Рішення адміністративного суду від 2008-07-04 00:00:00+03

Прокурор звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської РДА (далі - УПСЗН) про стягнення на користь [PERSON] недоплаченої грошової щорічної допомоги, мотивуючи свої вимоги тим, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України, а саме: ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» яка передбачає, що щорічно, у строк до 5 травня, йому повинна виплачуватися разова грошова допомога у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. На підставі положень Закону України „Про державний бюджет” на 2005-2007 роки дію вказаної норми було зупинено, що позбавило його можливості отримати вказану допомогу у повному обсязі, йому було виплачено лише у 2005-2006 роках - по 250 грн, у 2007 році - 280 грн, недоплата складає за 2005 рік - 1410 грн, за 2006 рік - 1545 грн, за 2007 рік - 1750 грн. Просить стягнути 4705 грн недоплаченої грошової допомоги. У судовому засіданні представник позивача Харута В.В. підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила, що [PERSON] як учасник бойових дій має право на щорічну грошову допомогу, виплата якої проводиться у безпідставно зменшеному розмірі. Недоплата складає 4705 грн. Стосовно доводів представника відповідача про застосування річного строку звернення до адміністративного суду пояснила, що позивачем річний строк звернення до суду, передбачений КАС України, не пропущений, тому що йому про порушення його прав стало відомо лише у вересні 2007 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов, заявлений прокурором в його інтересах, просив його задовольнити. Пояснив, що про те, що виплата допомоги до ( Травня йому виплачується у неповному обсязі йому стало відомо у вересні 2007 року під час перебування у шпиталі, де учасники війни з інших районів Криму розповіли йому про це. Представник відповідача УПСЗН Романенко Н.В. позов не визнала, пояснила, що виплата допомоги учасникам війни проводилася у розмірі, встановленому Законами України «Про державний бюджет України” на відповідні роки, інших коштів на виплату вказаної допомоги у УПСЗН немає, крім того, позов пред'явлено про стягнення заборгованості за три роки, тоді як ст.99 КАС України встановлює строк 1 рік для звернення до суду. Представник відповідача УДК Павлючкова О.О. у судовому засіданні позов також не визнала, вважає, що УДК не є належним відповідачем у справі, а фактично є банком, в якому обслуговується УПСЗН. Вислухавши пояснення позивача, представників сторін та третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 3-4), йому як учаснику бойових дій у 2005 та 2006 роках було проведено виплату разової грошової допомоги до 9 травня у розмірі по 250 грн, у 2007 році - 280 грн (а.с. 5). Статтею 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” встановлено, що щорічно до 05 травня учасникам бойових дій повинна надаватися разова грошова допомога у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. Згідно із Законом України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” та наступними змінами до закону, внесеними Законом України „Про державний бюджет України” на 2005-2007 роки, мінімальна пенсія станом на 01 травня 2005 року складала 332 грн, 2006 року - 359 грн, 2007 року - 406 грн. Рішенням Конституційного суду України за № 20-рп/2004 від 01 грудня 2004 року за конституційним поданням 54-х народних депутатів України щодо відповідності ст. ст.44,47, 78, 80 Закону України “Про державний бюджет України на 2004 рік” та конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України положень частин 2, 3, 4 ст.78 Закону України “Про державний бюджет України на 2004 рік” (справа про зупинення або обмеження пільг, компенсацій і гарантій) визнано таким, що не відповідає Конституції України, положення ст. 44 Закону України “Про державний бюджет України на 2004 рік”, яким у 2004 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” здійснюється у зменшеному розмірі. Згідно із ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність. Згідно із ч.3 ст. 22 Конституції України не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових або внесення змін до чинних законів. Аналогічне рішення постановив конституційний суд у справі № 1-29/2007 від 09 липня 2007 року за конституційним поданням 46-х народних депутатів України щодо відповідності ряду статей Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік”, зокрема, визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 29 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік”, за якою у 2007 році виплата щорічної разової допомоги учасникам війни здійснюється у розмірі 55 грн. Суд відхиляє доводи представника відповідача про відсутність необхідних коштів на виплату допомоги у розмірах, встановлених Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, як такі, що не мають правового характеру. У відповідності до ч.2 ст.99 та ч.1 ст.100 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів та застосовується за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Сторони підтвердили, що [PERSON] отримав у 2005-2006 роках допомогу у сумі по 250 грн, у 2007 році - 280 грн, що не відповідає положенням Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Як установлено судом, позивач [PERSON] про порушення свого права у вигляді обмеження виплати як учаснику бойових дій дізнався у вересні 2007 року, позов в його інтересах пред'явлено 29 квітня 2008 року, тому суд вважає, що строк звернення до адміністративного суду ним не пропущений. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню 4705 грн. У відповідності до ч.1 ст.94 КАС України судові витрати відносяться на рахунок держави.

Результат розгляду: granted