Рішення адміністративного суду від 2008-05-13 00:00:00+03

Вінницький міжрайонний природоохоронний прокурор в особі Вінницького обласного управління у справах захисту прав споживачів звернувся до суду з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності[PERSON] про стягнення штрафу за порушення встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами в сумі 2050 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що проведеною перевіркою дотримання суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] вимог чинного законодавства України, зокрема Закону України “Про рекламу”, постанови Кабінету Міністрів України №2067 від 29.12.2003 року “Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами”, встановлено порушення встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами, а саме в м. Вінниці по вул. Келецькій на газоні розміщено та розповсюджено рекламу без відповідного дозволу, що надається виконавчим органом міської ради. На підставі даного порушення прийнято рішення про накладення на фізичну особу -підприємця [PERSON] штраф у розмірі 2050 гривень та зобов'язано сплатити в установленому порядку дану суму до державного бюджету. Однак, відповідачем дане рішення станом на час звернення до суду не виконане, штраф в сумі 2050 гривень не сплачено. У судовому засіданні представник прокуратури та представник Вінницького обласного управління у справах захисту прав споживачів підтримали позов, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, хоча про день та час слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. За таких обставин суд приходить до висновку, що ним вжито усіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про день та час слухання справи, тому суд вважає справу слухати у його відсутності на основі наявних в матеріалах справи доказів. Вислухавши пояснення представника прокуратури та представника Вінницького обласного управління у справах захисту прав споживачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіркою щодо дотримання вимог Закону України “Про рекламу”, постанови Кабінету Міністрів України №2067 від 29.12.2003 року “Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами” суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] встановлено, що в місті Вінниці по вулиці Келецькій розміщено та розповсюджено рекламу без відповідного дозволу, що надається виконавчими органами міської ради, про що складено протокол про порушення законодавства про рекламу №0081 від 12.09.2007 року. На підставі даного протоколу було прийнято рішення №81 від 13.09.2007 року про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу відносно фізичної особи - підприємця[PERSON]. Протоколом засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу №0081 від 17.09.2007 року підтверджено факт порушення рекламного законодавства, а саме ФОП [PERSON] розповсюджено та розміщено зовнішню рекламу наступного змісту в м. Вінниці по вул. Келецькій на газоні без відповідного дозволу, що надається виконавчим органом міської ради. На підставі матеріалів справи та протоколу засідання від 17.09.2007 року №0081 прийнято рішення №179 від 18.09.2007 року про накладення на ФОП [PERSON] штраф в розмірі 2050 гривень за порушення встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами. Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України “Про рекламу”розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, та в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. П.3 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №2067 від 29.12.2003 року передбачено, що зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад. Згідно з ч.1 ст.27 Закону України “Про рекламу”особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть, зокрема цивільно-правову відповідальність відповідно до закону. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані та доведені, суд вважає за доцільне задовольнити позов повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони -суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати. Враховуючи розміри ставок державного мита, закріплені ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року за №7-93 (із позовних заяв -1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), суд вважає за доцільне стягнути з відповідача до державного бюджету державне мито в розмірі 51 гривень.

Результат розгляду: granted