Рішення адміністративного суду від 2008-01-22 00:00:00+02

[PERSON], 1937 року народження, з листопада 1965 року по липень 1992 року працював в Державному комітеті Ради Міністрів УРСР по хлібопродуктах і комбікормовій промисловості, Міністерстві хлібопродуктів УРСР, Міністерстві заготівель УРСР, Державному комітеті України по хлібопродуктах. Загальний стаж роботи позивача у вказаних установах складає 27 років. [INFO] [PERSON] досяг пенсійного віку та з цього моменту отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». 09.04.2003 позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити перерахунок пенсії та здійснювати її виплату згідно Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про державну службу” від 16.01.2003 № 432-IV. 17.04.2003 відповідач листом № 06-11/4441 повідомив позивача про відсутність підстав для перерахування пенсії позивача відповідно до Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про державну службу” від 16.01.2003 № 432-IV. Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про державну службу” від 16.01.2003 № 432-IV Закон України “Про державну службу” доповнено статтею 371 “Порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців”. Згідно прикінцевих положень Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про державну службу” від 16.01.2003 № 432-IV, даний Закон набирає чинності з дня його опублікування (04.02.2003 -Урядовий кур'єр, 2003, 02, № 21), а порядок перерахунку пенсій, передбачений цим Законом, поширюється на пенсіонерів, яким пенсія державних службовців призначена з дня набрання чинності Законом України “Про державну службу” (28.12.1993). Таким чином, якщо особа звільнена з державної служби до набрання чинності Законом України “Про державну службу” (тобто до 28.12.1993) і ніколи не мала статусу державного службовця, вимоги статті 371 зазначеного Закону на неї не розповсюджується. Враховуючи викладене, оскільки позивач звільнився з Державного комітету України по хлібопродуктах в липні 1992 року, він ніколи не мав статусу державного службовця і з урахуванням вимог прикінцевих положень Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про державну службу” від 16.01.2003 № 432-IV положення статті 371 Закону України “Про державну службу” на нього не розповсюджуються. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав. За таких обставин позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied