Рішення адміністративного суду від 2008-03-26 00:00:00+02

Позивач в позовній заяві просив суд стягнути з відповідача на його користь 7606 грн. 60 коп. у вигляді недоотриманих сум на оздоровлення за 2003 - 2007 роки посилаючись на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, має 2 групу інвалідності, пов'язаної з наслідками на ЧАЕС і має право отримувати щорічно по п'ять мінімальних заробітних плат на оздоровлення, але у 2003 - 2007 роках їй відповідач проводив виплати не відповідно до вимог ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а значно нижче, ніж це передбачено цим Законом, чим були порушені його права на отримання допомоги на оздоровлення. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги і просив суд стягнути з відповідача на його користь недовиплачені суми одноразової допомоги на оздоровлення за 2003 - 2007 роки в розмірі 7606 грн. 60 коп. Представник відповідача Штефієнко Г.М. позовні вимоги позивача не визнала, і просила відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що виплати позивачу проводилися відповідно до вимог чинного законодавства і в межах бюджетних асигнувань на ці цілі. А також представник відповідача просила суд застосувати до вимог за 2003 - 2006 роки положення ст.ст.99, 100 КАС України і просила відмовити в позові за пропуском строків звернення до адміністративного суду за ці роки. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача Штефієнко Г.М., дослідивши письмові докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, в межах 2007 року з таких підстав: Позивач [PERSON]. є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та інвалідом II групи, інвалідність пов'язана з наслідками ліквідації, що підтверджується посвідченням І категорії серії[NUMBER], виданим 20.11.2002 року та висновком МСЕК від 09.07.2002 року. Позивачу, як постраждалому від наслідків аварії на ЧАЕС у 2003, 2004 роках було виплачено на оздоровлення по 26 гривень 70 копійок, а у 2003 - 2007 роках - по що підтверджується листом відповідача від 01.02.2008 року № 363, а також підтверджується показами самої позивачки. Суд вважає, що розміри зазначених вище виплат на оздоровлення не відповідали вимогам ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому що в цьому Законі, який діяв до 31.12.2007 року було зазначено, що виплати на оздоровлення учаснику ліквідації Чорнобильської катастрофи І категорії виплачуються в розмірі 5 мінімальних заробітних плат на час виплати. Посилання представника відповідача на те, що Управління праці та соціального захисту населення нарахування та виплати проводило відповідно до чинного законодавства та бюджетних асигнувань на ці цілі, є недоречними, так як розміри виплат були передбачені ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", по п'ять мінімальних заробітних плат, а тому нарахування та виплати на оздоровлення позивачу відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України за №836 від 26.07.1996 року та №562 від 12.07.2005 р. суперечать ст.48 вищезазначеного Закону, який діяв до 31.12.2007 року. Оскільки, Управління праці та соціального захисту населення Богуславської РДА при нарахуванні та виплатах керувалося підзаконними актами, а саме: Постановами Кабінету Міністрів України за №836 від 26.07.1996 року та №562 від 12.07.2005 р., які суперечать ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому суд, враховуючи пріоритетність Законів України над Урядовими постановами вважає, що право [PERSON] на отримання допомог на оздоровлення було дійсно порушене при виплатах за 2003 -2007 роки, тому що замість п'яти мінімальних розмірів заробітних плат, визначених в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Закону "Про державний бюджет", позивач отримував допомогу на оздоровлення в 2003, 2004 роки по 26 грн. 70 коп., а у 2003 - 2007 роках отримував по 120 гривень, про що свідчить лист начальника Управління праці і соціального захисту населення від 01.02.2008 року №363. Враховуючи, що представник відповідача Штефієнко Г.М. заявила клопотання про застосування положень ст.ст.99, 100 КАС України щодо вимоги за 2003 - 2006 роки, і просила відмовити в задоволенні позовної вимоги за наслідками пропущення строків звернення до адміністративного суду, суд вважає за необхідне задовольнити це клопотання і застосувати до вимоги в частині стягнення за 2003 - 2006 роки положення ст.ст.99, 100 КАС України і відмовити у задоволенні вимог за ці роки з таких підстав: Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України "для звернення до адміністративного суду за захистом прав та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав чи інтересів." Згідно частини 1 статті 100 КАС України, "пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін". Представник відповідача наполягає на застосуванні зазначених вимог. Що стосується нарахування та виплати одноразової допомоги на оздоровлення позивачу за 2007 рік, то воно проведено також всупереч вимогам ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в значно нижчому розмірі, ніж передбачено зазначеним вище законом, і строк звернення до адміністративного суду позивачем не пропущений, оскільки виплата була проведена 21.12.2007 року, що стверджується листом відповідача від 01.02.2008 року №363. На час виплати одноразової допомоги на оздоровлення позивачу 21.12.2007 року мінімальна заробітна плата відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" становила 460 грн. Таким чином, виплата 21.12.2007 року одноразової допомоги на оздоровлення[PERSON]. повинна була становити 2300 грн. Оскільки, позивач отримав за цей рік лише 120 грн., що підтверджується довідкою відповідача і позивачем в судовому засіданні, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] недовиплачені допомогу. на оздоровлення в розмірі 2180 грн. В задоволенні вимог за 2003 - 2006 роки, суд вважає за необхідне відмовити позивачу за пропуском строку звернення до адміністративного суду відповідно до клопотання представника відповідача, оскільки позивач не заявляв клопотань про поновлення йому пропущених строків на звернення до адміністративного суду і не надав доказів про поважність причин пропуску. На підставі вищевикладеного та

Результат розгляду: partial