Рішення адміністративного суду від 2008-01-21 00:00:00+02

Відповідачем - державним виконавцем Підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у м. Києві 21.08.2007 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виданого 07.08.2007 р. Господарським судом м. Києва виконавчого листа № 40/14-А про зобов'язання позивача-1 -Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва провести погашення податкових векселів № 149202 від 01.11.2006, № 149203 від 01.11.2006, № 149207 від 02.11.2006, № 149209 від 02.11.2006, № 149208 від 02.11.2006, № 149222 від 02.11.2006, № 149210 від 02.11.2006, № 149206 від 02.11.2006, № 149205 від 02.11.2006, № 149204 від 02.11.2006, № 149213 від 22.11.2006, № 149214 від 22.11.2006, № 149215 від 22.11.2006, емітованих ПП “Офір”, шляхом проведення заліку сум бюджетного відшкодування та направлення на адресу ПП “Офір” (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9 кв. 414, код 32854673) повідомлення про проведення погашення вищезазначених векселів. Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України “Про виконавче провадження” в постанові від 21.08.2007 р. встановлено строк до 28.08.2007 р. для добровільного виконання рішення суду. Згідно ст. 76 Закону України “Про виконавче провадження” після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець відповідно до статті 24 цього Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення. У разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання. Якщо після цього рішення не буде виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, а на боржника державним виконавцем накладається штраф у сумі двократного розміру витрат на проведення виконавчих дій у порядку, встановленому частиною другою статті 87 цього Закону. У відповідності до ст. 87 Закону України “Про виконавче провадження” у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на посадових осіб боржника - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі. Як вбачається з позовної заяви, позивачем-1 постанова Господарського суду м. Києва від 30.01.2007 № 40/14-А протягом строку наданого для добровільного виконання не була виконана. Позивачем-1 31.08.2007 подано до Підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у м. Києві лист від 22.08.2007 № 7236/10/10-036 в якому повідомлено про неможливість виконання постанови Господарського суду м. Києва від 30.01.2007 № 40/14-А у зв'язку із касаційним оскарженням до Вищого адміністративного суду України зазначеної постанови. Також в листі вказано, що 25.07.2007 позивачем-1 подано до Вищого адміністративного суду України клопотання про зупинення виконання постанови Господарського суду м. Києва від 30.01.2007 № 40/14-А, а тому, позивач-1 стверджує, що процедура адміністративного оскарження не закінчена. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 215 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються. Згідно ч. 3 ст. 230 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції з усіх процесуальних питань постановляє ухвали. Вищий адміністративний суд України має повноваження зупинити виконання рішення Господарського суду м. Києва від 30.01.2007 № 40/14-А. Станом на день розгляду спору суду не надано жодних доказів того, що Вищим адміністративним судом України відкрито касаційне провадження та зупинено виконання рішення Господарського суду м. Києва від 30.01.2007 № 40/14-А. Відповідно до ч. 3 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Таким чином, постанова Господарського суду м. Києва від 30.01.2007 у справі № 40/14-А відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набрала законної сили - 25.04.2007 та є чинною станом на день розгляду справи. Відповідно до ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Відтак, судом встановлено, що постанова Господарського суду м. Києва від 30.01.2007 у справі № 40/14-А є чинною станом на день розгляду спору та обов'язковим до виконання на всій території України. Відповідно до ст. 76, 87 Закону України “Про виконавче провадження” 31.08.2007 відповідачем винесено постанову № 143/9 про накладення на позивача-2 -начальника ДПІ у Святошинсьому районі м. Києва [PERSON] штрафу в розмірі 340,00 грн. Разом з постановою про накладення штрафу відповідачем направлено вимогу від 31.08.2007 № 143/9, якою зобов'язано позивача-1 в строк до 10.09.2007 надати підтвердження виконання рішення суду. За невиконання судового рішення та законних вимог державного виконавця у відповідності до ст. 76, 87 Закону України “Про виконавче провадження” відповідачем 11.09.2007 винесено постанову № 143/9 про накладення штрафу на начальника ДПІ у Святошинському районі м. Києва [PERSON] Судом не приймається твердження позивачів, що відповідач не мав права виносити 11.09.2007 постанову № 143/9 про накладення штрафу на позивача-2 у зв'язку із поданням 17.09.2007 позивачем-1 скарги № 4261/10/10-036 від 14.09.2007 до Підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у м. Києві про скасування постанови № 143/9 від 31.08.2007 про накладення штрафу з наступних підстав. Статтею 34 Закону України “Про виконавче провадження” наведено вичерпний перелік обставин, які зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, а саме: 1) смерті стягувача або боржника, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення існування сторони - юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво; 2) визнання стягувача або боржника недієздатним; 3) проходження боржником строкової військової служби у Збройних Силах України, передбачених законом інших військових формуваннях, якщо за умовами служби провадження виконавчих дій неможливе, чи на прохання стягувача, який проходить строкову військову службу в Збройних Силах України або інших військових формуваннях; 4) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа; 5) прийняття судом до розгляду скарги на дії органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення; 6) зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження посадовою особою, якій законом надано таке право; 7) подання до суду позову про виключення майна з акта опису й арешту; 8) порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, введеного господарським судом, крім випадків знаходження виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника); 9) сплати боржником або іншим гарантом у порядку, передбаченому законодавством (у тому числі за договорами про відшкодування ядерної шкоди), коштів на відшкодування ядерної шкоди, що дорівнюють або перевищують встановлену законом межу відповідальності оператора ядерної установки. Для обчислення сплачені кошти підлягають перерахуванню у Спеціальні права запозичення, що встановлюються Міжнародним валютним фондом, за офіційним курсом Національного банку України на день сплати; 10) внесення касаційного подання прокурора на рішення суду; 11) звернення до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною четвертою статті 11 цього Закону; 12) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення; 13) наявності коштів боржника на депозитних, вкладних та інших подібних рахунках боржника, з яких боржник не вправі вимагати видачі чи списання коштів до спливу певного строку, в разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення; 14) внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу"; 15) призначення тимчасової державної допомоги відповідно до частини п'ятої статті 181 Сімейного кодексу України. А тому подання скарги про скасування постанови державного виконавця до Підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у м. Києві не зумовлює обов'язкове зупинення виконавчого провадження. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Судом встановлено, що постанова відповідача № 143/9 від 11.09.2007 про накладення штрафу на начальника ДПІ у Святошинському районі м. Києва [PERSON] винесена у відповідності та з дотриманням вимог ст. 76, 87 Закону України “Про виконавче провадження”. У той же час оскаржувана постанова відповідача не впливає на права та законні інтереси Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва оскільки має характер індивідуальної дії. Таким чином позовні вимоги позивача 1 задоволенню не підлягають оскільки оскаржуваний акт не зачапає його прав та законних інтересів. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач довів правомірність своїх дій. За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Результат розгляду: denied