Рішення адміністративного суду від 2008-08-27 00:00:00+03

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з Фізичної особи - підприємця [PERSON] заборгованость по сплаті податку на додану вартість у сумі 377,01 грн., єдиного податку у сумі 611,34 грн., всього на загальну суму 988,35 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі, в обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. Відповідач знаходиться на спрощеній системі оподаткування та взятий на облік як платник єдиного податку та податку на додану вартість. Перевіркою встановлено, що відповідач має заборгованість по сплаті єдиного податку у розмірі 611,34 грн. та податку на додану вартість у сумі 377,01 грн. Вказана заборгованість до цього часу відповідачем не сплачена. Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень на судові засідання, призначені на 24.06.2008 (а.с. 52) та 27.08.2008 (а.с. 56). Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Разом з тим, Кодексом адміністративного судочинства не врегульовано питання можливості розгляду справи за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, який не є суб'єктом владних повноважень. Згідно з ч. 7 ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Таким чином, у зв'язку з неврегульованістю КАС України питання про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, який не є суб'єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що відповідач не прибув в судове засідання, причин неприбуття суду не повідомив, є належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній доказами. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] зареєстрований як фізична особа - підприємець (а.с. 4-7), як платник податків з 13.04.2004, відповідно до копії Довідки про взяття на облік як платника податків (а.с. 8), є платником єдиного податку з 01.05.2004 року згідно Свідоцтва [NUMBER] (а.с. 13), відповідно до Свідоцтва [NUMBER] від 16.04.2004 року зареєстрований як платник податку на додану вартість (а.с. 60). У відповідності до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. На підставі п. 1.2 ст. 10 Закону України «Про Державну податкову службу в Україні» від 05.02.1998 року № 83/98-ВР (зі змінами та доповненнями) органи державної податкової служби здійснюють контроль за дотриманням законодавства про податки, інші платежі, забезпечує правильність обчислення та своєчасність надходження цих податків. Згідно п. 3 ч. 1, 4 Закону України «Про систему оподаткування» від 18.02.1997 року № 77/97-ВР платники податків зобов'язані сплачувати належні суми податків та зборів (обов'язкових платежів) у встановлений законом термін і це зобов'язання припиняється їх сплатою. Відповідно до п. 2 Указу Президента від 03.07.1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку. Відповідач знаходиться на спрощеній системі оподаткування і є платником єдиного податку згідно Свідоцтва про сплату єдиного податку (а.с. 13). При здійсненні діяльності фізична особа-підприємець [PERSON] не сплатив в повному обсязі єдиний податок, чим порушив вимоги п. 2 Указу Президента від 03.07.1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» - суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. У відповідності до розрахунку суми податкового боргу фізична особа-підприємець [PERSON] зобов'язаний сплатити заборгованість до бюджету з єдиного податку в сумі 611,34 грн.(а.с. 37). У відповідності до п. 11 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу» від 4 грудня 1990 року N 509-XII зі змінами та доповненнями, органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України. Згідно з ч. 2 п. 5 Указу Президента від 03.07.1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» суб'єкти малого підприємництва несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплати сум єдиного податку згідно із законодавством України. Згідно зі ст. 10.1. п. „а” Закону України „Про податок на додану вартість” особами, відповідальними за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку до бюджету, є платники податку, визначені у статті 2 цього Закону. Відповідно до ст. 10.2. Закону України „Про податок на додану вартість” платники податку, визначені у підпунктах "а", "в", "г", "д" пункту 10.1 цієї статті, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону. Згідно з ст. 10.4. Закону України „Про податок на додану вартість” контроль за правильністю нарахування та сплати (перерахування) податку до бюджету здійснюється відповідним податковим органом. Відповідно до п.п. 3.1.1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181 від 21.12.2000 року активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. Згідно з актом № 248/17-119/[NUMBER] від 27.02.2007 року, встановлені порушення податкового законодавства у вигляді неподання декларації з податку на додану вартість за листопад 2006 року (а.с. 17), на підставі якого податковим повідомленням-рішенням від 06.03.2007 року за № 0001091701/0 на відповідача було накладено фінансову санкцію в розмірі 170,00 грн. (а.с. 16). Копія акту була надіслана відповідачеві 27.02.2007 року за вих. № 558/17-040 (а.с. 21), податкове повідомлення-рішення № 0001091701/0 було надіслане відповідачеві 06.03.2007 року за вих. № 641/10/17-040 (а.с. 22). Відповідно до акту № 521/17-119/[NUMBER] від 16.04.2007 року, встановлені порушення податкового законодавства у вигляді неподання декларації з податку на додану вартість за лютий 2007 року (а.с. 24), на підставі якого податковим повідомленням-рішенням від 27.04.2007 року за № 0003561701/0 на відповідача було накладено фінансову санкцію в розмірі 170,00 грн. (а.с. 23). Копія акту була надіслана відповідачеві 16.04.2008 за вих. № 138/17-040 (а.с. 30), яку він отримав 20.04.2008 року, про свідчить повідомлення про вручення потового відправлення (а.с. 29). Податкове рішення-повідомлення було надіслане відповідачеві 27.04.2007 року за вих. № 1613/10/17-040 (а.с. 28), яке відповідач отримав 04.05.2008 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 27). Позивачем по справі на адресу відповідача була надіслана перша податкова вимога від 10.12.2007 року (а.с. 35) на суму податкового боргу у розмірі 988,35 грн., яку відповідач своєчасно не сплатив.Позивачем по справі на адресу відповідача була надіслана друга податкова вимога від 15.01.2008 року (а.с. 36) на суму податкового боргу у розмірі 988,35 грн., яку відповідач отримав 24.01.2008 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 36) та своєчасно не сплатив. Судом встановлено, що заборгованість по сплаті єдиного податку на підприємницьку діяльність з фізичних осіб-підприємців та податку на додану вартість на час розгляду справи відповідачем не сплачена, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про те, що відповідач прострочив виконання зобов'язання по сплаті податкового боргу, тому зазначена заборгованість підлягає стягненню з нього у судовому порядку. Відповідно ст. 94 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted