Рішення адміністративного суду від 2008-05-20 00:00:00+03

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про основи соціальної захи щеності інвалідів в Україні» (надалі Закон, в редакції, як а діяла на момент спірних пра вовідносин). Частиною 2 статті 4 Закону п ередбачено, що держава створ ює правові, економічні, політ ичні, соціально-побутові та с оціально-психологічні умови для задоволення потреб інва лідів у відновленні здоров'я , матеріальному забезпеченню , посильній трудовій та грома дській діяльності. Відповідно до положень час тини 1 та 2 статті 19 Закону, для п ідприємств, установ, організ ацій, у тому числі підприємст в, організацій громадських о рганізацій інвалідів, фізичн их осіб, які використовують н айману працю, установлюється норматив робочих місць для п рацевлаштування інвалідів у розмірі 4 відсотків середньо облікової чисельності штатн их працівників облікового ск ладу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості 1 робочо го місця. Підприємства, устан ови, організації, у тому числі підприємства, організації г ромадських організацій інва лідів, фізичні особи, які вико ристовують найману працю, са мостійно розраховують кільк ість робочих місць для праце влаштування інвалідів відпо відно до нормативу, встановл еного частиною 1 цієї статті, і забезпечують працевлаштува ння інвалідів. При розрахунк ах кількість робочих місць о круглюється до цілого значен ня. Згідно з вимогами частини 3 статті 19 Закону підприємства , установи, організації, у тому числі підприємства, організ ації громадських організаці й інвалідів, фізичні особи, як і використовують найману пра цю, самостійно здійснюють пр ацевлаштування інвалідів у р ахунок нормативів робочих мі сць виходячи з вимог статті 18 цього Закону. Виконанням нормативу робо чих місць відповідно до зміс ту частини 5 статті 19 Закону, вв ажається працевлаштування п ідприємством, установою, орг анізацією, у тому числі підпр иємством, організацією грома дських організацій інваліді в, фізичною особою, яка викори стовує найману працю, інвалі дів, для яких це місце роботи є основним. До виконання підприємства ми, установами, організаціям и, фізичними особами, які вико ристовують найману працю, но рмативу робочих місць, визна ченого згідно з частиною пер шою цієї статті, може бути зар аховано забезпечення робото ю інвалідів на підприємствах , в організаціях громадських організацій інвалідів шляхо м створення господарських об 'єднань підприємствами, уста новами, організаціями, фізич ними особами, які використов ують найману працю, та підпри ємствами, організаціями гром адських організацій інвалід ів з метою координації вироб ничої, наукової та іншої діял ьності для вирішення спільни х економічних та соціальних завдань (частина 6 статті 19 Зак ону). Статтею 20 Закону встановл ено обовязок підприємств, установ, організацій, у тому ч ислі підприємств, організаці й громадських організацій ін валідів, фізичних осіб, які ви користовують найману працю, де середньооблікова чисельн ість працюючих інвалідів мен ша, ніж установлено норматив ом, передбаченим статтею 19 цьо го Закону, щороку сплачують в ідповідним відділенням Фонд у соціального захисту інвалі дів адміністративно-господа рські санкції, сума яких визн ачається в розмірі середньої річної заробітної плати на в ідповідному підприємстві, ус танові, організації, у тому чи слі підприємстві, організаці ї громадських організацій ін валідів, фізичної особи, яка в икористовує найману працю, з а кожне робоче місце, признач ене для працевлаштування інв аліда і не зайняте інвалідом . Для підприємств, установ, орг анізацій, у тому числі підпри ємств, організацій громадськ их організацій інвалідів, фі зичних осіб, на яких працює ві д 8 до 15 осіб, розмір адміністра тивно-господарських санкцій за робоче місце, призначене д ля працевлаштування інвалід а і не зайняте інвалідом, визн ачається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підпр иємстві, в установі, організа ції, у тому числі підприємств і, організації громадських о рганізацій інвалідів, у фізи чної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не п оширюється на підприємства, установи і організації, що по вністю утримуються за рахуно к коштів державного або місц евих бюджетів. Частинами 3 та 4 статті 20 пере дбачено, що сплату адміністр ативно-господарських санкці й і пені підприємства, устано ви, організації, у тому числі п ідприємства, організації гро мадських організацій інвалі дів, фізичні особи, які викори стовують найману працю, пров одять відповідно до закону з а рахунок прибутку, який зали шається в їх розпорядженні п ісля сплати всіх податків і з борів (обов'язкових платежів ). Адміністративно-господарс ькі санкції розраховуються т а сплачуються підприємствам и, установами, організаціями , у тому числі підприємствами , організаціями громадських організацій інвалідів, фізич ними особами, зазначеними в ч астині першій цієї статті, са мостійно в строк до 15 квітня р оку, наступного за роком, в яко му відбулося порушення норма тиву, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин і з стягнення адміністративно -господарських санкцій, пере дбачених цим Законом, не заст осовуються строки, визначені статтею 250 Господарського код ексу України. У разі несплати адміністра тивно-господарських санкцій або пені чи неможливості їх с плати за рішенням суду їх стя гнення в примусовому порядку може бути звернено на майно п ідприємства, установи, орган ізації, у тому числі підприєм ства, організації громадськи х організацій інвалідів, фіз ичної особи, яка використову є найману працю, в порядку, пер едбаченому законом (частина 5 статті 20 Закону). Обчислення суми адміністр ативно-господарських санкці й проводиться роботодавцями самостійно згідно з порядко м заповнення звіту про зайня тість і працевлаштування інв алідів, затвердженим Мінпрац і за погодженням з Держкомст атом. Відповідно до звіту відпов ідача за 2006 рік (копія в матер іалах справи), середньооблік ова чисельність працівників облікового складу підприємс тва у 2006 році становила 220 осіб. В одночас у вказаному звіті у р ядку за кодом 02 зазначено, що п ідприємством працевлаштова не 6 осіб встановленої інвалі дності, в той час, коли вказана чисельність інвалідів, які п овинні працювати згідно норм ативу 9 осіб. У рядку за кодо м 05 звіту зазначений розмір се редньорічної заробітної пла ти штатного працівника в роз мірі 9212 грн. При цьому у рядку з а кодом 06 даного звіту підприє мством самостійно визначено суму штрафних санкцій за нес творені робочі місяця для ін валідів в сумі 27636 грн. У відзиві на позовну заяву Відповідач заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що обовязок по працев лаштуванню інвалідів не покл адений на субєктів господа рювання усіх форм власності, які використовують найману працю. Крім того, відповідач з азначає про недоведеність на явності його вини по невикон анню нормативу згідно положе нь статті 19 Закону. \~ Викладені Відповідачем у відзиві на позовну заяву під стави заперечень не можуть б ути прийняті судом в якості о бґрунтування для відмови у з адоволенні позову виходячи з наступного. Відповідно до пункту 3 Пол оження про організацію робоч их місць інваліда та працевл аштування інвалідів, затверд женого Постановою Кабінету М іністрів України від 03.05.1995 року № 314 (надалі Положення № 314), но рми якого регулювали відноси ни з приводу працевлаштуванн я інвалідів у 2006 році, робоче мі сце інваліда вважається ство реним, якщо воно відповідає в становленим вимогам робочог о місця для інвалідів відпов ідної нозології, атестоване спеціальною комісією підпри ємства за участю представник ів МСЕК, органів Держнаглядо хоронпраці, громадських орга нізацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштуван ня на ньому інваліда. Згідно пункту 5 Положення № 314, підприємства розробляють з аходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включаю ть їх до колективного догово ру, інформують центри зайнят ості, місцеві органи соціаль ного захисту населення та ві дділення Фонду соціального з ахисту інвалідів про створен ня (пристосування ) робочих мі сць для працевлаштування інв алідів. Законодавцем чітко та в імп еративній формі встановлено норматив робочих місць, приз начених для працевлаштуванн я інвалідів. Таким чином, неза лежно від форми власності та господарювання на всі підпр иємства розповсюджується од наковий норматив робочих міс ць для працевлаштування інва лідів. Якщо підприємство не с проможне створити відповідн о до вимог законодавства роб оче місце для інваліда та вве сти його в дію шляхом працевл аштування інваліда, тоді вон о сплачує штрафну санкцію до Державного бюджету України. Штрафна санкція за недотрим ання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалі дів носить альтернативний ха рактер, а тому підприємство (о бєднання), установа чи орга нізація у випадку невиконанн я встановленого законодавст вом нормативу повинна сплати ти певну суму до Державного б юджету України. Як зазначалось вище, викона нням нормативу робочих місць відповідно до змісту частин и 5 статті 19 Закону, вважається працевлаштування підприємс твом, установою, організаціє ю, у тому числі підприємством , організацією громадських о рганізацій інвалідів, фізичн ою особою, яка використовує н айману працю, інвалідів, для я ких це місце роботи є основни м. Відповідно до звіту про за йнятість та працевлаштуванн я інвалідів за 2006 рік, поданого відповідачем Черкаському ві дділенню фонду соціального з ахисту, розмір середньої річ ної заробітної плати відпові дача становить 9212 гривень. Відтак, наданий позивачем р озрахунок розміру штрафних с анкцій за невиконання нормат иву робочих місць із розраху нку середньої заробітної пла ти за рік обґрунтовано склад ає 27636 гривень. Відповідно до пункту 11 Поря дку контроль за своєчасним і повним надходженням штрафни х санкцій від підприємств, як і не забезпечують нормативу робочих місць, здійснюють ві дділення фонду відповідно до законодавства. У разі неспла ти штрафних санкцій в устано влений термін відділення Фон ду вживають заходів щодо їх с тягнення у судовому порядку. Крім того, відповідно до ч. 2 с т. 20 Закону порушення термінів сплати адміністративно-госп одарських санкцій тягне за с обою нарахування пені. Пеня о бчислюється виходячи з 120 відс отків річних облікової ставк и Національного банку Україн и, що діяла на момент сплати, н арахованої на повну суму нед оїмки за весь її строк. Згідно з розрахунком подан им Позивачем з Відповідача п ідлягає стягненню пеня в сум і 1599,97 грн. за порушення терміну сплати штрафних санкцій. Відповідно до частини 1 ст атті 71 Кодексу адміністратив ного судочинства України кож на сторона повинна довести т і обставини, на яких ґрунтуют ься її вимоги та заперечення , крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Враховуючи зазначене, суд з азначає, що обовязок доказ ування за обставин стягнення коштів покладений як на пози вача так і відповідача. Відпо відач не надав жодного доказ у про те, що ним було вчинено в сі можливі дії по виконанню н ормативу робочих місць. Разом з тим, позивач надав с уду своє звернення та відпов ідь Черкаського обласного це нтру зайнятості \~у відповідн ості до якого, останній (включ аючи його базові центри) прот ягом 2006 року звітів за формою 3- ПН із зазначенням вакансій д ля інвалідів від Черкаської регіональної філії Центру де ржавного земельного кадастр у не отримував. В той же час, відповідності до положень частини 4 статті 20 Закону України “Про зайняті сть населення” Підприємства , установи і організації неза лежно від форми власності ре єструються у місцевих центра х зайнятості за їх місцезнах одженням як платники збору д о Фонду загальнообов'язковог о державного соціального стр ахування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі про ная вність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призн ачених для працевлаштування інвалідів, та про працівникі в, які працюють неповний робо чий день (тиждень), якщо це не п ередбачено трудовим договор ом, або не працюють у зв'язку з простоєм виробництва з не за лежних від них причин, і в деся тиденний строк - про всіх прий нятих працівників у порядку, встановленому законодавств ом. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що не здавання від повідних звітів, та не вчинен ня відповідачем усіх інших д ій результатом яких було б ви конання нормативу робочих мі сць інвалідів, свідчать про в ідсутність обєктивних при чин невиконання нормативну, незалежних від волі відповід ача, про зворотнє останнім не зазначено і суду не доведено . \~ Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС У країни кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються вимоги та запер ечення, крім випадків, встано влених статтею 72 цього Кодекс у. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС Україн и в адміністративних справах про протиправність рішень, д ій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'яз ок щодо доказування правомір ності свого рішення, дій чи бе здіяльності покладається на відповідача, якщо він запере чує проти адміністративного позову. Зважаючи на всі наведені о бставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні в имоги позивача підлягають за доволенню. Згідно з частиною 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справ ах, в яких позивачем є субєк т владних повноважень, а відп овідачем фізична чи юридич на особа, судові витрати, здій снені позивачем, з відповіда ча не стягуються. Оскільки спір вирішено на к ористь субєкта владних пов новажень, звільненого від сп лати судового збору, а також з а відсутності витрат позивач а субєкта владних повнов ажень, повязаних із залуче нням свідків та проведенням судових експертиз, судові ви трати (судовий збір) стягненн ю з відповідача не підлягают ь. Враховуючи викладене та к еруючись ст.ст. 9, 69-71, 158-163 КАС Украї ни, Окружний адміністративни й суд міста Києва, -

Результат розгляду: granted