Рішення адміністративного суду від 2008-04-08 00:00:00+03

[PERSON]. звернулася з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що в період з 01.01.2006р. по 30.06.2007р. їй не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст.ст.37, 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що призвело до порушення її прав. Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення (ст.39) позивачка визначила в розмірі 13481,00 грн., а заборгованість по грошовій допомозі у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства (ст.37) -в розмірі 2696,20 грн., а всього -16177,20 грн.. Посилається на те, що отримувала відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. Позивачка до суду не прибула, в позовній заяві просить розглянути справу без її участі. Представник відповідача до суду не прибув, про дату. час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Дослідивши матеріали справи, , суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Встановлено, що позивачка в спірний період часу проживає та працює в м. Овруч Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Згідно ст. 37 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати. Згідно ст.39 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати щомісяця. Проте вказані допомога та доплата виплачувались у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою допомоги та доплат в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивачки. Однак позов задоволенню не підлягає, оскільки дію абзацу третього частини першої статті 37 та абзацу третього частини першої статті 39 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2006 рік" N 3235-IV( 3235-15 ) від 20.12.2005. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2007 рік" N 489-V (489-16) від 19.12.2006, і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від 09.07.2007. Вимоги про стягнення зазначених коштів в період з липня 20007 року позивачкою не заявлялися. Отже з врахуванням викладеного вище, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Результат розгляду: denied