Рішення адміністративного суду від 2008-04-14 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Ялтинського міського суду як адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом в порядку процесуальних вимог адміністративного судочинства і просить суд : - Визнати довідку Ялтинського міського управління земельних ресурсів про склад земель від 3 квітня 2007 року № 5692-2/10-25 в частині зазначення на „землі під лісною рослинністю”, що відповідає графам 22, 23 державної статистичної звітності за формою № 6-зем - недійсною; - Зобов'язати Ялтинське міське управління земельних ресурсів видати довідку іншого змісту про склад земель щодо земельної ділянки № 15 площею 0.083 га, розташованої на захід від річки Хаста-Баш у с. Кореїз, у відповідності з графами 34, 35 державної статистичної звітності за формою № 6-зем як „землі під житловою забудовою, одно - та двоповерховою”; - З часу набрання постановою суду законної сили вважати склад земель щодо земельної ділянки № 15 площею 0.083 га, розташованої на захід від річки Хаста-Баш у с. Кореїз, таким, що відповідає графам 34, 35 державної статистичної звітності за формою № 6-зем як „землі під житловою забудовою, одно - та двоповерховою”. Адміністративний позов обґрунтовується з наступних підстав. Рішенням Кореїзької селищної ради № 1945 від 14 квітня 2005 року позивачу наданий дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.083 га, розташованої на захід від річки Хаста-Баш смт. Кореїз, для будівництва та обслуговування жилого будинку. В порядку ч. 9 ст. 118 ЗК України та з метою погодження проекту відведення земельної ділянки природоохоронними органами позивач одержав довідку Ялтинського міського управління земельних ресурсів про склад земель від 3 квітня 2007 року № 5692-2/10-25, зміст якої унеможливлює передачу земельної ділянки йому у власність, оскільки за статистичним звітом Державного комітету України по земельних ресурсах земельна ділянка обліковується за складом земель за графами 22, 23 „ліса, усього” у тому числі „землі під лісною рослинністю”. З такими відомостями позивач не згоден по суті і вважає, що земельна ділянка належить до категорії земель житлової та громадської забудови, оскільки цільове призначення земельної ділянки з землі лісового фонду було змінено на землю житлової та громадської забудови на підставі затвердженого рішенням Кореїзької селищної ради № 2123 від 7 жовтня 2005 року генерального плану. Представники відповідача і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, у судове засідання не прибули, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку. Позивач не заперечував проти вирішення адміністративної справи на підставі наявних у справі доказів за відсутності представника відповідача з підстав ч. 4 ст. 128 КАС України. Вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини справи та дослідивши відповідні докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративної позовної заяви з таких підстав. Рішенням 37 сесії 4 скликання Кореїзької селищної ради № 1945 від 14 квітня 2005 року [PERSON] в порядку, передбаченому ч. 7 ст. 118 ЗК України, наданий дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.083 га, розташованої на захід від річки Хаста-Баш - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Позивач замовив розроблення проекту відведення земельної ділянки, проте він не був погоджений Управлінням екологічної інспекції Південного Кримського регіону Республіканського комітету АРК з охорони навколишнього природного середовища. Як вбачається з листа № 0584-20/3 від 18 квітня 2007 року підставою для відмови в погодженні проекту відведення земельної ділянки природоохоронним органом стала невідповідність проекту ст. 57 Земельного кодексу України, оскільки згідно відомостей у довідці Ялтинського міського управління земельних ресурсів від 3 квітня 2007 року № 5692-2/10-25 земельна ділянка належить до „земель під лісною рослинністю”, що відповідає графам 22, 23 державної статистичної звітності за формою № 6-зем. Позивач із наданими відповідачем відомостями не згоден по суті, вважає, що земельна ділянка належить до категорії земель житлової та громадської забудови, оскільки, на його думку, цільове призначення земельної ділянки з землі лісового фонду було змінено на землю житлової та громадської забудови на підставі Рішення Кореїзької селищної ради № 1945 від 14 квітня 2005 року і Рішення Кореїзької селищної ради № 2123 від 7 жовтня 2005 року „Про затвердження генеральних планів житлової забудови за адресою: [ADDRESS] (північніше ЛОЦ „Н. Місхор” і в районі Хаста-Баш”. Отже, позивач не спростовує того факту, що земельна ділянка, відносно якої наданий дозвіл на складання проекту її відведення, належить до категорії земель лісового фонду, проте стверджує, що цільове призначення було змінено на категорію земель житлової забудови. Відповідно до статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісового фонду; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історійко-культурного призначення, що встановлено ч. 2 ст. 20 Земельного кодексу України. Зважаючи на те, що ні Рішенням № 1945 від 14 квітня 2005 року „Про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки”, ні Рішенням № 2123 від 7 жовтня 2005 року „Про затвердження генеральних планів” Кореїзька селищна рада, як уповноважений за ст. 12 ЗК України орган на передачу земель у власність в межах населеного пункту смт. Кореїз, не змінювала цільового призначення земель, відповідні доводи позивача є безпідставними. По суті твердження позивача ґрунтуються на хибному тлумаченні положень ст. 20 ЗК України, оскільки прийняття рішення про передачу земельної ділянки у власність не є водночас рішенням про зміну цільового призначення землі, адже компетенція розпоряджатися земельними ділянками тільки визначає компетенцію відповідних органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування змінювати цільове призначення земельних ділянок, що слугує важливою гарантію недопущення свавілля у галузі земельних відносин. Це узгоджується із встановленими спеціальними цілями використання лісових ресурсів для культурно-оздоровчих, рекреаційних, туристичних, інших соціально значущих потреб (ст. 57 ЗК України, Глава 11 Лісового кодексу України). Відповідний акт органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про зміну цільового призначення земель має бути достатньо вмотивованим з обґрунтуванням недоцільності використання земель лісового фонду за спеціальною ціллю. Матеріали справи не містять будь-яких інших відомостей про прийняття рішень про зміну цільового призначення земель, тому суд не має підстав піддавати сумніву дійсність інформації, викладеної у довідці Ялтинського міського управління земельних ресурсів від 3 квітня 2007 року № 5692-2/10-25. Разом з цим Ялтинський міський суд зазначає, що довідка про склад земель була видана [PERSON] у встановленому порядку на підставі статистичного звіту Державного комітету по земельних ресурсах „Облік землі”, тобто дії відповідача з видачі довідки відповідають критеріям правомірності за ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства. Доводи позивача про те, що Ялтинське міське управління земельних ресурсів, нібито діючи поза межами наданих повноважень, самостійно визначило категорію земельної ділянки, тобто за сенсом видала правовий акт, суперечать встановленим адміністративним судом обставинам, адже довідка містить певні відомості із статистичного звіту іншого державного органу і є інформаційним документом, а не правовим актом, з цих підстав оспорюватись не може взагалі. Позивач не оскаржує обґрунтованості і правових підстав внесення певних відомостей у статистичні дані Державного комітету України по земельних ресурсах, з іншого боку суд,

Результат розгляду: denied