Рішення адміністративного суду від 2008-07-08 00:00:00+03

У травні 2008 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що протягом 2007 року йому не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст.ст.37, 39, 51 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що призвело до порушення його прав. Заборгованість по підвищенню пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення (ст.39) позивач визначив в розмірі 5337 грн., по допомозі в зв”язку з обмеженням споживання продуктів харчування (ст.37) -в розмірі 1067 грн. 40 коп. , по додатковій пенсії (ст.51) -в розмірі 588 грн.87 коп. Посилався на те, що отримував відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі та мінімальній пенсії за віком у відповідні періоди. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у передбаченому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено , що позивач проживає в с.Норинськ Овруцького району Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, є потерпілим від аварії на ЧАЕС 3 категорії , пенсіонером. Відповідно до ст.39 Закону, пенсія непрацюючим пенсіонерам, які проживають на таких територіях, повинна була підвищуватись на дві мінімальні зарплати, щомісячна грошова допомога в зв”язку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва (ст.37) виплачуватись в розмірі 40% мінімальної заробітної плати, а додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорій 3,призначатися у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком (ст.51). Проте в спірний період часу ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати та мінімальної пенсії за віком. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою доплат в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивача. Дію абзацу третього частини першої статті 37 та абзацу третього частини першої статті 39 Закону зупинено на 2007 рік згідно із Законом N 489-V ( 489-16 ) від 19.12.2006, і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від 09.07.2007. З цього часу і підлягає стягненню заборгованість по платежах, передбачених ст.ст.37 і 39 Закону. Додаткова пенсія (ст.51) підлягає стягненню в межах річного строку звернення до адміністративного суду, тобто з травня 2007 року по грудень 2007 року включно. З врахуванням викладеного вище, розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком в Україні в спірний період часу, а також розміру доплати і допомоги, отриманих позивачем за цей час в безспірному порядку, що підтверджується письмовими доказами, розмір заборгованості перед ним по виплатах, передбачених ст.37 Закону, становить 1067,40 грн., по ст.39 Закону - 5337 грн., по ст.51 Закону - 823,94 грн., а всього -7228,34 грн. Стягуючи заборгованість по ст.51 Закону у більшому розмірі, ніж просив позивач, суд виходить за межі позовних вимог відповідно до ч.2 ст.11 КАСУ. Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з нього.

Результат розгляду: granted