Рішення адміністративного суду від 2008-09-30 00:00:00+03

У липні 2007 року[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому, посилаючись на порушення відповідачем норм Конституції України, Законів України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей», «Про Збройні Сили України», інші норми права, просив стягнути з військової частини А0549 заборгованість за речове майно в сумі 8045,64 грн. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2007 року позов задоволено частково, а саме: присуджено стягнути з військової частини А0549 на користь позивача відшкодування за неотримане речове майно в сумі 1100,32 грн. В апеляційній скарзі[PERSON], посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати зазначене судове рішення і прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Заслухавши суддю-доповідача про обставини справи, зміст судового рішення і апеляційної скарги та, перевіривши доводи апеляції наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи,[PERSON] був звільнений в запас за станом здоров'я з правом носіння військової форми одягу. Згідно довідки на одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі [PERSON] нарахована грошова компенсація на загальну суму 12807 грн. 53 коп. (а.с.4), з них за період до 11.03.2000 року - 1100, 32 грн., після 11.03.2000 року - 4744,83 грн. Частково задовольняючи позовні вимоги [PERSON] та стягуючи на його користь грошову компенсацію за невидане під час проходження військової служби речове майно до 11 березня 2000 року, суд першої інстанції правильно виходив з того що позивач відповідно до діючого законодавства має право на її отримання. Між тим, відмовляючи в задоволенні позову про стягнення грошової компенсації за регоче майно, право на отримання якого у позивача виникло після 11 березня 2000 року, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000р. №1459-III (який набрав чинності 11 березня 2000р.) призупинено дію ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання військовосліжбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна. Проте з таким висновком колегія суддів не погоджується. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці отримують за рахунок держави грошове забезпечення, а також грошове майно та продовольчі пайки, або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них. Порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків встановлюється Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнту індексації грошових доходів. Згідно п.1 ст. 27 Постанови КМУ від 28.10.2004 року «Про забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час» військовослужбовці, звільнені в запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Таким чином, аналізуючи зміст наведених нормативно-правових актів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що їхня дія в частині призупинення права отримання грошової компенсації за речове майно стосується виключно військовослужбовців, які проходять військову службу, і не поширюється на звільнених з цієї служби громадян. Згідно п.4 ч.1 ст.202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. Беручи до уваги те, що при вирішенні справи суд першої інстанції порушив зазначені вище норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації за не отримане речове майно з 11 березня 2000 року, постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2007 року належить скасувати і в цій же частині позовних вимог прийняти нове судове рішення. На підставі викладеного та,

Результат розгляду: partial