Рішення адміністративного суду від 2008-08-26 00:00:00+03

26.06.2008 року [PERSON]. звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради про визнання дій незаконними та стягнення недоотриманої щорічної грошової допомоги на оздоровлення в сумі 1590 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON]. зазначив те, що він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом третьої групи, а згідно ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, щорічна допомога на оздоровлення інвалідам третьої групи виплачується у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Проте, відповідач виплату у 2007 році проводив в значно менших розмірах. Звертаючись до суду позивач просить визнати дії відповідача незаконними та стягнути недосплачену щорічну допомогу на оздоровлення з Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради на свою користь в сумі 1590 грн. У судове засідання позивач не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі в зв'язку з погіршенням стану здоров'я. Представник управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити посилаючись на те, що щорічна допомога на оздоровлення позивачу нараховувалась та виплачувалась органами соціального захисту населення у порядку, передбаченому Постановою КМ України від 12 липня 2005 р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Державним бюджетом не передбачено виплату допомоги у розмірі, передбаченому Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а Управління праці не має коштів на виплату допомоги у такому розмірі. Так як позивач отримав щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі, передбаченому вказаною постановою КМ України, тому недоотриманих позивачем сум грошової допомоги не має. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно посвідчення Серії [NUMBER], виданого Чернігівською обласною державною адміністрацією 01.08.2006 р. (а.с. 4), [PERSON]є постраждалим в наслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом третьої групи. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме частиною четвертою статтею 48, передбачено виплату щорічної допомоги на оздоровлення, зокрема, абзацом другим зазначеної частини - інвалідам третьої групи - чотирьох мінімальних заробітних плат. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006р. № 489-V, мінімальна заробітна плата з 01.04.2007 - 30.06.2007 року складала 420 грн. Відповідно до п.30 ст. 71 цього Закону, дію вказаних вище абзаців ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2007 рік зупинено. Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року установлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення: інвалідам ІІІ групи - 90 гривень. Відповідно до ч.3 ст.22 Конституції при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускаєть­ся звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Кабінет Міністрів України не уповноважений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ,, зменшувати вста­новлені ним конкретні розміри доплат, пенсій і ком­пенсацій, зокрема допомоги на оздоровлення. Навпаки, у ч. 1 ст.67 зазначеного Зако­ну встановлено, що ці роз­міри підвищуються Кабіне­том Міністрів відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заро­бітної плати. У зазначеному законі викла­дено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постра­ждав внаслідок Чорнобильсь­кої катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, оскільки відповідно до ч.1 ст.50 Конституції кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої пору­шенням цього права шкоди. Пільги, компенсації, га­рантії є видом соціальної допомоги і необхідною скла­довою конституційного пра­ва на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обся­гу права, наданого Законом України № 796-ХІІ, є безпідставним. Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті66, пунктів 7,9,12,13,14,23,29,30,39,41,43,44,45,46,статей 98,101,103,111 та положення ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними). Окрім того, встановлений частиною другою статті 95 Конституції України, частиною другою статті 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законами про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» звернуто увагу на те, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19). Судом встановлено, що [PERSON], як постраждалий в наслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід третьої групи, має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у 2007 році в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Позивач просить стягнути недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення, виходячи з розміру заробітної плати 420 гривень - 1680 грн. (420х4). Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Відповідно листа Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради [PERSON]. 12 липня 2007 року була виплачена щорічна грошова допомога за 2007 рік в розмірі 90 гривень (а.с.15) Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. № 489-V розмір мінімальної заробітної плати за період з 01 липня 2007 р. до 30 вересня 2007 р. складає 440 грн. Суд вважає, що при обчисленні розміру щорічної допомоги необхідно виходити із розміру мінімальної заробітної плати, яка діяла у період здійснення виплати цієї допомоги. Тому, з врахуванням виплаченої позивачу у 2007 році щорічної допомоги на оздоровлення в сумі 90 гривень, недоплачена сума зазначеної допомоги становить 1670 гривень (440 х 4 = 1760 - 90), яка і підлягає стягненню з Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради. Позивач дізнався про порушення його прав в день виплати (12 липня 2007 року) йому допомоги у меншому розмірі, ніж передбачено законом. Оскільки позивач звернувся до суду 26 червня 2008 року, тобто до закінчення одного року з дня, коли йому стало відомо про порушення його прав, то суд приходить до висновку, що позивачем не був пропущений строк звернення до адміністративного суду. На підставі наведеного,

Результат розгляду: granted