Рішення адміністративного суду від 2008-07-03 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управлінян праці та соціального захисту населення, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, Міністерства праці та соціальної політики України, Державного казначейства України, Міністерства фінансів України, про стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги та зобов”язання вчинити дії. У позові вказав, що він є військовим пенсіонером МО України, та є ліквідатором аварії на ЧАЕС з 1986 року 1 -ї категорії,інвалідом 2-ї групи з 24.03.1997 року по Чорнобилю. Згідно Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” п. 7, він є інвалідом війни, і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Таким чином, відповідно до ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" [PERSON]. є інвалідом війни, а тому має право на передбачену зазначеним законом щорічну разову грошову допомогу в розмірі розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. [PERSON]. стверджує, що на протязі 1997-2005 років йому невірно розраховували та виплачували щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, а саме - в розмірі меншому, ніж передбачений чинним законодавством України. Зокрема [PERSON]. вважає, що згідно ЗУ " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" йому повинна виплачуватись разова допомога в розмірі , 5 мінімальних пенсі за віком щорічно до 5 травня. Виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком позивачу за його підрахунками мали сплатити: за 1997 рік - 75,0 грн. за 1998 рік - 275,0 грн. за 1999 рік - 370,0 грн. за 2000 рік - 450,0 грн. за 2001 рік - 590,0 грн. за 2002 рік - 825,0 грн. за 2003 рік - 925,0 грн. за 2004 рік - 1185,0 грн. за 2005 рік - 1310,0 грн за 2006 рік - 1750,0 грн. за 2007 рік - 2000,0 грн. Фактично ж було виплачено: за 1997 рік - 26,70 грн. за 1998 рік - 26,70 грн. за 1999 рік - 26,70 грн. за 2000 рік - 26,70 грн. за 2001 рік - 26,70 грн. за 2002 рік - 26,70 грн. за 2003 рік - 26,70 грн. за 2004 рік - 26,70 грн. за 2005 рік - 26,70грн. за 2006 рік -120 грн. за 2007 рік - 120 грн. Всього було виплачено коштів на оздоровлення за 1997-2007 роки в сумі 480 грн. 30 коп. Отже недонарахована і недоплачена сума складає 9274,70 грн. Відповідно до ст. 13 ч.4 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соцціального захисту" щорічно до 5 травня відповідачі повинні були перерахувати та виплатити йому разову щорічну допомогу до 5 травня у розмірім 8 мінімаьлних пенсій за віком, але він отримував значно менші суми. З урахуванням зазначеного,йому повинні були виплатити щорічно до 5 травня та не доплатили грошові кошти в сумі: за 1999 рік - 100 грн. за 2000 рік - 159,20 грн. за 2001 рік - 192,0рн. за 2002 рік - 258,4 грн. за 2003 рік - 258,4 грн. за 2004 рік - 240 грн. за 2005 рік - 2326 грн. за 2006 рік -2470 грн. за 2007 рік - 2680грн. Всього недоплачена сума складає 8684,00 грн. На думку позивача невірні розрахунок і виплата щорічної разової допомоги уповноваженими органами викликані тим, що при підрахунку зазачених сум вони користувалися законами України "Про державний бюджет" за відповідні роки. В той час, як цього робити неможна, оскільки згідно рішень Конституційного суду від 9 липня 2007 року та 1 грудня 2004 року відповідні статті ЗУ "Про державний бюджет" визнанні неконституційними , а отже втратили чинність. З приводу вищезазначених недорахувань та недоплат позивач звертався до відповідачів з вимогою провести перерахунок та виплатити недораховані кошти, але отримав відмову. На підставі викладеного позивач прохає суд: Продовжити йому строк звернення до суду , щодо вимог про перерахунок допомоги на оздоровлення за 1997-2006 рои та одноразової допомоги до 5 травня за 1999-2006 року; зобов'язати Міністерство фінансів України шляхом списання коштів з відповідних рахунків Держдавного казначейства виділити та перерахувати через Міністерство праці та соціальної політики України, Центру по нарахуванню та здійсненню соцціальних виплат Головного управління праці тасоціального захисту населення Полтавсьокї обласної державної адмінстрації для виплатити йому одержану на його ім'я недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення в сумі 9274 грн. 70 коп. учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС за 1997-2007 роки включно та недоплачкену грошовудопомогу до 5 травня в сумі 8684 грн. інваліду 2 групи за 1999-2007 роки включно, а всього 17958 грн. 70 коп.; Зобов'язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної Державної адміністрації виплатити [PERSON]. одержані на його ім'я недонараховані суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення в сумі 9274, 70 грн. учасника ліквідації аварії на ЧАЕС за 1997-2007 роки включно та недоплачену грошову допомогу до 5 травня в сумі 8684 грн. інваліда війни 2 групи за 1999-2007 роки включно, а всього 17958, 70 грн. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягає. Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації, Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації, Державне казначейство України, Міністерство праці та соціальної політики України, Міністерство фінансів України до суду не з”явивлись, про слухання справи повідомлені належним чином. З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Встановлено, що [PERSON] є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1-ї категорі та інвалідом другої групи з 24.03.1997 року. В період з 1999 по 2007 рік включно отримав 2040 грн. щорічної грошової допомоги на оздоровлення та щорічної допомоги до 5 травня в розмірах, встановлених державою в порушення Конституції, діючих законів України. Згідно ст.13 ЗУ " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня інвалідам війни II, Ш групи виплачується разова грошова допомога у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком. Ст. 22 Конститутції України закріплює принцип гарантованості конституційних прав і свобод, забороняє при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг існуючих прав і свобод. Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 44, 47, 78, 80 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік" від 01.12.2004р. та Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, ч.2 ст. 62, ч.1 ст. 66, п.п. 7,9,12,13,14,23,29,30,39,41,43,44,45,46, ст. 71, ст.ст. 98,101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 09.02.2007р. положення щодо зменшення сум щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни визнані неконституційними і втратили чинність. У відповідності до вимог закону позивач повинен був отримати 17958 грн. 70 коп. Враховуючи те, що уповноважені органи частину належної суми виплатили, то суд приходить до висновку, що позивачу мають доплатити 17958 грн.70 коп. Розрахунок виплат позивачу суд проводить на підставі ст.13 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", постанов КМУ "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат" від 10.11.2000 р. № 1686, від 27.06.2001 р. № 741, постанов КМУ № 1706 від 19.12.2001 р., № 544 від 15.04.2003 р. ст. 28 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", ЗУ "Про державний бюджет на 2005 рік", ЗУ "Про державний бюджет на 2006 рік", ЗУ "Про державний бюджет на 2007 рік". За обставин, коли звуження існуючих прав і свобод заборонено Конституцією, дії держави щодо виплати одноразової допомоги в менших розмірах, від тих які були раніш встановлені законом, призупинення таких виплат, є незаконними, а тому позовні вимоги слід задовольнити. Доводи відповідачів про те, що виплату такої допомоги слід провадити в межах бюджетних асигнувань суд не може прийняти до уваги, оскільки обмеження соціальних виплат інвалідам війни протирічить вимогам Конституції та Законів України. Приймаючи до уваги, що Головним розпорядником коштів по виплаті допомоги інвалідам війни є Міністерство праці і соціальної політики України, яке не має особистих коштів для задоволення вимог позивача і дані кошти слід запозичити з Державного бюджету України, суд вважає за необхідним покласти обов'язок по виділенню коштів на Міністерство фінансів України з послідуючим перерахуванням їх розпорядникам цих коштів, зобов'язавши Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації виплатити їх позивачу. Згідно статті 11ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахуванням вищевикладеного, перебуваючи в межах заявлених позивачем вимог, суд вважає, що його позов слід задовольнити, віднісши судові витрати за рахунок держави.

Результат розгляду: granted