Рішення адміністративного суду від 2008-04-30 00:00:00+03

[PERSON] звернувся в суд із адміністративним позовом до Міністерства Оборони України в особі командира військової частини А 0665 про стягнення заборгованості по надбавках за безперервну військову службу у Збройних силах України мотивуючи тим, що він з липня 1978 року проходив військову службу у в/ч А 0665 до лютого 2005 року. Наказом головнокомандувача Сухопутних військ ЗС України № 16 від 21 січня 2005 року він був звільнений з військової служби в запас за п. 67 підпункт «б» / за станом здоров'я / і виключений із списків особового складу в/ч А 0665 28 лютого 2005 року на підставі наказу командира даної військової частини № 39 від 28 лютого 2005 року. Указ Президента України № 389 від 05.05 .2003 року з 01.05.2003 року встановлені щомісячні надбавки військовослужбовцям за безперервну військову службу в Збройних Силах України у відсотках: понад 20 років - до 70%, понад 25 років - до 90 %. Цим же Указом передбачено, що право встановлювати розміри щомісячних надбавок, а також порядок і умови виплати надані Міністру Оборони України. Міністр Оборони 26.05.2003 року видав наказ № 149 яким затвердив Інструкцію « Про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в ЗС України», де в п. 1.2 встановив, щомісячні надбавки в розмірах понад 25 років - до 90%. Станом на 1 січня 2005 року він мав стаж безперервної військової служби 30 роки і 5 місяців і мав право отримувати надбавку за безперервну військову службу в розмірі 90%. За період з 01 травня 2003 року по 28 лютого 2005 в/ч А 0665 повинна була виплатити йому грошове забезпечення в сумі 53 855 грн. 28 коп., а фактично виплатила 38 343 грн.03 коп. тобто заборгованість становить 15 512 грн. 25 коп. Відповідач у добровільному порядку відмовляється виплатити йому заборгованість, а тому він просить цю суму стягнути із відповідача. Крім того такими діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 5 000 гривень, і просить стягнути її на свою користь. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свій позов уточнивши його, що військова частина де він проходив службу, не винна у неналежному з його думки нарахуванні надбавки за безперервну військову службу в ЗС України. Винне Міністерство Оборони яке неналежно профінансувало суми по надбавкам за безперервну військову службу. Представник відповідача Міністерства Оборони України Шпетний С.Н. заперечує проти позову, мотивуючи тим, що в Указі Президента і в Наказі Міністра Оборони України не встановлений чітко визначений розмір надбавки, про що свідчить приписка «до», а конкретний розмір виплат встановлює Міністр Оборони, виходячи із наявності коштів на фінансування і такий розмір доводиться до військових частин телеграмами. Головним розпорядником коштів є Міністерство оборони. Відповідні телеграми про встановлення конкретного розміру надбавки за безперервну службу надходили до військової частин, в тому числі і до військової частини А 0665. Грошове забезпечення позивачу виплачувалось в повному обсязі і заборгованості військової частини перед [PERSON] немає. Вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Крім того пояснив, що позивач пропусти встановлений ст. 99 ч. 2 КАС України річний строк звернення до адміністративного суду, а у відповідності до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. А він на цьому наполягає. Представник командира військової частини А 0665 Сорокін С.А. просить у позові відмовити оскільки особою, яку він представляє грошове забезпечення виплачувалося у повному обсязі і заборгованості військової частини перед [PERSON] не має. Крім того [PERSON] пропустив річний строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, що встановлений законодавством, що є підставою для відмови у позові. В судовому засіданні встановлені слідуючи факти і відповідні їм правовідносини. Згідно документів в матеріалах справи позивач [PERSON] проходив військову службу у військовій частині А 0665, що дислокується в смт. Десна Козелецького району Чернігівської області і перебував на грошовому забезпеченні у військовій частині А 0665. Наказом головнокомандувача Сухопутних військ ЗС України № 16 від 21 січня 2005 року [PERSON] звільнений з військової служби в запас за п. 67 підпункт «б» / за станом здоров'я / в зв'язку з реформуванням ЗС України, а наказом командира в/ч А 0665 № 39 від 28 лютого 2005 року виключений зі списків особового складу частини з 28 лютого 2005 року. Пунктом 1 Указу Президента України від 5 травня 2003 року Міністру Оборони України надано право встановлювати військовослужбовцям щомісячні надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України у відсотках до грошового забезпечення, які мають високі результати у службовій діяльності, залежно від стажу служби в таких розмірах: понад 20 років - до 70 %, понад 25 років - до 90%. Відповідно до Указу Президента № 389 від 5.05.2003 року наказом Міністра Оборони України № 149 від 26.05.2003 року була затверджена Інструкція « Про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України». Пунктом 2.4 зазначеної Інструкції передбачено, що виплату надбавки слід здійснювати в межах грошового забезпечення, затвердженого в кошторисах військових частин. Ні Указом Президента України, ні Інструкцією не встановлений точний фіксований розмір надбавки, про що свідчить приписка «до». Конкретний розмір виплат встановлює Міністр Оборони України, виходячи із наявності коштів та фінансування і такий розмір доводиться до військових частин Міністерства Оборони України телеграмами. Відповідні телеграми про встановлення конкретного розміру надбавки за безперервну службу надходили до військової частини А 0665. У відповідності до Указу Президента, Міністр Оборони встановив, що починаючи з 1.05.2003 року виплату щомісячної надбавки за безперервну військову службу на 2003 рік проводити в відсотках понад 20 років - 15%, понад 25 років - 20% За листопад та грудень 2003 року Міністром Оборони була встановлена щомісячна надбавка за безперервну військову службу до грошового забезпечення залежно від стажу служби: понад 20 років - 70%, понад 25 років - 90%. Міністром Оборони із 01.01.2004 року встановлена надбавка за безперервну військову службу до грошового забезпечення: понад 25 років - 20%. На підставі телеграми Міністра Оборони України з 01 вересня 2004 року встановлена надбавка за безперервну військову службу: понад 25 років - 70 %. На підставі телеграми Міністра Оборони України від 6 січня 2005 року за № 146/1/11/1 з 1 січня 2005 року встановлена надбавка за безперервну військову службу понад 25 років - 20 %. Як встановлено в судовому засіданні позивачу виплачувалася надбавка за безперервну військову службу в розмірах встановлених Міністром Оборони. У фінансовій службі військової частини А 0665 заборгованості по виплаті щомісячної надбавки до грошового забезпечення за безперервну службу[PERSON] не має. Грошове забезпечення позивачу виплачувалося в повному обсязі, передбаченому чинним законодавством, в межах бюджетних випадків. Порушення прав, свобод чи інтересів позивача зі сторони відповідачів в судовому засіданні не встановлено, як і не встановлено у судовому засіданні заподіяння позивачу моральної шкоди. За таких підстав в позові необхідно відмовити. Крім того в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом 25 лютого 2008 року. [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він був звільнений зі служби 28 лютого 2005 року та із цього часу мав право на звернення до суду про відшкодування, з його точки зору, заборгованості по щомісячній надбавці. Але до суду не звертався, оскільки з травня 2005 року в задоволенні подібних позовів суди відмовляли. Він чекав, коли суди почнуть вирішувати даний спір позитивно та будуть внесені зміни в законодавство. Час ішов, але нічого не змінювалось, а тому, щоб не пропустити 3-річний строк для звернення до суду, він 25 лютого 2008 року звернувся в суд із зазначеним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Як виходить із ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що про порушення своїх прав [PERSON] дізнався під час його звільнення зі служби, тобто в лютому 2005 року, а до суду звернувся в лютому 2008 року, тобто пропустив встановлений законом річний строк для звернення до суду із зазначеним позовом. Виходячи з наведеного, суд вважає, що [PERSON] пропусти строк звернення до суду із зазначеним позовом без поважних причин. Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Представники відповідачів у судовому засіданні позов [PERSON]. не визнали та наполягали на відмові у його задоволенні у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. На підставі вищевикладеного суд вважає, що в позові позивачу[PERSON] необхідно відмовити у повному об'ємі.

Результат розгляду: denied