Рішення адміністративного суду від 2008-04-17 00:00:00+03

26.02.2008 р. Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Дніпродзержинська звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати фіксованого розміру страхових внесків, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідачу за період з 1 січня 2005 р. по 30 березня 2005 р. включно необхідно було сплатити внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі фіксованої ставки у сумі 239грн. 82коп. Сума заборгованості відповідача розрахована з урахуванням перерозподілу відділенням Державного казначейства України у відповідному розмірі суми сплаченого фіксованого податку за спірний період у розмірі 9грн. 00коп. Таким чином загальна заборгованість відповідача по внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування складає 239,82 грн. Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просить суд задовольнити їх повністю, стягнувши з відповідача суму заборгованості зі сплати фіксовиної ставки у розмірі 239грн. 82коп. Відповідач двічи не з'явився у судові засідання, повістки про дату, час та місце їх проведення судом направлені вчасно, заперечення проти позову не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності вважає необхідним задовольнити даний позов у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.1 ст.11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за № 1058-ІV (далі - Закон за № 1058-ІV) загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які працюють у приватних підприємців - суб'єктів підприємницької діяльності (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємнцької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок (...). Порядок сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування передбачено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058- ІV від 09.07.2003 року та Інструкцією "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16.01.2004 року за № 64/8663, відповідно до яких на відповідача покладено обов'язки по нарахуванню, обчисленню і сплати в установлені строки та в повному обсязі внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до п.8 ст.45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» в редакції від 23.12.2004 року за № 2285-ІV (далі - Закон за № 2285-ІV) для фізичних осіб, яки обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та членів їх сімей, які беруть участь у проваджені ними підприємницької діяльності, на 2005 рік встановлений фіксований розмір страхового внеску у розмірі мінімального страхового внеску. Відповідно до абзацу 9 ст.1 Закону за № 1058-ІV мінімальний страховий внесок - сума коштів, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір страхового внеску, встановлених законом на день отримання заробітної плати (доходу). Згідно з першим реченням ст.83 Закону за № 2285-ІV розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня до 1 квітня 2005 року становить 262 гривні на місяць. Відповідно до п.2 ст.4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування»від 26.06.1997 року № 400/97-ВР ставка страхового внеску на обов'язкове державне пенсійне страхування, визначена законом на період з 01.01.2005 року до 31.03.2005 року, для фізичних осіб - СПД установлена в розмірі 32 відсотки від об'єкту оподаткування - суми оподатковуваного доходу (прибутку), тобто мінімальної заробітної плати. Отже, мінімальний страховий внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а відповідно до ч.5 ст.45 Закону за № 2285-ІV фіксований розмір страхових внесків на загальнообов'язкове державне страхування для фізичних осіб - СПД, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), складає: 262грн. •32 % = 83,84 грн. Таким чином зазначені особи зобов'язані сплачувати у 2005 році страховий внесок в сумі 83,84 грн. Згідно з абзацу З п.11.12 розділу 11 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до ПФУ, затвердженої Постановою Правління ПФУ від 19.12.2003 року за № 21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663 (далі - Інструкція № 21-1) фізичні особи - СПД, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), подають до органу Пенсійного фонду до 1 квітня наступного за звітним роком річний звіт про нараховані та сплачені суми фіксованого розміру страхових внесків за формою згідно з додатком 26 цієї Інструкції. Фізична особа-підприємець [PERSON], яка зареєстрована в Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Дніпродзержинська як платник страхових внесків за загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, перебуває на спрощеній системі оподаткування (фіксований податок) [NUMBER]. Таким чином, відповідач по справі - Фізична особа-підприємець [PERSON], яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, є платником фіксованого податку та була зобов'язана сплатити за січень, лютий та 30 днів березня 2005 року із розрахунку 83,84 грн. за місяць з урахуванням частини фіксованого податку, перерахованого Держказначейством у грудні 2004р. за 2005р. Остаточний розрахунок здійснюється до 1 квітня 2006р. Зі звіту, поданого відповідачем до УПФУ в Дніпровському районі (а.с.5) вбачається, що Фізичною особою-підприємцем [PERSON] не сплачено страхові внески за період січень-березень 2005 р. у фіксованому розмірі, передбаченому діючим на той період законодавством. Заборгованість також підтверджується копією двостороннього акту звірки, доданої до матеріалів справи (а.с.4). Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших законодавчих актів України» від 25.03.2005 року за № 2505-ІV (далі - Закон за № 2505-ІV) викладена нова редакція Закону за № 2285-ІV, зокрема, внесені зміни до ст. 45 цього Закону, якими скасована сплата СПД - фізичними особами фіксованої ставки страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Враховуючи, що Закон за № 2505-ІV набрав чинності з дня його опублікування, тобто з 31.03.2005 року, розмір фіксованої ставки страхових внесків на загальнообов'язкове державне страхування визначатиметься розрахунково як добуток зазначеної фіксованої ставки на місяць та кількості днів до набрання чинності Законом за № 2505-ІV: (83,84 •30)/31 = 81,14 (грн). Отже, заборгованість відповідача - Фізичної особи-підприємця [PERSON] зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за фіксованою ставкою, з урахуванням сплачених сум, становить: 83,84 + 83,84 + 81,14 - 9 = 239,82 (грн). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв`язку з неперерозподілом Державним казначейством України частини податків до ПФУ, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - I кварталу 2005 року»від 16.03.2006 за № 3583-ІV (далі - Закон за № 3583-ІV), суми внесків до ПФУ, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, які були сплачені ними в складі податків згідно з чинним законодавством України протягом 2004 року - І кварталу 2005 року, але не були зараховані на їх особові рахунки в цих фондах у зв'язку з застосуванням Державним казначейством України норм діючого на той час Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» від 23 грудня 2004 року № 2285-ІV, не вважати заборгованістю. Отже, згідно наведених положень не є заборгованістю лише суми внесків до ПФУ, що були сплачені в складі податків, та вказані положення регулюють правовідносини в галузі заборгованості з внесків до ПФУ, що були сплачені лише в складі податків. Частина страхових внесків до ПФУ в складі фіксованого податку відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян” за № 13-92 від 26.12.1992 р. та Декрету Кабінету Міністрів України „Про місцеві податки та збори” за № 56-93 від 20.05.1993 р. складає лише 10 відсотків від суми фіксованого податку. Натомість, фіксована ставка страхових внесків до ПФУ в аналізований період складає 83,84 грн. Отже, Закон за № 3583-ІV не регулює питання заборгованості частини внесків до ПФУ - різниці між фіксованою ставкою страхових внесків, та суми коштів, що мали б надійти у вигляді 10 відсотків від фіксованого податку (однак згідно з ч.5 ст.45 Закону за № 2285-ІV ці кошти не надійшли). Оскільки в матеріалах справи наявні докази щодо несплати Відповідачем таких внесків, то розмір його заборгованості, з урахуванням сплачених сум, складає 239грн. 82коп. Таким чином Закон за № 3583-ІV, прийнятий на виконання ст.45 Закону за № 2285-ІV, не звільняє (і не може звільняти) від обов'язку сплати страхових внесків до ПФУ, а в сукупності зі ст. 45 Закону за № 2285-ІV лише перерозподіляє ці внески, причому лише в частині, сплаченій у складі фіксованого податку. Ця позиція підтверджується і положеннями ч.6 ст.18 Закону за № 1058-ІV, відповідно до якої законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що на час розгляду справи сума боргу відповідачем не сплачена в добровільному порядку, відповідних доказів суду не надано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати по справі з Відповідача не стягуються.

Результат розгляду: granted