Рішення адміністративного суду від 2008-01-17 00:00:00+02

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до УПСЗН Вовчанської РДА у якому вказала, що має статус евакуйованої із зони відчуження ЧАЕС у 1986 році, а тому відповідачем їй повинна виплачуватися щорічна допомога на оздоровлення у розмірі трьох мінімальних заробітних плат, згідно ч.4 ст. 48 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Оскільки у передбаченому законом розмірі допомога виплачена не була, позивач просив стягнути суму щорічної допомоги за період з 2004 по 2007 рік у розмірі 3875,30 грн. Відповідач - УПСЗН Вовчанської РДА у письмових запереченнях позов не визнав, вказав, що у відповідності до постанови КМ України від 26.07.1996 року №836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, [PERSON], як евакуйованій із зони відчуження було проведено виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 15,70 грн. У зв'язку з виходом Постанови КМ України від 12.07.2005 року №562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, позивачу було проведено виплату у розмірі 75 грн. Фінансування зазначених витрат здійснюється за рахунок державного бюджету, відповідач як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня бере бюджетні зобов'язання тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Крім того, відповідач просив врахувати положення ст.ст. 99, 100 КАС України та відмовити у задоволенні позову в частині по якій річний строк звернення був пропущений. У судове засідання позивач та представник УПСЗН Вовчанської РДА не з'явилися, у письмових заявах на адресу суду просили розглядати справу без їх участі. Представник Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся повістками з поштовими повідомленнями. У відповідності до ст. 35 КАС України відповідач є належно повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Відповідач відзив на позов не надав, правом участі в судовому засіданні не скористався. Таким чином, суд вважає, що відповідач є належно повідомлений про дату, час та місце судового засідання, його відсутність в судовому засідання не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. [PERSON] має статус евакуйованої із зони відчуження, що підтверджується посвідченням серії[NUMBER] від 28.04.1993 року. Відповідно до ч.4 ст. 48 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” зазначеній категорії громадян виплачується щорічна допомога на оздоровлення у розмірі трьох мінімальних заробітних плат. Дія зазначеної норми була зупинена на 2006 рік згідно із Законом України від 20.12.2005 р. N 3235-IV „Про Державний бюджет України на 2006 рік”. Пункт 1 Постанови КМ України від 12 липня 2005 р. N 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” встановив розмір щорічної допомоги на оздоровлення для зазначеної категорії громадян - 75 гривень. Таким чином, виплачена позивачу у 2006 році одноразова допомога на оздоровлення у розмірі 75 грн. відповідає законодавству, яке регулювало спірні правовідносини, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. На 2007 рік дія ч.4 ст. 48 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах, відповідно до мінімальної заробітної плати була зупинена пунктом 30 статті 71 Закону України „Про державний бюджет на 2007 рік” від 19.12.2006 р. N 489-V. Однак, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. N 6-рп/2007 вищезазначена норма Закону України „Про державний бюджет на 2007 рік” була визнана неконституційною. У рішенні Конституційного Суду України N 6-рп/2007 також зазначено, що оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, Кодексі, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України. Верховна Рада України не повноважна при прийнятті закону про Державний бюджет України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України, зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. Пунктом 5 зазначеного Рішення КС України визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік відповідно до абзацу 7 частини 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” у розмірі трьох мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (частина 7 статті 48 вказаного Закону). За 2007 рік щорічна допомога на оздоровлення позивачці була нарахована в розмірі 75 грн., що підтверджується листом УПСЗН Вовчанської РДА від 24.10.2007 року №3311. Відповідно до ст. 76 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, з 1 січня 2007 року розмір мінімальної заробітної плати становив 400 гривень на місяць, з 1 квітня 2007 року - 420 гривень, з 1 липня 2007 року - 440 гривень, з 1 жовтня 2007 року - 460 грн. Таким чином, розрахунок щорічної допомоги за 2007 рік на момент її виплати становить: 460Х3=1380 грн. Стягненню підлягає сума з відрахуванням фактично отриманої: 1380-75=1305 грн. Зазначена сума щорічної допомоги підлягає стягненню з відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Вовчанської РДА, відповідно до вимог ч.5 ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” обов'язок виплати щорічної допомоги на оздоровлення громадянам покладений на органи соціального захисту населення за місцем проживання громадян. Позивач звернувся з позовом до суду 12.11.2007року. Про порушення свого права на отримання щорічної допомоги на оздоровлення позивачу було відомо починаючи з 2004 року, тобто позивачем не дотримано вимог ст.99 КАС України, якою встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Позивачем клопотання про визнання причини пропуску строку звернення до суду поважною не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення щорічної одноразової допомоги за 2004-2005 роки поданий з пропущенням однорічного строку, відповідач просив відмовити у задоволенні позову з цієї підстави. Позивач не навів поважних причин пропущення строку, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити у зв'язку із пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду. Виходячи з викладеного, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial