Рішення адміністративного суду від 2008-03-31 00:00:00+03

Зміст позовних вимог позивачів В лютому 2007 р. перший заступник військового прокурора Південного регіону України, звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом, в якому вказує, що проведеної у 2006 р. прокурорською перевіркою в Одеському обласному військовому комісаріаті були встановлені порушення з боку посадових осіб, в частині перерахунку та сплати позивачеві пенсії. Обґрунтовуючи свою мету звернення до суду, прокурор послався на ст. 36-1 ч. 2 Закону України “Про прокуратуру”, яка дає право прокурору здійснювати представництво, пояснивши при цьому, що [PERSON]. є людиною похилого віку і не може самостійно захистити свої інтереси. Правова позиція прокурора складається в тому, що посадовими особами Одеського обласного військового комісаріату в порушення Указу Президента України від 16.05.2000 р. “Про впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців” та постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 р. “Про грошове забезпечення військовослужбовців” з 01 квітня 2000 р. не був здійснений перерахунок пенсії позивачеві, якій відносився до військовослужбовців льотне - підйомного складу. Порушення вищезазначених норм Законів, прокурор поясняє тим, що керівництво Одеського обласного військового комісаріату виконувало вимоги приказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України, якій був доведений у формі телеграми і якій забороняв до визначення механізму виплати підвищених пенсій їх виплати. Виконання цього наказу прокурор вважає незаконним, посилаючись на те, що відповідно до вимог ст. 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, а також постанови Кабінету Міністрів України “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей” призначені раніше військовослужбовцям пенсії повинні бути перераховані у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорії військовослужбовців. На вимогу прокурора, відповідач в особі Одеського обласного військового комісаріату розрахував заборгованість суми пенсії за період 01.04.2000 р. до 31.12.2002 р. та за період 01.01.2003 р. по 30.09.2003 р. перед позивачем і вона склала 979, 29 грн. Як убачається з наданого позову, прокурор вважає, що дана заборгованість, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 р. “Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсії деяким категоріям громадян” повинна бути сплачена відповідачем в особі Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області. Даний пенсійний орган, на думку прокурора, зобов'язаний здійснити одноразову виплату позивачеві заборгованості в розмірі 979, 29 грн.. В судовому засіданні прокурор повністю підтримав заявлений позов та просив його задовольнити в повному обсязі. Від позивача[PERSON]. до суду надійшла заява, в якої він підтримував позовні вимоги прокурора та просив слухати справу за його відсутністю. Правова позиція відповідача в особі Одеського обласного військового комісаріату Представник Одеського обласного військового комісаріату позов не визнав, поясняючи наступне. Дійсно до 01 січня 2007 р. на органи пенсійного забезпечення Міністерства оборони України, в особі військових комісаріатів був покладений обов'язок призначення пенсій, їх перерахунку та надіслання до установ Ощадного банку пенсійних листів, стосовно військовослужбовців, які перебували на їх обліку. Не заперечуючи проти вимог Законів, які зобов'язували військові комісаріати провести перерахунок пенсій, представник звернув увагу на те, що установа, яку він представляє, виконала вимоги Указу Президента України від 16.05.2000 р. “Про впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців” та постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 р. “Про грошове забезпечення військовослужбовців”. Так, на його думку, в вищезазначеному Указі вказано, що “Кабінету Міністрів України провести поетапне підвищення посадових окладів військовослужбовців, починаючи з 01.04.2000 р., за рахунок і в межах асигнувань, передбачених у Державному бюджеті України на 2000 рік на грошове забезпечення відповідних військових формувань”. Кабінет Міністрів України, прийнявши 22.05.2000 р. постанову “Про грошове забезпечення військовослужбовців” в п. 1 зазначив “затвердити схеми посадових окладів військовослужбовців у розмірах згідно з додатками та ввести їх у дію поетапно, починаючи з 01.04.2000 р.” Представник Одеського обласного військового комісаріату стверджує про те, що не був визначений механізм виплат нових посадових окладів, обґрунтовуючи це тим, що Президент у своєму Указі послався на асигнування коштів на цю мету у Державному бюджеті, а Кабінет Міністрів України, зазначив, що нові посадови оклади повинні бути введені поетапно. На думку представника, наявність приказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України, якій забороняв до визначення механізму виплати підвищених пенсій, проводити їх виплати була викликано саме не урегульованістю даного механізму. В жодному із зазначених нормативних актів не було вказано о виплатах, тільки про проведення перерахунку. Відповідно до вимог Закону “Про військовий обов'язок і військову службу”, посадові особи Одеського обласного військового комісаріату зобов'язані виконувати накази вищестоящих військовослужбовців, а тому наказ, якій надійшов від начальника Генерального штабу Збройних Сил України, вони виконали беззаперечно . Це виконання виразилося в тому, що вони з 01.04.2000 р., здійснили позивачеві перерахунок пенсії. Заперечуючи проти позовних вимог, які стосуються незаконних дій військового комісаріату щодо виплати пенсій, представник послався на ст. 52 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб”, відповідно до якої виплати пенсій, здійснюють установи Ощадного банку України. Він вважає, що визнати дії військового комісаріату, щодо проведення виплат пенсії суперечить даному закону, а також “Інструкції по організації роботи по пенсійному забезпеченню військовослужбовців та членів їх, сімей і соціальне обслуговування пенсіонерів у Міністерстві оборони”, яка діяла на той період часу. Обласний військовий комісаріат призначав пенсії, перераховував їх та направляв ці відомості до установ Ощадбанку для здійснення виплат із коштів державного бюджету в межах наданих асигнувань. Крім того, представник відповідача наполягав на застосуванні судом вимог ст. 100 КАС України, вважаючи, що позивачами без поважних причин пропущений строк звернення до адміністративного суду. Правова позиція відповідача в особі Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області. Заперечуючи проти позову, представник Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області пояснив, що відповідно до вимог ст. 99 Закону України “Про Державний бюджет України” у 2007 р. призначення (перерахунок) та виплата пенсій військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених із військової служби та деяких інших осіб » здійснюється органами пенсійного фонду України. Представник вважає, що органи Пенсійного фонду України, зокрема, Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області, не може відповідати за дії Міністерства оборони, на якого було покладені до 2007 р. функції по пенсійному забезпеченню військовослужбовців, так як вони не є правонаступниками даного відомства. При цьому, представник посилалася на лист Міністерства юстиції України від 30.03.07 р. , якій дав роз'яснення щодо правонаступництва юридичних осіб. Мотивувальна частина постанови. З'ясував обставини справи та перевірив їх доказами, суд прийшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити на наступних підставах. Наданими сторонами доказами, судом було встановлено, що позивач [PERSON]. був звільнений з військової служби наказом Головнокомандуючого ВПС №0383 від 21.05.1975 р. за ст. 59 п. “а” із посади штурмана авіаескадрильї та перебуває на пенсійному забезпеченні у Одеському обласному військовому комісаріаті. 16 травня 2000 р. Президент України прийняв Указ “Про впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців”, в якому постановив Кабінету Міністрів України: - провести поетапне підвищення посадових окладів військовослужбовців, починаючи з 01 квітня 2000 р., за рахунок і в межах асигнувань, передбачених у Державному бюджеті України на 2000 р. на грошове забезпечення відповідних військових формувань; - підготувати в установленому порядку за підсумками виконання Державного бюджету України у першому півріччі 2000 р. пропозиції щодо збільшення видатків на грошове та пенсійне забезпечення військовослужбовців. Кабінет Міністрів України, виконуючи даний Указ Президента України 22.05.2000 р. прийняв постанову “Про грошове забезпечення військовослужбовців”, в якої постановив “затвердити схеми посадових окладів військовослужбовців у розмірах згідно з додатками та ввести їх у дію поетапно, починаючи з 01.04.2000 р.. Міністерству оборони установити посадові оклади за іншими посадами військовослужбовців, відповідно до розмірів посадових окладів за основними типовими посадами, затверджених цією постановою”. Міністерство оборони України, виконуючи дані нормативні акти, 06.06. 2000 р. видає наказ №146\3\19\3221, згідно з яким уповноважує військові комісаріати провести перерахунок, раніше призначених пенсій в тому числі й пенсіонерам із числа льотне -підйомного складу з 01.04.2000 р., однак до визначення механізму перерахунку пенсії на додаткові види грошового забезпечення (крім відсоткової надбавки за вислугу років) пенсій залишити в абсолютних сумах, тобто у сумах, які існували до дії даних Законів. Як вбачається з матеріалів пенсійної справи позивача [PERSON]., що була оглянута в судовому засіданні, 01.04.2000 р. йому, на підставі вимог Указу Президента України від 16.05.2000 р. був здійснений перерахунок пенсії, а саме підвищений посадовий оклад і відповідно до нього інші надбавки. Однак, установи Ощадбанку не виплачували позивачу підвищений розмір пенсії у зв'язку з тим, що відповідач в особі Одеського обласного військового комісаріату не направив ним пенсійний лист із новим розрахунком і не було для цієї мети коштів, виділених Державним бюджетом України. Позивач не звертався із заявами до Одеського обласного військового комісаріату про перерахунок призначеної пенсії та не наполягав на її виплаті. У 2006 р. прокуратурою Південного регіону України була здійснена перевірка додержання посадовими особами Південного оперативного командування законодавства про соціальний та правовий захист військовослужбовців, в результаті якої були встановлені факти невиплати в тому числі й позивачу підвищеної пенсії. Аналізуючи фактичні обставини справи та норми Законів, що їх регулюють, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб” пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорії військовослужбовців. Перерахунок здійснюється на момент виникнення права на такий перерахунок. Аналогічні положення мстяться у постанові Кабінету Міністрів України “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей”, а також в п. 118 наказу Міністра Оборони України “Про затвердження Положення про порядок призначення та виплати в Міністерстві оборони України державних пенсій і допомоги військовослужбовцям та членам їх, сімей”. Відповідач в особі Одеського обласного військового комісаріату провів позивачеві перерахунок раніше призначеної йому пенсії 01.04.2000 р., тобто з дати, із якої було підвищено грошове забезпечення, тому не має підстав для визнання його дій у даній частині неправомірними. Що стосується позовних вимог щодо визнання неправомірними дій Одеського обласного військового комісаріату у зв'язку з невиплатою призначених пенсій, то дані вимоги також є необґрунтованими, так як такій обов'язок на нього не покладений. Даний висновок суду, підтверджується наступними правовими актами. Відповідно до вимог ст. 52 Закону України “Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб”, в редакції до 04.07.2002 р. пенсіонерам з числа осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх, сімей пенсії виплачуються установами Ощадного банку України за місцем фактичного проживання пенсіонера, незалежно від прописки, на підставі відповідних документів, які оформляються органами пенсійного забезпечення Міністерства оборони України. Згідно з вимогами “Інструкції по організації роботи по пенсійному забезпеченню військовослужбовців та членів їх, сімей і соціальному обслуговуванню пенсіонерів у Міністерстві Оборони України”, яка діяла до 2007 р. загальне керівництво роботою по пенсійному забезпеченню військовослужбовців та членів їх сімей і соціальному обслуговуванню пенсіонерів було покладено на Головне фінансове управління. Також, вищезазначена Інструкція передбачає, що на обласні військові комісаріати покладається призначення звільненим із військової служби військовослужбовцям пенсій і допомог, забезпечення перерахунку призначених пенсій. Для цього працівники даної установи оформлюють пенсійний лист, якій є підставою для виплати пенсіонерам пенсії установою Ощадного банку України. Він складається з двох частин: корінця та самого пенсійного листа. В усіх випадках призначення (відновлення), продовження виплати пенсій, а також при їх перерахунку пенсійний лист виписується на весь строк виплати пенсіонеру пенсії у призначеному розмірі. Пенсійний лист підписується посадовими особами обласного військового комісаріату, засвідчується гербовою печаткою та висилається рекомендованим листом або доставляється з посланцем в установу Ощадбанку України за місцем проживання одержувача пенсії. У відповідності з ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу і не може виходити за межи позовних вимог. Суд, може вийти за межи позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. На думку суду, дана стаття покладає на суд обов'язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до адміністративного суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і він не повинен виходити за межи цих вимог, тобто якщо позивачі просять визнати дії суб'єкта владних повноважень неправомірним щодо виплати пенсій, суд розглядає ці вимоги так як вони заявлені. Також, не можуть бути, на думку суду, задоволені вимоги позивачів щодо зобов'язання Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області здійснити одноразову виплату заборгованості з пенсійного забезпечення за період із квітня 2000 по вересень 2003 року у розмірі 979, 29 грн. Дані вимоги позивачів суперечать вимогам ст. 99 Закону України “Про Державний бюджет України у 2007 р.” тому, що призначення (перерахунок) та виплата пенсій військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб звільнених із військової служби та деяких інших осіб” покладений на органи Пенсійного фонду України тільки з 01 січня 2007 р. Не існує жодного нормативного акту, якій би покладав на органи пенсійного фонду України відповідальність за невиконання Міністерством оборони, або іншим Міністерством зобов'язань щодо неналежної виплати пенсії. Представник Одеського обласного військового комісаріату наполягав на застосуванні судом ст. 100 КАС України та просив відмовити в позову за наслідками пропуску позивачами строку звернення до суду. Розглядаючи цю вимогу, суд встановив, що дійсно прокуратура Південного регіону України, яка зобов'язана здійснювати нагляд за додержанням законів посадовими особами Південного оперативного командування в тому числі й законодавства про соціальний та правовий захист військовослужбовців, лише у 2006 р. провела перевірку щодо виплат, які стосуються квітня 2000 р.. Між тим, суд вважає, що застосування даної статті є неможливим, тому що строком захищаються лише законні вимоги, вимоги, які по суті є незаконними строками не - захищаються. На підставі викладеного, суд,

Результат розгляду: denied