Рішення адміністративного суду від 2008-09-15 00:00:00+03

Прокурор м. Докучаєвська звернувся в інтересах [PERSON] до суду з позовом до відповідача про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2005-2007 роки. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що Докучаєвське УПСЗН за 2005-2007 роки виплатило йому компенсацію на оздоровлення по 90 грн., у той час, коли ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачені щорічні компенсаційні виплати на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Недоплата складає 5265,00 грн. Також просить визнати дії відповідача щодо відмови у виплати вказаних сум неправомірними. Позивач до суду не з'явився, надавши заяву в якій просить справу розглядати без його участі на позові наполягає. Прокурор у судовому засіданні уточнив позовні вимоги , зазначив, що [PERSON]є інвалідом 3 групи, ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачені щорічні компенсаційні виплати на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат. Недоплата складає 4158,00 грн., яку просять стягнути з відповідач, просив уточнені позовні вимоги задовольнити, надавши пояснення аналогічні тим, що зазначені у позові. Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Докучаєвської міської ради в судове засідання не з»явилася, надавши заяву в якій просить справу розглядати без їх участі, позов не визнають, надавши до суду письмові заперечення проти позову, пославшись на те, що ст.48 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачена щорічна компенсація на оздоровлення , зокрема, інвалідам 1 групи у розмірах 5 мінімальних заробітних плат. У своїй діяльності управління керується ст.ст. 62, 63 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи”, згідно яких застосування цього Закону ( в тому числі ст. 48) проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів, а фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету. Вказані норми Закону не суперечать Конституції України, оскільки ст.95 Конституції передбачено, що тільки виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Фінансування витрат, пов*язаних з виплатою допомоги на оздоровлення здійснюється за розмірами , визначеними Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р. № 562 « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». ст.77 ЗУ « Про Державний бюджет України на 2006 рік» визначено з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим законом зупинити на 2006 рік дію абзаців 2,3,4,5,6 та 7 частини першої , частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої ст.48 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Суд, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши заперечення відповідача, письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС , інвалідом 3 групи, 1 категорії, у зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Ст. 48 вказаного вище Закону передбачена щорічна компенсація на оздоровлення, зокрема інвалідам 3 групи у розмірі 4 мінімальних розмірів заробітної плати. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Відповідно до ст.83 Закону України « Про державний бюджет України на 2005 рік»розмір мінімальної заробітної плати становив з 01.01.2005 року-262 грн.на місяць, з 01.04.2005 року- 290 грн., з 01.07.2005р.-310 грн., з 01.09.2005р.-332 грн.. Зі змісту Закону не вбачається будь-яких обмежень щодо можливості застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації статті 48 Закону. Відповідно до п.30 ст. 71 ЗУ « Про Державний бюджет України на 2007 рік», зупинена на 2007 рік дія абзаців 2,3,4,5,6,7 частини першої , частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої ст.48 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині виплат компенсації і допоміг у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Однак рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року п.30 ст.71 ЗУ « Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнано неконституційним. Діючи закони не містили обмежень щодо застосування ст.48 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Оскільки ні Верховна рада України, ні Кабінет Міністрів України в 2005 році будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постанова Кабінету Міністрів України. За таких обставин та з урахуванням вимог ст.48 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідач повинен виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2005 рік, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виникнення права на виплату. [PERSON] 27.10.2007 року було виплачено 90,00 грн.., 27.09.2006р-90,00грн., 27.02.2007р.-90,00 грн.. З урахуванням отриманої позивачем суми 90,00 грн. та розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виплати 400,00грн., на користь позивача за 2007 рік підлягає стягненню допомога на оздоровлення в розмірі 1510,00 грн. (400х4-90). З урахуванням отриманої позивачем суми 90.00 грн. та розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виплати 332 грн., на користь позивача за 2005 рік підлягає стягненню допомога на оздоровлення в розмірі 1238,00 грн. (332х4-90). В частині стягнення щорічних виплат на оздоровлення за 2006 рік слід відмовити, оскільки відповідно до п.37 ст. 77 ЗУ « Про Державний бюджет України на 2006 рік», зупинена на 2006 рік дія абзацу 3 частини 4 ст.48 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині виплат компенсації і допоміг у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст.48 спеціального Закону та приписів п.п.1-3 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМ України № 936 від 20.09.2005р у управління праці та соціального захисту населення з'явився обов'язок щодо реалізації механізму фінансування випадків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо, зокрема, пільг громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Статтею 63 спеціального Закону фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України. На підставі викладеного, ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи”, п.37 ст. 77 ЗУ « Про Державний бюджет України на 2006 рік»,ст.83 Закону України « Про державний бюджет України на 2005»,

Результат розгляду: partial