Рішення адміністративного суду від 2008-07-22 00:00:00+03

За поданням Дніпропетровського міського управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, яке передбачено законодавством України, 25 червня 2007р. до суду надійшов адміністративний позов Дніпропетровського міського управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить видворити за межі України в примусовому порядку громадянина Туреччини [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що громадянин Туреччини [PERSON] грубо порушив вимоги законодавства встановлені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, п. 26 Правил в'їзду іноземців в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через територію України, затверджених постановою кабінету міністрів України №1074 від 29.12.1995р. Так як відповідач прибувши не територію не звертався до органів внутрішніх справ із питань реєстрації на території України, а також після отримання рішення Красногвардійського РВДМУУМВС України в Дніпропетровській області про адміністративне видворення за межі України від 26.09.2007р. відповідач не залишив територію України в зазначений термін. Представник позивача за довіреністю, Савранська Олена Олександрівна, позовні вимоги підтримала і просила суд задовольнити їх повністю. Відповідач, [PERSON], позовні вимоги визнав, суду пояснив, що 12.01.2007р. прибув до України по бізнес-візі. Працював 4 місяці на фірмі, але фірма розпалась. Можливостей продовжити візу та грошових коштів для повернення на батьківщину у нього не було. Джерелом існування були випадкові заробітки на будівництві. Судом у судовому засіданні були досліджені наступні письмові докази: національний паспорт [PERSON]; копія пояснення [PERSON]; копія висновку начальника УМВСУ в Дніпропетровській області про видворення [PERSON] за територію України. Вислухавши доводи осіб, які беруть участь у справі, суд встановив, що громадянин Туреччини [PERSON] прибув в Україну 21.01.2007 року, перетнувши кордон через КПП «Дніпропетровськ», по одноразовій бізнес-візі Y 04561641 від 12.01.2007р. до 11.04.2007р.. До органів внутрішніх справ із питань реєстрації на території України не звертався. Після закінчення терміну перебування на території України до органів МВС з питання продовження терміну дії візи не звернувся. Постійного місця проживання та родичів - громадян України - на території України відповідач не має, існує за рахунок випадкових заробітків, крім того, кошти на покриття витрат, пов'язаних з його перебуванням в Україні, а також приймаюча сторона, саме родинні стосунки, які б могли виступати підставою для оформлення посвідки на постійне проживання в Україні чи прийняття громадянства України - відсутні. Наведені факти підтверджуються висновком начальника УМВСУ в Дніпропетровській області про видворення [PERSON] за територію України, національним паспортом [PERSON], копією пояснення [PERSON]. Як зазначено у ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», за порушення іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання Правил транзитного проїзду через територію України до них застосовуються заходи відповідно до законодавства України. Згідно ст. 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду після прийняття рішення про видворення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду. За таких підстав, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати по справі з Відповідача не стягуються.

Результат розгляду: granted