Рішення адміністративного суду від 2008-09-24 00:00:00+03

Прокурор Ленінського району м. Вінниці в інтересах держави - Міністерства транспорту та зв'язку України, яке представляє Головна державна інспекція на автомобільному транспорті в особі його структурного підрозділу - територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 510 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що до прокуратури Ленінського району м. Вінниці звернулось територіальне управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області з проханням про примусове стягнення санкцій, накладених постановою № 050630 від 21.04.2008 року за порушення законодавства про автомобільний транспорт в розмірі 510 гривень. Проведеною працівниками перевіркою встановлено, що у перевізника [PERSON], були відсутні документи, передбачені ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт”, які автомобільні перевізники та водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті, а саме: ліцензійна картка. Про виявлене порушення складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 000632 від 18.04.2008року. Начальником територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області винесена постанова № 050630 від 21.04.2008 року, якою за порушення законодавства про автомобільний транспорт до перевізника застосовано штрафна санкції в розмірі 510 гривень. Борг за станом на день подання заяви до суду не сплачено. У судовому засіданні прокурор, представник Головної державної інспекції на автомобільному транспорті позов підтримали та просили суд задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Також вказали, що постанова № 050630 від 21.04.2008 року про застосування до відповідача фінансових санкцій, не оспорювалась та не оскаржувалась і на даний час є чинною. Відповідач не виконав вимог ухвали суду від 11.08.2008р. щодо надання заперечень проти позову та доказів, які б їх обґрунтовували. Письмових пояснень з обґрунтуванням причин її невиконання суду не надав. 24.09.2008р. через канцелярію Вінницького окружного адміністративного суду надав заяву в якій визнав позовні вимоги щодо стягнення 510 грн. фінансових санкцій в повному обсязі і просить суд розстрочити виконання рішення на три місяці. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Згідно Акту № 000632 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом" від 18.04.2008 року, складеного державними інспекторами Ганзієм Ю.А, Іщенком В.М., Мудриком І.В., під час перевірки автомобіля марки "Opel Vectra", державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON] виявлено порушення, а саме відсутня ліцензійна картка. Відповідно до повідомлення [PERSON] викликався 21.04.2008р. для розгляду справи щодо порушення ним законодавства про автомобільний транспорт і в графі "Повідомлення отримав" стоїть підпис [PERSON]. Постановою № 050630 від 21.04.2008 року, винесеною начальником територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області Ратовським А.С., за порушення законодавства - надання послуг по перевезенню пасажирів на таксі, автомобілем обладнаним розпізнавальним знаком (ліхтарем) без оформлення документів, визначених ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт”, до відповідача застосовано фінансову санкцію в розмірі 510 грн. До розгляду справи в судовому засідання інших заяв, пояснень та клопотань від відповідача не надходило. Відповідно до ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт” передбачено, що автомобільні перевізники та водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Частиною 1 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” передбачено відповідальність у вигляді штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: експлуатацію легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без наявності ліцензійної картки, - штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, судом встановлено, що територіальне управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області діяло на підставі, у межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачено діючим законодавством України щодо проведення перевірки та накладення фінансових санкцій. Згідно ст. 36-1 Закону України “Про прокуратуру”, підставою представництва у суді інтересів держави - наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, прокурор, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах. Згідно ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Враховуючи те, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову. Заява відповідача про розстрочення виконання рішення на три місяці залишається судом без задоволення, оскільки відповідачем не надано доказів, які б стверджували наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення.

Результат розгляду: granted