Рішення адміністративного суду від 2008-04-24 00:00:00+03

Лівобережний міжрайонний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 5200,01 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] було виплачено допомогу по безробіттю одноразово в сумі 5200,01 гривень. Дана допомога надавалася для організації підприємницької діяльності. Однак, відповідачем підприємницька діяльність не проводилась протягом 6 календарних місяців з дня отримання допомоги, тому позивач звернувся до суду про стягнення даної грошової допомоги. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився. Згідно з написами на конвертах, що направлялися на адресу відповідача з судовими повістками про призначення судових засідань на 09.04.2008 року та 24.04.2008 року, зазначено, що “повернено по закінченню терміну зберігання”. За таких обставин суд вважає, що ним здійснено всі можливі заходи щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи, а тому відповідно до ст.128 КАС України вважає за доцільне справу слухати у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд вважає задовольнити позов з наступних підстав. [PERSON] перебував на обліку як безробітний у Лівобережному районному центрі зайнятості. Судом встановлено, що 20.04.2006 року державним реєстратором [PERSON] було зареєстровано фізичною особою -підприємцем. Відповідно до наказу Вінницького обласного центру зайнятості “Про одноразову виплату допомоги по безробіттю для організації безробітному підприємницької діяльності”№206 від 19.04.2006 року йому було виплачено допомогу по безробіттю одноразово в сумі 5200,01 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №9024 від 28.04.2006 року. Виплата одноразової допомоги для зайняття підприємницькою діяльністю передбачена ч. 7 ст. 22 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”. Однак, відповідно до Порядку повернення у 2006 році коштів, виплачених як допомога по безробіттю одноразово для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2006 року №511, підставою для розгляду комісією питання повернення коштів є неподання юридичною особою та фізичною особою -підприємцем до органу державної податкової служби передбаченої законодавством звітності, що підтверджує факт провадження підприємницької діяльності, або несплата протягом шести календарних місяців з дня отримання коштів єдиного (фіксованого) податку. Дію даної постанови продовжено на 2007 рік постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року №98. В судовому засіданні встановлено, що підприємець [PERSON] не подає з моменту реєстрації до органу державної податкової служби передбаченої законодавством звітності. Відповідно до п.2 вказаного Порядку рішення про повернення коштів приймає директор центру зайнятості -керівник робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття на підставі висновку комісії з питань одноразової виплати допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності. Протоколом комісії №4 від 17.07.2007 року з питань одноразової виплати допомоги по безробіттю директору центру зайнятості рекомендовано прийняти рішення про повернення коштів громадянином [PERSON]. В зв'язку з цим, директором Лівобережного міжрайонного центру зайнятості було прийняте рішення про повернення коштів в сумі 5200,01 гривень, виплачених як допомогу по безробіттю одноразово для організації підприємницької діяльності у зв'язку з неподанням останнім до органу державної податкової служби передбаченої законодавством звітності, що б підтверджувало факт провадження підприємницької діяльності, або несплати протягом шести календарних місяців з дня отримання коштів єдиного (фіксованого) податку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна особа повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення. Суд вважає, що представником позивача надано достатньо доказів для підтвердження своїх вимог. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд приходить до висновку про доцільність задоволення даного позову повністю. Ч.2 ст.94 КАС України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Крім того, положенням п.3 "Прикінцевих та перехідних положень" Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору розмір судового збору щодо майнових вимог про стягнення грошових коштів становить один відсоток від розміру таких вимог, але не більше 1700 гривень. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі одного відсотка від розміру майнових вимог, що становить 52 гривні.

Результат розгляду: granted