Рішення адміністративного суду від 2009-10-01 00:00:00+03

24.02.2009р. до Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики надійшла повторна скарга гр. [PERSON] від 20.02.09р. на неправомірні дії туристичного агента -суб`єкта підприємницької діяльності [PERSON] , що полягали у ненаданні йому, як споживачу послуг, до укладання договору про надання туристичних послуг, достовірної інформації щодо термінів, порядку та умов оформлення посольством Іспанії в`їздної візи, в тому числі, вимог ст. 5 Шенгенського Кодексу про кордони, що позбавило туриста зробити свідомий вибір щодо туристичної візи. За скаргою споживача, на підставі направлення на перевірку від 12.03.09р. та згоди підприємця [PERSON] на проведення позапланових заходів зі здійснення державного нагляду (контролю) діяльності суб`єкта господарювання від 04.03.09р. № 2/16-125-2009, Головним Київським міським управлінням у справах захисту прав споживачів Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики проведено перевірку дотримання законодавства про захист прав споживачів, результати якої відображені у акті перевірки від 12.03.09р. №000102. Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», що полягали у незабезпеченні надання споживачу туристичної послуги необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про правила та умови придбання продукції, а саме: щодо основних вимог пропонованих до оформлення виїзних / в`їзних документів (паспорту, візи), щодо термінів, порядку та умов оформлення посольством Іспанії документів, що дозволяють туристу перебувати на території іноземної країни, а також щодо групи осіб, зазначених в ст. 5 Кодексу Шенген від 15.06.06р. На підставі зазначеного акту, відповідачем винесено постанову №000016/п від 20.03.08р. про накладення стягнень передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів`у розмірі 5 580, 30 грн. Правомірність винесеної постанови є предметом даного спору. Суд вважає оскаржувану постанову правомірною, а позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як свідчать обставини справи, 29.11.07р. між Туристичною агенцією «ФОП [PERSON]»в особі [PERSON] (турагент) та громадянином [PERSON] (турист) було укладено договір про надання туристичних послуг №294, відповідно до якого турагент на підставі агентської угоди №Г-11 від 01.06.07р. з Туроператором «Вояж-Київ`за встановлену плату зобов`язується надати туристу замовлений ним комплекс туристичних послуг, погоджений сторонами в листі бронювання. Відповідно до листа бронювання позивач замовив тур до Іспанії з 29.12.07р. по 05.01.08р., вартість якого складає 2 256 євро. 28.12.07р. посольством Іспанії гр. [PERSON] було відмовлено у видачі візи, підставою чого, на думку туриста (скаржника), слугувало ненадання турагентом достовірної інформації щодо термінів, порядку та умов оформлення посольством Іспанії в`їздної візи. Загальні правові, організаційні та соціально-економічні засади реалізації державної політики України в галузі туризму та на забезпечення закріплених Конституцією України прав громадян на відпочинок, свободу пересування, охорону здоров`я, на безпечне для життя і здоров`я довкілля, задоволення духовних потреб та інших прав при здійсненні туристичних подорожей, а також засади раціонального використання туристичних ресурсів та відносини, пов`язані з організацією і здійсненням туризму на території України регулюються Законом України «Про туризм» від 15 вересня 1995 року324/95-ВР. Відповідно до ст. 20 цього Закону, за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт); до укладення договору на туристичне обслуговування споживачу туристичного продукту має бути надана інформація, зокрема, про: основні вимоги пропонованих до оформлення виїзних/в`їзних документів (паспорт, дозвіл (віза) на в`їзд/виїзд до країни тимчасового перебування), у тому числі інформацію щодо термінів їх оформлення. Якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів. Туристи мають право, зокрема, на: необхідну і достовірну інформацію про правила в`їзду до країни (місця) тимчасового перебування, а також виїзду з країни (місця) тимчасового перебування і перебування там, про звичаї місцевого населення, пам`ятки природи, історії, культури та інші об`єкти туристичного показу, що знаходяться під особливою охороною, стан навколишнього середовища (ст. 25 цього ж Закону). У ст. 5 Шенгенського кодексу про кордони від 15.03.06р. визначено умови в`їзду на територію Шенгенської зони та по суті визначено перелік груп осіб, категорії громадян, яким відмовляють у видачі візи. Як вбачається із скарги гр. [PERSON] , акту перевірки, підписаного позивачем, остання не забезпечила надання передбаченої законом інформації туристу, що в свою чергу , як свідчать обставини справи, призвело до виникнення судових спорів, так як за умовами п.5.3.,4.7. вищевказаного договору про надання туристичних послуг, у випадку відмови посольства у видачі в`їзних віз (та ануляції у зв`язку з цим туру), туристу не повертається 100 % вартості туру, строки якого припадають на Високий сезон (24 грудня-10січня), що мало місце в спірному випадку. На думку суду, за таких умов договору та вимог Закону України «Про туризм», туристичний агент мав вжити усіх передбачених Законом заходів для забезпечення надання туристу необхідної і достовірної інформації про правила в`їзду до країни (місця) тимчасового перебування, адже відповідно до ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів`від 12.05.1991 р. N 1023-XII, підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Те, що турист не отримав вищезазначену інформацію підтверджується також відсутністю підпису споживача у примітці до договору наведеній у графі: «Я, турист (із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові), від свого імені та від імені осіб, які подорожують зі мною і які уповноважили мене на підписання цього договору, з програмою туристичної подорожі ознайомлений та погоджуюсь. Інформацію про організацію туристичної подорожі, своїх прав, зобов`язань, правил безпеки та умов страхування, порядку відшкодування завданих збитків, умов відмови від послуг, правилах перетину державного кордону, а також об`єктивну інформацію про країну перебування, звичаї місцевого населення, поведінку в громадських місцях, пов`язаних з проведенням релігійних обрядів, іншу інформацію згідно Закону України «Про туризм`отримав». За встановлених судом обставин, доводи позивача про те, що надання письмової інформації законом не передбачено не заслуговують на увагу. Відповідно до п. 4.2 Порядку проведення перевірок у суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов`язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 25.10.2006р. N 311, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.11.2006р. за N 1219/13093, за результатами перевірки відповідно до виявлених порушень керівником органу у справах захисту прав споживачів або його заступником приймаються рішення, зокрема, про накладення на винних осіб адміністративних стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність, зокрема, за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем вартість туру за договором про надання туристичних послуг №294 від 29.11.07р. становить 16 701, 00 грн. (та 2 000, 00 грн. [PERSON] було сплачено в якості вартості послуг за бронювання). Отже, у відповідності до вимог закону, на позивача накладено штраф у розмірі 30 % від 18 701,00 грн., що становить - 5 580, 30 грн. З огляду на викладене, суд вважає оспорювану постанову про накладення стягнень правомірною, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Результат розгляду: denied