Рішення адміністративного суду від 2008-06-19 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що є інвалідом 3 групи в наслідок захворювання пов'язаного з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварій на ЧАЕС та перебуває на обліку в УПСЗН Новокаховської міської ради Херсонської області, згідно ст.7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року має статус інваліда війни, відповідно до ст. 5(13) вказаного Закону щорічно до 5 травня інвалідам війни 3 групи виплачується разова грошова компенсація в сумі 7 мінімальних пенсій за віком, всього до виплати належало 7679, 00 грн., фактично виплачено 840 грн., проте виплатити всю суму відповідач відмовляється, тому позивач вважає відмову неправомірною та просить зобов*язати головне управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області здійснити перерахунок і виплату разової грошової допомоги у розмірах, як інваліду війни другої групи, відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також зобов*язати головне управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області в подальшому нараховувати і сплачувати разову грошову допомогу у розмірах, відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», стягнути з відповідача недоотриману суму в розмірі 6839рн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача - УПСЗН Новокаховської міської радив судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що виплата одноразової грошової допомоги згідно із ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щороку здійснюється в розмірах, встановлених Законами України «Про Державний бюджет» на відповідні роки, у 2005, 2006 роках Закони України «Про Державний бюджет України» не були скасовані жодним нормативно-правовим актом України, у поточному році виплата зазначеної допомоги була здійснена в квітні 2007 року, тобто до прийняття Конституційним судом Рішення від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 у справі № 1-29/2007 (справа про соціальні гарантії громадян); про визнання неконституційними положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік», які обмежували певні види пільг. Крім того, зазначила, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду із вимогами про нарахування та виплату щорічної допомоги за період 2005-2006 роки, тому у позові слід відмовити з цих підстав. Представник співвідповідача - Головного управління праці та соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації та цент по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу у свою відсутність, надіслав на адресу суду письмові заперечення проти позову, в яких позов не визнав з аналогічних підстав, зазначивши, що при вирішенні даного спору слід керуватися чинними законодавчими та нормативно-правовими актами, зокрема законами про державний бюджет на відповідні роки, окрім того зазначив, що цент по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат не призначає соціальні виплати, не є власником коштів чи спеціальних фондів по виплаті допомог. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності у відсутності нез*явившихся осіб. Заслухавши позивача, представника відповідача - УПСЗН Новокаховської міської ради, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач має статус інваліда війни. Згідно із ст. 13 вказаного Закону щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, зокрема інвалідам 3 групи - сім мінімальних пенсій за віком. Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в УПСЗН Новокаховської міської ради Херсонської області як інвалід війни 3 групи, який брав участь у ліквідації наслідків аварії на чорнобильські АЕС. З цих підставі він має право на виплату разової грошової допомоги у розмірі сім мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 22 Конституції України, яка є нормою прямої дії, при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової оцінки для його встанолення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень надають відповідні Закони України про прожитковий мінімум, а також ЗУ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», згідно із ст. 1 якого прожитковий мімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» виключно законами України визначається, зокрема мінімальний розмір пенсії за віком. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Відповідно до Закону України від 15 березня 2007 року № 749-5 та існує в новій редакції з 28 березня 2007 року, прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність, визначений з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. Таким чином, для позивача як інваліда 3 групи, мінімальний розмір пенсії за віком для нарахування щорічної одноразової допомоги повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів. Отже, з дня встановлення позивачу інвалідності щорічну разову грошову допомогу позивач мав отримувати розмірі 7679 грн. (2005 рік - 332 грн х 7 = 2324, 00 грн., 2006 рік 359 х7= 2513, 00 грн., 2007 рік - 406 грн. х 7 = 2842 грн.) Фактично позивачем отримано 840 грн. Таким чином, розмір недоотриманої допомоги складає 6839 грн., проте УПСЗН Новокаховської міської ради відмовляється нарахувати та виплатити позивачу допомогу у вказаних розмірах відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». За таких обставин, суд визнає цю відмову неправомірною і вважає, що сума недоотриманої допомоги підлягає стягненню з УПСЗН Новокаховської міської ради на користь позивача в примусовому порядку. Крім того, рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 у справі № 1-29/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) встановлено, що оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначний у Конституції України, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України. З цих підстав визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) певні положення ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема ст. 29, якою у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту здійснюється у розмірі інвалідам 3 групи, п. 13 ст. 71, яким зупинено дію ч. 5 ст.ст. 12, 13, 14 та 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги. Суд також дійшов висновку, що належним відповідачем у справі є саме Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради, оскільки саме цей орган визначає право на призначення одержувачу того чи іншого виду допомоги, здійснює нарахування сум допомоги ветеранам війни і веде облік вказаних осіб. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню, а сума недоотриманої допомоги підлягає стягненню на користь позивача з УПСЗН Новокаховської міської ради. Відповідно до ч. 2 ст. 19, ст. 22 Конституції України; ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від22.10.1993 року № 3551-ХІІ; ст. ст. 1, 2 17, 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-ІІІ; ст. 28, п.п. 13, 16 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року; ст. 63 «Про державний бюджет України на 2005 рік» від 23.12.2004 року № 2285-ІУ; ст. 65 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 року № 3235- ІУ; ст. 62 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік"; Рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 у справі № 1-29/2007 (справа про соціальні гарантії громадян);

Результат розгляду: granted