Рішення адміністративного суду від 2009-12-09 00:00:00+02

[PERSON] 28.08.2009 звернувся до Кам'янсько - Дніпровської міжрайонної Державної податкової інспекції Запорізької області із заявою, в якій просив поставити в його паспорті відмітку про наявність у нього права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою, зберегти за ним раніше встановлену форму обліку платника податків та інших обов'язкових платежів без застосування ідентифікаційного номеру, виключити з інформаційного фонду Державного реєстру відомості про його ідентифікаційний номер та загальні відомості про нього, а також знищити облікову картку з його особистими даними, що була заповнена та на підставі якої були внесені дані про нього до Державного реєстру та присвоєний йому ідентифікаційний номер. 03.09.2009 позивачу була надана відповідь, зі змісту якої вбачається, що задовольнити заяву позивача неможливо з посиланням на необхідність дотримання процедури, встановленої Порядком внесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів, затвердженого спільним наказом ДПА України та МВС України від 19.10.2004 №602/1226, який набрав чинності з 01.11.2004 та який був прийнятий з метою виконання положень Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів» №320/94-ВР від 22.12.1994 із змінами та доповненнями. Не погодившись з наданою відповіддю позивач звернувся до суду з даним позовом. Оцінивши представлені докази у їх сукупності вважаю, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Функції по контролю за дотриманням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків та інших обов'язкових платежів, а також обліку платників податків - фізичних осіб, покладено на державні податкові органи. Автоматизованим банком даних, створеним для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов'язані сплачувати податки, збори, інші обов'язкові платежі до бюджетів та внески до державних цільових фондів у порядку і на умовах, що визначаються законодавчими актами України, є Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів. Згідно з ч.2 ст.1 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів» від 22.12.1994 №320/94-ВР в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів» від 16.07.1999 № 1003-ХІV, для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера. Нормативні акти з питань формування Державного реєстру, відповідно до ст.6 зазначеного Закону, видаються Головною Державною податковою інспекцією України (тепер Державна податкова адміністрація України). У зв'язку з цим Державною податковою адміністрацією України та Міністерством внутрішніх справ України було розроблено та затверджено спільним наказом від 19.10.2004 №602/1226 Порядок унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів (далі - Порядок), який згідно з п.п.1.1 розділу 1 визначає процедуру внесення відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру до паспорта фізичної особи, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття ідентифікаційного номеру та офіційно повідомила про це орган державної податкової служби. Відповідно до п.п.1.5 розділу 1 Порядку особа, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від ідентифікаційного номеру, у разі наявності в неї ідентифікаційного номеру, повідомляє у формі заяви орган державної податкової служби за своїм місцем реєстрації. Форму заяви наведено у додатку 2 до Порядку. Для того, щоб поставити в паспорті позивача відповідну відмітку про наявність у нього права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру необхідно виконати дії, передбачені розділами 1-5 зазначеного Порядку. Згідно з п.6 Порядку, після надходження відривного корінця до форми В3 щодо внесення відмітки до паспорта громадянина посадова особа органу державної податкової служби учиняє відповідні дії щодо внесення змін до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, що і є підставою для виконання вимог ст.5 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів» від 22.12.1994 №320/94-ВР із змінами та доповненнями, яка встановлює, що до Державного реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи. Зазначений Порядок не визнавався таким, що не відповідає нормативно-правовим актам вищої юридичної сили, відповідно, є чинним, а тому - обов'язковий для виконання. Як встановлено в судовому засіданні, позивач не здійснив жодної із зазначених дій, передбачених Порядком, тобто не дотримався визначеного законодавством порядку відмови від ідентифікаційного номера та виключення його з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів і не має наміру це зробити в подальшому. Отже, дії податкової інспекції є правомірними та відповідають нормам Закону . Зазначене не є перешкодою реалізувати заявником своє право на відмову від ідентифікаційного номера, але для цього йому необхідно дотриматися встановленої Порядком процедури. Право [PERSON], здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера встановлено Законом і не заперечується відповідачем. Процедура оформлення такого права визначена Порядком і є обов'язковою як для органів, які здійснюють відповідні дії, так і для громадян. Тому суд приходить до висновку, що порушення прав і свобод позивача, звуження їх змісту чи обсягу відповідачем відсутні, і відповідач, відмовивши позивачу в задоволенні його заяви, діяв у відповідності з ч. 2 ст. 19 Конституції України, тобто на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні його позову. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: denied