до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача позов не визнала, просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та залишити в силі постанову № 050679 від 12 травня 2008 року. Заслухавши пояснення учасників процесу по суті заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та надані у справу докази, суд встановив наступне. Згідно з актом №000336 від 26.03.2008 р. проведено перевірку транспортного засобу Мерседес Бенз 210 D ( водій [PERSON]), що належить [PERSON] Під час перевірки, як зафіксовано в акті, виявлено порушення: надання послуг з нерегулярних перевезень пасажирів (Київ-Первомайськ) без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: дорожнього листа, ліцензійної картки, договору із замовником послуг, документу, що засвідчують оплату транспортних послуг. За результатами проведеної перевірки начальником територіального управління Головавтоінспекції у Вінницькій області Ратовським А.С. винесено постанову про застосування фінансових санкцій №050679 від 12.05.2008 р. до [PERSON], згідно з якою останнім допущено порушення ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт”, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 60 цього Закону. [PERSON] звернувся до суду з позовом про скасування постанови про застосування фінансових санкцій №050679 від 12.05.2008 р. Відповідно до ліцензії [NUMBER] Серія АВ [PERSON] має право на здійснення внутрішніх перевезень пасажирів автобусами (а.с. 20). Згідно довіреності від 19 січня 2008 року [PERSON] уповноважує Скібіцького О.Ф.проводити ремонт транспортного засобу, заміну вузлів та агрегатів, проходити технічний огляд, визначати на власний розсуд місце стоянки транспортного засобу, надавати від імені позивача заяви, одержувати необхідні документи і довідки, виконуючи вищезазначені повноваження, керувати транспортним засобом, а також вчиняти всі інші юридичні дії, повязані з довіреністю ( а.с. 12). Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить з того, що відповідальність перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт встановлена Законом України “Про автомобільний транспорт”. Так, відповідно до ст. 35 ЗУ „Про автомобільний транспорт” послуги пасажирського автомобільного транспорту поділяють на послуги з перевезення пасажирів автобусами, на таксі та легковими автомобілями на замовлення. Послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: регулярні, регулярні, спеціальні, нерегулярні. Перевезення пасажирів автобусами в режимі нерегулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники автобусних маршрутах нерегулярних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг. Документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка дорожній лист, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України. П. 2 ч. 1 ст. 60 ЗУ "Про автомобільний транспорт" передбачає відповідальність за надання послуг перевезень пасажирів та вантажів без офрмлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону. Відповідно до пояснень представника відповідача позивач на момент перевірки здійснював послуги з перевезення пасажирів. Однак, як вбачається з пояснень позивача [PERSON], що свій автомобіль він передав [PERSON] на ремонт, на час видачі довіреності [PERSON] не був ні перевізником , ні суб'єктом господарювання. Крім того, в акті здійснення перевірки не перераховано пасажирів та інші обставини, які б підтверджували, що на момент перевірки позивач надавав послуги з перевезення пасажирів. Таким чином, представником відповідача не доведено факту надання послуг перевезення пасажирів на момент здійснення перевірки. Відповідно до ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав,свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог, що полягають у скасуванні постанови від 12.05.2008 р. № 050679 про застосування фінансових санкцій у сумі 1700 грн., -відсутності.

Результат розгляду: granted