Рішення адміністративного суду від 2008-05-08 00:00:00+03

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Києва (надалі - ДПІ у Шевченківському районі м. Києва) складено Акт від 11.04.2007р. № 64/17-04/[NUMBER] „Про результати документальної перевірки дотримання вимог чинного законодавства з питань оподаткування фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON](ідентифікаційний номер [NUMBER]) за період з 01.01.2004р. по 31.12.2006р." (надалі - Акт). Згідно висновку Акту, документальною перевіркою встановлено, порушення: - п.1. п. 2 ст. З Закону України від 06 липня 1995р. „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" зі змінами та доповненнями - СПД -фізична особа [PERSON]. здійснював операції з розрахунків в готівковій формі при продажу товарів у сфері торгівлі за готівкові кошти без застосування реєстраторів розрахункових операцій на загальну суму 71295,21 грн. в тому числі: в 2005р. на суму 58804,73 грн., в 2006р. на суму 12491,24 грн.; - п.1, п. 2 ст. З Закону України від 06 липня 1995р. „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", п.1 ст.3 Закону України від 23 березня 1996р. № 98/96-ВР „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" та п. 1 ст. 2 Закону України від 6 вересня 2005 року № 2806 - IV " Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" зі змінами та доповненнями - непроведення розрахункової операції на повну суму покупки через реєстратор розрахункових операцій в сумі 639,00 грн. (порушення встановлено під час проведення виїзної перевірки); На підставі зазначеного Акту ДПІ у Шевченківському районі м. Києва надіслано позивачу рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 21 травня 2007 року № 648/17-04/0, яким згідно п. 1 ст. 17 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" застосовано до нього фінансову санкцію в розмірі 356479,85 грн., а також рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 21 травня 2007 року № 647/17-04/0, яким згідно п. 1 ст. 17 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" застосовано фінансову санкцію в розмірі 3198,10 грн.. Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач на підставі Наказу ДПА України № 29 від 11.12.1996р. „Про затвердження Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків державними податковими адміністраціями" (надалі - Порядок), 20 червня 2007 року подав скаргу до Державної податкової адміністрації у м. Києві вх. № 282/ Г від 20.06.2007р. та 31 серпня 2007 року - до Державної податкової адміністрації України вх. № 3281/Г і № 3281/Г/2 від 31.08.2007р. Рішенням ДПА у м. Києві за № 276/Г/725-214 від 31.07.07р. та рішенням ДПА України за № 4932/1725-0315 від 12.10.07р. позивачу в задоволенні його скарги було відмовлено, а рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Києва про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 21 травня 2007 року № 648/17-04/0 та № 647/17-04/0 залишені без змін. На думку позивача, зазначені Рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Києва про застосування штрафних (фінансових) санкцій, є безпідставними та незаконними, такими, що підлягають визнанню їх нечинними, виходячи з того, що під час складання Акту та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкці, ДПІ у Шевченківському районі м. Києва невірно застосувала положення Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та безпідставно дійшла до висновку, що підприємець в своїй підприємницькій діяльності повинен здійснювати операції з розрахунків при продажу товарів у сфері торгівлі за готівкові кошти із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій (надалі - РРО), та здійснюючи таку діяльність без застосування РРО порушив вимоги п.1, п. 2 ст. З даного Закону. Окружний адміністративний суд м. Києва дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, зважаючи на наступне. Як свідчать обставини справи (акт перевірки №64/17-04/[NUMBER] від 11.04.2007р.), фізична особа - СПД [PERSON]. в порушення п.1, п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№265/95-ВР від 06.11.1995р., із змінами та доповненнями здійснював операції з розрахунків в готівковій формі при продажу товарів у сфері торгівлі за готівкові кошти без застосування реєстраторів розрахункових операцій на загальну суму 71295,21 грн., в тому числі в 2005 році на суму 58804,73 грн., в 2006р. на суму 12491,24 грн. В порушення п. 1 ст.9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа [PERSON]. отримував від СПД - фізичних осіб готівкові кошти за продукцію (не власного виробництва) з оформленням прибуткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій. Посилання Позивача про не застосування РРО на п.6 ст.9 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»є помилковим в зв'язку з тим, що ст.1 вказаного Закону встановлено, що реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами) (далі - суб'єкти підприємницької діяльності), які здійснюють операції з розрахунків в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі-продажу іноземної валюти. Встановлення норм щодо застосування або незастосування реєстраторів розрахункових операцій в інших законах не допускається. Окрім того, як зазначається у листі Державного комітету України з питань регуляторної політики з питань підприємництва №10932 від 14.12.2005р.; у відповідності з пунктом 6 статті 9 Закону України від 06.07.95 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»реєстратори розрахункових операцій і розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.. Таким чином, суб'єкти підприємницької діяльності - платники єдиного податку при здійсненні реалізації продукції за готівкові кошти мають право не використовувати реєстратори розрахункових операцій і розрахункові книжки.» Листом Державного комітету України з питань регуляторної політики з питань підприємництва №2-222/327 від 20.01.2003 р. надано роз'яснення, згідно з яким «норма пункту 6 статті 9 Закону розповсюджується тільки на суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб, які працюють за спрощеною системою оподаткування. Приватний підприємець, який працює за загальною системою оподаткування у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, повинен застосовувати реєстратори розрахункових операцій.» Посилання позивача на те, що ДПІ у Шевченківському районі м. Києва безпідставно не застосовано п.12. ст.9 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»не відповідає чинному законодавству України. Як вбачається з матеріалів справи, що місця здійснення підприємницької діяльності СПД-фізичної особи [PERSON]. знаходяться за адресами: [ADDRESS] [ADDRESS] [ADDRESS] Однак, позивач не навів належно допустимих доказів того, що розрахунки у готівковій формі не здійснювалися у місці отримання товарів. Що стосується виїзної перевірки, то твердження СПД-фізичної особи щодо перешкоджання посадовими особами ДПІ у Шевченківському районі м. Києва є безпідставними і не стосуються предмету спору, оскільки працівниками ДПІ було встановлено порушення п. 1 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», тобто факт не проведення через РРО розрахункової операції. Щодо застосування фінансових санкцій, то відповідно до положень Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»фінансові санкції за порушення вимог цього Закону застосовуються згідно ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Посилання СПД - фізичної особи [PERSON]. на статті 239, 250 Господарського кодексу України є безпідставними у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України, цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання. Згідно ст. 4 ГК України, не є предметом регулювання цього Кодексу, зокрема, фінансові відносини за участі суб'єктів господарювання, що виникають у процесі формування та контролю виконання бюджетів усіх рівнів та адміністративні та інші відносини управління за участі суб'єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб'єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб'єкта господарювання. Оскільки застосування штрафних (фінансових) санкцій не можна віднести до відносин, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також у зв'язку з тим, що предметом регулювання Господарським кодексом України не є відносини, що виникають у процесі формування та контролю виконання бюджетів усіх рівнів, чим власне і являється застосування штрафних (фінансових) санкцій, а відповідач не є суб'єктом наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб'єкта господарської діяльності [PERSON]., тому положення ст. 250 ГК України не розповсюджуються на строки застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених ст. 17 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Таким чином, позивачем було порушено п.1, п.2, п.3 ст.3 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№265/95-ВР від 06.11.1995р., із змінами та доповненнями, у зв'язку з чим ДПІ у Шевченківському районі було застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 3198,10грн (згідно рішення №647/17-04/0) та у розмірі 356479,85 грн. (згідно рішення 648/17-04/0 Згідно з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність прийнятих ним рішень. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Позивач не надав суду належних доказів, які б свідчили про правомірність заявлених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене в сукупності, та

Результат розгляду: denied