Рішення адміністративного суду від 2008-04-07 00:00:00+03

Позивач звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом мотивуючи його тим, що 10 січня 2008 року вона отримала акт перевірки №002681 від 08.01.2008р. посадовими особами державної податкової адміністрації її господарської діяльності. Однак 08 січня 2008 року посадові особи державної податкової адміністрації України в Херсонській області[PERSON] та [PERSON] звернулися до її працівника з вимогою, щодо допуску їх до перевірки. На що посадовим особам було відмовлено на тій підставі, що вона не уповноважена вирішувати це питання і не може допустити до перевірки без присутності ПП[PERSON]. Перевіряючи залишили приміщення без складання будь яких документів. Посадовими особами ДПА України в Херсонській області [PERSON]. та[PERSON] було внесено неправдиву інформацію, що у неї було проведено перевірку її діяльності, при проведені якої, начебто виявлені порушення закону. Такі дії посадових осіб державної податкової адміністрації [PERSON] та[PERSON] по складаню акту перевірки №002681 від 08.01.2008р. і внесенню до нього неправдивої інформації вважає протиправними. Просить визнати дії посадових осіб ДПА України в Херсонській області [PERSON] та[PERSON] по складанню акту перевірки за №002681 від 08.01.2008р. протиправними. Скасувати акт перевірки як незаконний. У судовому засіданні позивач та представник позивача Чернишова підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали та пояснили суду, що їх дії по перевірці відповідають вимогам чинного законодавства, а акт перевірки від №002681 від 08.01.2008р. є законним. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснив, що дії відповідачів та акт перевірки від 08.01.2008року відповідають вимогам чинного законодавства. Суд, заслухавши осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги не обгрунтованими та такими, що непідлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. За змістом ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушення з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії, бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України визначений інший порядок судового провадження. Враховуючи зміст п.1 ст.3 КАС України суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають розгляду по суті даному адміністративному суду. Судом встановлено, що 08.01.2008 року старшим державним ревізор-інспектором державної податкової адміністрації України в Херсонській області [PERSON] та старшим державним ревізор-інспектором державної податкової адміністрації України в Херсонській області[PERSON] на підставі затвердженого графіку перевірок суб'єктів підприємницької діяльності за направленнями №105/235 від 02.01.2008р. та № 102/235 від 02.01.2008 року проведено перевірку господарської одиниці - магазину, розташованого у [ADDRESS], який належить ПП [PERSON], з питань контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності. За результатами вказаної вище перевірки відповідачами було складено акт № 002681(21220037/0235) від 08.01.2008р., яким встановлено факт не зберігання контрольних стрічок протягом 3-х років, не зберігання книги ОРО протягом 3-х років, проведення розрахункових операцій без застосування РРО у розмірі 12,25 грн., здійснення роздрібненої торгівлі алкогольними напоями без придбання відповідної ліцензії, реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного збору, що є порушенням ч.5, 6,9,10,13 ст.З Закону України «Про застосування РРО в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ст.11, ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». З акту перевірки вбачається, що при перевірці була присутня продавець магазину, яка прізвище своє відмовилася назвати, зауважень до акту не висловила та підмовилася його підписати. Згідно Закону України « Про державну податкову службу в Україні» на податкову службу віднесено здійснення контролю за виконанням норм податкового, валютного законодавства, а також контроль за виконанням Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг " та " Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового , алкогольних напоїв та тютюнних виробів ". Право податкової адміністрації на проведення перевірки платника податків законодавче обмежено і може бути реалізоване тільки в порядку визначеному законом. Але суд не погоджується з твердженням позивачем та його представника, що відповідно до Закону України» Про державну податкову службу в Україні», вказана перевірка була проведена незаконно з огляду на наступне. Відповідно до ч.4 ст.16 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг " планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України. А згідно з ч.4 ст.11-1 Закону України « Про державну податкову службу в Україні» право на проведення планової виїзної перевірки платника податків надається лише у тому випадку, коли йому не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення. Проте, ч.1 ст.11-1 Закону України « Про державну податкову службу в Україні» зазначено, що плановою виїзною перевіркою вважається перевірка платника податків щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків і зборів ( обов'язкових платежів), яка передбачена у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за місцезнаходженням такого платника податків чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна перевірка. Тобто, ст.11-1 Закону України « Про державну податкову службу в Україні» визначає підстави і порядок проведення органами ДПС планових і позапланових виїзних перевірок стосовно своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів ( обов'язкових платежів), а в даному випадку посадовимо особами податкового органу була проведена перевірка щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктом підприємницької діяльності. Тому суд вважає, що вказана позивачем перевірка посадовими особами державної податкової адміністрації України в Херсонській області [PERSON]. та[PERSON] проведена правомірно, оскільки Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг " не встановлено періодичність проведення таких перевірок. Виходячи із змісту ст.ст.8,9 Закону України « Про державну податкову службу в Україні» суд приходить до наявності у посадових осіб ДПА повноважень проводити безпосередньо перевірки дотримання суб'єктами господарювання законодавства про РРО. Крім того, підставами для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та( або) визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акту недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акту прав та охоронюваним законом інтересів позивача. В даному випадку позивач, оспорюючи акт перевірки вважає його актом індивідуальної дії, що встановлює певні податкові відносини. Проте, акт перевірки є лише документом, який фіксує ті чи інші обставини, є носієм інформації про правопорушення та не встановлює при цьому певних прав та обов'язків для платника податків та контролюючого органу. Актом державного органу, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язків характер для суб'єктів цих відносин є рішення про застосування фінансових санкцій. За таких обставин позовні вимоги також задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied