Рішення адміністративного суду від 2008-09-04 00:00:00+03

У липні 2008 року [PERSON] звернулась з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що в період з січня 1997 р. по червень 2002 р. та з липня 2005 р. по грудень 2007 р. їй не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст.39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що призвело до порушення її прав. Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення (ст.39) позивачка визначила в розмірі 23438,77 грн. Посилається на те, що отримувала відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. Позивачка надіслала клопотання з проханням розглядати справу у її відсутність. Представники відповідача у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомленні у передбаченому законом порядку. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлений відповідно до чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Встановлено, що позивачка проживала в смт. Народичі та працювала бухгалтером в Народицькій центральній районній аптеці №30 в смт. Народичі Житомирської області, яке віднесено до зони безумовного (обов'язкового) відселення. Згідно ст.39 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата. У зоні безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати щомісяця. Проте вказані доплата виплачувалась у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою допомоги та доплат в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивача. Заборгованість по ст.39 Закону підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України „Про оплату праці” є складовою структури заробітної плати. З врахуванням викладеного вище та розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу, а саме : Розмір мінімальної заробітної плати становив: з 2 вересня 1996 року -15 грн., з 1 січня 1998 року -45 грн., з 1 липня 1998 року -55 грн., з 1 січня 1999 року -74 грн., з 1 квітня 2000 року -90 грн., з 1 липня 2000 р.- 118 грн., з 1 січня 2002 року -140 грн., з1 липня 2002 року -165 грн., з1 січня 2003 року -185 грн., з 1 грудня 2003 року- 205 грн., з 1 вересня 2004 року 237 грн, з 1 січня 2005 року 262 грн., з 1 квітня 2005 р- 290 грн., з 1 липня 2005 р.- 310 грн., з 1 вересня 2005 року -332 грн., з 1 січня 2006 року- 350 грн., з 1 липня 2006 р.- 375 грн., з 1 грудня 2006 року 400грн, з 1квітня 2007 року -420 грн., з 1 липня 2007 року- 440 грн., з 1 жовтня 2007 року -460 грн. Заборгованість буде становить: - за січень - грудень 1997 року - 540 грн. (15х3х 12) - за січень-грудень 1998 року - 1800.(45грн.х3х6=810 грн., 55грнх3х6=2124 грн.) - за січень-грудень 1999року -2664грн. (74 грн.х3х12) - за 2000рік- 3600грн. (74грн.х3х3=666грн; 90грн.х3х3=810грн; 118грнх3х6=1416грн.); - за 2001 рік-4248грн. (118грн.х3х12=2832грн.); - за січень-червень 2002 року- 2520грн.(140грн.х3х6=1680 грн.); - за липень-грудень 2005 року - 5844 грн. (310х3х2+332х3х4); - за липень-грудень 2007 року - 8100 грн. (440х3х3+460х3х3), а всього 37416 грн. - 969,62 грн.(отриманих згідно ПКМ України) = 36446,38 грн., а не 23438,77 грн. Тобто під час розрахунку заборгованості позивачка допустила помилки, а саме враховувала невірний розмір мінімальної заробітної плати Виходячи з вищевикладеного та

Результат розгляду: granted