Рішення адміністративного суду від 2008-10-31 00:00:00+02

[PERSON]. в порядку адміністративного судочинства ставить питання щодо визнання неправомірною бездіяльності відповідача стосовно розгляду її заяви про вчинення злочину посадовими особами Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, прокурора міста Харкова від 20.08.2008р. в порядку та строки, передбаченими ст. 97 КПК України, та просить зобов'язати відповідача розглянути вищевказану заяву, відповідно до вимог ст. 97 КПК України, посилаючись на те, що 20.08.2008р. звернулася до відповідача з письмовою заявою, де нею були викладені факти щодо посадових осіб Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, прокурора міста Харкова, стосовно порушення її права на захист, зловживання владою, перешкоджання здійсненню правомірної діяльності захисника, проте відповідач, всупереч вимогам ст. 97 КПК України, не дотримав строк розгляду вказаної заяви і не здійснив перевірку повідомлення про злочин та не вирішив питання щодо порушення кримінальної справи або відмови в її порушенні в строк не більше десяти днів шляхом відібрання пояснень від окремих громадян чи посадових осіб або витребування необхідних документів, тим самим позбавивши її права оскарження результатів розгляду цієї заяви в передбаченому законом порядку. Представник відповідача за довіреністю Воронько О.В. проти позову заперечує, посилаючись на те, що за результатами розгляду заяви [PERSON]. від 20.08.2008р. на її адресу 19.09.08р. направлено обґрунтовану відповідь. Крім того, раніше за її скаргою було прийнято рішення, про яке її повідомлено. Заслухавши сторони, дослідивши докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого зі слідуючих підстав. Встановлено, що [PERSON]. 20.08.2008р. звернулась до прокурора Харківської області з письмовою заявою, в порядку ст. 97 КПК України, в якій оскаржує дії посадових осіб Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, прокурора міста Харкова, щодо порушення її права на захист, зловживання владою, перешкоджання здійсненню правомірної діяльності захисника та ставить питання про притягнення вказаних осіб до кримінальної відповідальності. 19.09.08. прокуратура Харківської області надала позивачеві відповідь, в якій зазначила, що у зв'язку з тим, що у зверненні не наведено будь-яких конкретних доводів щодо порушень чинного законодавства з боку службових осіб Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області та прокуратури м. Харкова, підстав для проведення перевірки в порядку ст. 97 КПК України на цей час не вбачається. Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст.4 Закону України „Про прокуратуру” діяльність органів прокуратури спрямована на всемірне утвердження верховенства закону, зміцнення правопорядку і має своїм завданням захист від неправомірних посягань: 1) закріплених Конституцією України незалежності республіки, суспільного та державного ладу, політичної та економічної системи, прав національних груп і територіальних утворень; 2) гарантованих Конституцією, іншими законами України та міжнародними правовими актами соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод людини та громадянина; 3) основ демократичного устрою державної влади, правового статусу місцевих Рад, органів самоорганізації населення. Статтею 12 Закону України „Про прокуратуру” передбачено, що прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду. Прокурор здійснює нагляд за додержанням вимог законодавства щодо порядку розгляду скарг всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, що відповідачем в даному випадку було не виконано. Відповідно до ст. 121 Конституції України прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян; 5) нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. На підставі ст. 97 КПК України прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані приймати заяви і повідомлення про вчинені або підготовлювані злочини, в тому числі і в справах, які не підлягають їх віданню. По заяві або повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані не пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень:1) порушити кримінальну справу; 2) відмовити в порушенні кримінальної справи; 3) направити заяву або повідомлення за належністю. Одночасно вживається всіх можливих заходів, щоб запобігти злочинові або припинити його. За наявності відповідних підстав, що свідчать про реальну загрозу життю та здоров'ю особи, яка повідомила про злочин, слід вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки заявника, а також членів його сім'ї та близьких родичів, якщо шляхом погроз або інших протиправних дій щодо них робляться спроби вплинути на заявника. Коли необхідно перевірити заяву або повідомлення про злочин до порушення справи, така перевірка здійснюється прокурором, слідчим або органом дізнання в строк не більше десяти днів шляхом відібрання пояснень від окремих громадян чи посадових осіб або витребування необхідних документів. Заява або повідомлення про злочини до порушення кримінальної справи можуть бути перевірені шляхом проведення оперативно-розшукової діяльності. Проведення визначених у законодавчих актах України окремих оперативно-розшукових заходів проводиться з дозволу суду за погодженим з прокурором поданням керівника відповідного оперативного підрозділу або його заступника. Таким чином, як вбачається із матеріалів справи, заява позивачки відповідною стороною розглянута протягом одного місяця, відповідно до Закону України «Про звернення громадян», а не в порядку ст. 97 КПК України, як того вимагала [PERSON]. та яка не містить вказаного способу розгляду заяви про вчинення злочину, як надання відповіді. Суд зазначає,що відповідна сторона не дотримала вимоги закону про захист охороняємих прав, свобод та інтересів фізичних осіб, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а саме не вирішила питання позивача по суті, відповідно до чинного законодавства, а тому її бездіяльність щодо останнього не може вважатися законною. Безпідставними на думку суду є посилання представника відповідача на ту обставину, що аналогічна скарга позивачки ними розглянута, стосовно якої прийнято рішення від 23.05.2008р., а тому повторний її розгляд не потребується, оскільки це суперечить загальним засадам чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини. Одночас, суд зазначає, що первісна скарга [PERSON]., на яку посилається відповідна сторона містить виклад інших фактів. Згідно вимог ст.8 КАСУ, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та ст.22 Конституції України, де передбачено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. А тому при таких обставинах, вказана бездіяльність відповідача не може вважатися законною та обґрунтованою, оскільки вона направлена на звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача, що суперечить вимогам ст. 22 Конституції України та є підставою для задоволення адміністративного позову.

Результат розгляду: granted