Рішення адміністративного суду від 2008-07-03 00:00:00+03

Колишній співробітник СБУ України полковник запасу [PERSON] . просив зобов'язати відповідача виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням інвалідності в сумі 243522 грн.36 коп. Посилався на те, що у січні 2007 року звільнений з військової служби, 14 лютого 2007 року визнаний інвалідом третьої групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, у зв'язку з цим відповідно до ч.2 ст.29 Закону України "Про службу безпеки України" має право на одноразову допомогу у розмірі 36-місячного грошового забезпечення, звернувся до відповідача за її виплатою, проте в задоволенні такої заяви останнім було безпідставно відмовлено. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, представник відповідача позов не визнали, пояснили, що заява позивача не могла бути задоволена, оскільки відповідач, відповідно до чинного законодавства, на час звернення не був уповноважений виплачувати таку допомогу. Крім того, пояснили, що позивачем завищена сума одноразової допомоги у зв'язку з неправильним обчисленням розміру грошового забезпечення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до ст.29 Закону України "Про Службу безпеки України", у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю Служби безпеки України під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, пов'язаного з виконанням службових обов'язків, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Як зазначалось вище, позивач визнаний інвалідом з 14 лютого 2007 року, до відповідача за одноразовою допомогою звернувся в червні 2007 року . На той час порядок та умови виплати одноразової допомоги Кабінетом Міністрів України не були визначені. Постановою КМ України від 21 лютого 2007 року №284 був затверджений "Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році". Спірні правовідносини ця постанова КМ України не регулює (інвалідність настала у 2007 році), тому посилання на неї позивача є безпідставним. Лише 28 травня 2008 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №499 , якою затверджений "Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) , поранення (контузії, травми, або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов"язаних і резервістів, призваних на навчальні(або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби ( зборів) осіб". Вказаною постановою визначено, що саме на підставі названогоПорядку здійснюється призначення і виплата одноразової допомоги у разі загибелі (смерті) , поранення (контузії, травми, або каліцтва) чи інвалідності , що сталися після 1 січня 2007 року. Крім того, пунктом 7 вказаного вище Порядку визначено, що рішення про призначення одноразової допомоги приймається головним розпорядником коштів -Службою безпеки України, а не відповідачем. За таких обставин бездіяльність відповідача не може бути визнана протиправною. На підставі викладеного і

Результат розгляду: denied