Рішення адміністративного суду від 2008-05-26 00:00:00+03

Даний спір підсудний адміністративному суду, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 17 КАС України Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства. Відповідно до положень глави 22 КПК України оскарженню в порядку КПК України підлягають лише постанови про порушення кримінальної справи і про відмову у порушенні кримінальної справи. Оскарження дій або бездіяльності прокурора, при здійсненні прокурорського нагляду та проведенні перевірок цим кодексом непередбачено. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Відповідно до частини 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. В своїй позовній заяві Позивач вказує на те, що його, на підставі Наказу № 96-о від 09.02.2007р. Голови Державної податкової адміністрації у м. Києві було призначено на посаду старшого слідчого з особливо важливих справ відділення розслідування кримінальних справ слідчого відділу податкової міліції ДПА у м. Києві. Кримінальна справа № 70-00342, яка 04.10.2007р. передана Позивачу та прийнята їм до свого провадження, про що в цей же день Позивачем винесено постанову відповідно до вимог ст. 113 КПК України. Досудове слідство у вказаній справі починаючи з 2005 року провадилось іншими слідчими. У зв'язку із розслідуванням Позивачем вказаної кримінальної справи, 15.02.2008р. Відповідачем порушено дисциплінарне провадження відносно Позивача, про що винесено відповідну постанову (копію якої долучено до матеріалів справи). Як вбачається з даної постанови її прийнято на підставі ст. 24 Закону України «Про прокуратуру». Згідно ст. 1 Закону України «Про прокуратуру», прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів посадовими особами здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами. Відповідно до ст. 5 п. 4 цього ж закону («Функції прокуратури») на прокуратуру України як на єдину систему покладено функції нагляду за додержанням законів органами, які провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство. Згідно ст. 6 п. 4 Закону («Принципи організації і діяльності прокуратури») органи прокуратури України вживають заходів до усунення порушень Закону, від кого вони б не надходили, поновлення порушених прав і притягнення у встановленому законом порядку до відповідальності осіб, які згідно ст. 19 ч. 2 Закону («Предмет нагляду за додержанням і застосуванням законів») перевірка виконання законів, у даному випадку виконання Позивачем вимог ст. 22 КПК України щодо обов'язку слідчого повно, всебічно та об'єктивно дослідити усі обставини кримінальної справи. Відповідно до ст. 20 ч. 2 п. 3 («Повноваження прокурора»), при виявлені порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право порушувати у встановленому законом порядку дисциплінарне провадження. Відповідно до ст. 24 Закону («Постанова прокурора»), у разі порушення закону посадовою особою або громадянином прокурор, його заступник, залежно від характеру порушення закону, виносить мотивовану постанову про дисциплінарне провадження. Постанова про порушення дисциплінарного провадження або провадження про адміністративне правопорушення підлягає розгляду уповноваженою посадовою особою або відповідним органом у десятиденний строк після її надходження, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 25 Закону «Про прокуратуру»(«Вимоги до документів прокурорського реагування»), у постанові прокурора обов'язково зазначається, ким і яке положення закону порушено, в чому полягає порушення та що і в який строк посадова особа або орган мають вжити до його усунення. Згідно ст. 30 п.1,2 Закону («Нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство»), прокурор вживає заходів до того, щоб органи дізнання і попереднього слідства додержували передбаченого законом порядку розслідування діянь, що містять ознаки злочину, а також строків провадження слідства, при розслідуванні злочинів неухильно виконувати вимоги закону про всебічне, повне і об'єктивне дослідження всіх обставин справи. Главою 21 Кримінально-процесуального кодексу України передбачено нагляд прокурора за виконанням законів органами дізнання і досудового слідства. Як вбачається із законодавчих норм, зосереджених в Законі України «Про прокуратуру»та Кримінально-процесуальному кодексі України (глава 21), такі норми не є взаємовиключаючими. За таких обставин, посилання Позивача на те, що при здійсненні нагляду за додержанням законів при провадженні досудового слідства прокурор може діяти виключно або у межах глави 2 Закону України «Про прокуратуру», або ст. 227 КПК України судом не приймаються. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до части 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що постанова заступника прокурора м. Києва старшого радника юстиції [PERSON] від 15.02.2008 року про порушення дисциплінарного прийнята на підставі чинного законодавства, в межах наданих Відповідачу повноважень та з дотриманням принципів, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що Відповідачем доказано правомірність свого рішення, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: denied