Рішення адміністративного суду від 2008-07-11 00:00:00+03

Позивачка [PERSON]. звернувшись до суду з даним позовом, просила стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації ( далі- відповідач) на її користь недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення за 2004-2007 роки у розмірі 6918,30 грн. та визнання дій відповідача щодо відмови у донарахуванні та виплаті недоотриманих сум щорічної допомоги за 2004-2007 роки протиправними, посилаючись на те, що вона являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії. Тому у відповідності до ст. 48 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” їй повинна виплачуватися щорічно одноразова грошова допомога на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат і ця допомога виплачується за місцем проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати вказаної грошової допомоги. В період з 2004 року по 2006 рік включно, вона отримала щорічну допомогу на оздоровлення у значно меншому розмірі ніж це передбачено ст. 48 вказаного Закону, а в 2007 році взагалі дану допомогу не отримувала. По питанню виплати недоотриманих сум на оздоровлення, вона звернувся до відповідача в грудні 2007 року. Проте 20.12.2007 року вона отримала лист від відповідача згідно, якого було відмовлено в задоволенні її вимог, в зв'язку з чим вона змушена звернутись з даним позовом до суду. В судове засідання позивачка не з'явилась, натомість вона звернулась з письмовою заявою про те, щоб справу розглянули без її участі та частково відмовилась від своїх позовних вимог і просить суд стягнути з відповідача недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення тільки за 2007 рік у розмірі 2100 гривень. Від решти позовних вімог вона відмовилась. Відповідач в судове засідання не з'явився не дивлячись на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Проте надіслав до суду листа від 16.05.2008 року та письмове заперечення від 19.05.2008 року згідно, якого просить розгляд справу проводити без його участі, позовні вимоги не визнає посилаючись на те, що позивачці [PERSON]. виплачується щорічно грошова допомога на оздоровлення із державного бюджету в порядку та розмірах, що встановлені постановами Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року №936 та від 26.07.1996 року №836. Також зазначив, що у відповідності до вимог чинного законодавства не передбачено видатків на проведення перерахунку раніше виплаченої щорічної допомоги на оздоровлення. Крім, цього вважає, що позивачкою пропущено річний строк звернення до адміністративного суду, а тому просить відмовити у задоволенні адміністативного позову у відповідності до ч.1 ст.100 КАС України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON]. являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] , виданим Київською обласною державною адміністрацією 15.01.2004 року. Із довідки № 07-22-716/10 від 06.06.2008 року наданої відповідачем вбачається, що позивачка [PERSON]., отримала в 2007 році щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 100 гривень. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до положень ст.113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України. Частина перша статті 9 КАС України визначає, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов”язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.48 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в редакції закону, що діяв до внесення змін Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 року, одноразова щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, виплачується у розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Законом України «Про державний бюджет України» на 2007 рік від 19.12.2006 року згідно, якого дія ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” яка передбачає право позивачки на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, зупинено на 2007 рік. Рішенням Конституційного Суду України за справою № 1-29 /2007 року від 9 липня 2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними) положення Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік”, яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини четвертої та частини сьомої ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Виходячи із загальних засад пріоритетності Законів України над урядовими нормативно-правовими актами та приймаючи до уваги Рішення Конституційного Суду України за справою №1-29/2007 від 9 липня 2007 року, при виплаті допомоги на оздоровлення слід керуватися ст.48 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в редакції Закону, яка існувала до внесення змін Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 року, а не постановами КМ України від 26.07.1996 року за № 836 “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та від 20.09.2005 року за № 936 “Про затвердження порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” на які посилається представник відповідача, що суперечать іншим нормам законів. Такий висновок суду узгоджується з положеннями ч.4 ст.9 КАС України в тім, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов”язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Таким чином суд приходить до висновку, що грошова щорічна допомога на оздоровлення позивачки [PERSON]. виплачена відповідачем за 2007 рік є неправильною тому, що повинна була виплачуватись виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати щорічної компенсації на оздоровлення. Згідно ст. 76 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2007 року становить - 400 гривень на місяць, з 01.04.2007 року - 420 гривень, з 1.07.2007 року - 440 гривень, з 1.10.2007 року - 460 гривень. Враховуючи те, що позивачці було виплачено грошову допомогу на оздоровлення в серпні 2007 року, тобто коли розмір мінімальної заробітної плати становив 440 грн. на місяць, тому відповідач повинен був вилатити [PERSON]. грошову допомогу на оздоровлення за 2007 рік не 100 грн., а 2200 грн.( 440 грн. х 5). Таким, чином необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки грошову домогу на оздоровлення за 2007 рік у сумі 2100 грн. (2200 грн.-100 грн.). Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача та відмови в задоволені позову [PERSON] . про стягнення щорічної допомоги за 2007 рік з підстав пропущення річного строку звернення до адміністративного суду, оскільки Законам України «Про державний бюджет на 2007 рік» зупинялась дія ст. 48 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, що позбавляло можливості позивачці належним чином звертатись до суду з посиланням на дану норму Закону. У позивачки виникло належне право на звернення до суду щодо стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік тільки після 9 липня 2007 року, тобто після постановлення рішення Конституційного Суду України за справою № 1-29 /2007 року, що нею було і зроблено на протязі року, а саме 16.04.2008 року. З урахуванням вищевикладеного та

Результат розгляду: granted