Рішення адміністративного суду від 2008-05-15 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Міністерства праці та соціальної політики України. З урахуванням збільшених позовних вимог позивач просив зобов'язати відповідачів вчинити дії щодо виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік в сумі 2200,00 грн., зобов'язати виплатити вказану суму допомоги, зобов'язати відповідачів вчинити дії щодо виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій, за 2007 рік в сумі 1770, 00 грн., виплатити вказану суму допомоги. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, надав пояснення, які повністю співпадають з позицією, які викладена в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Представник відповідача 1 надав пояснення, які співпадають з позицією, що викладена в запереченнях проти позову, а зокрема зазначив, що Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому здійснює лише фізичну виплату вказаних допомог. Фінансове забезпечення областей для здійснення виплати допомог проводиться в розмірах, визначених Законом України про Державний бюджет на відповідний рік. Просив відмовити у задоволенні позову. Від Міністерства фінансів України надійшли письмові заперечення, в яких, зокрема, відповідач зазначає, що Міністерство Фінансів України не здійснює виплат щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. В 2007 році на момент виплати позивачу разової грошової допомоги ветеранам війни були чинними ст. 29 та п. 13 ст. 17 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”. Позивач отримав вказану допомогу в розмірах, передбачених Законом України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, а відтак, права позивача не порушено, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо допомоги на оздоровлення, Міністерство фінансів України вказує, що починаючи з 1996 року у нормативних актах, що встановлювали розмір мінімальної заробітної плати, зазначено, що до прийняття Верховною Радою України змін до законів, у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальна заробітна плата, Кабінету Міністрів України надано право здійснювати застосування цих норм, виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджету України. У 2006-2007 роках зазначені виплати здійснювались у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12.07.05 №562. Судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи. Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення позивача, представника відповідача 1, дослідивши подані суду заперечення, письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю. Суд виходив з такого. 1. Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідачів вчинити дії щодо виплати позивачу допомоги на оздоровлення в сумі 2200,00 грн. за 2007 рік, зобов'язання виплатити вказану суму допомоги. Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії А № [NUMBER] (а.с.5). Позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради. Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту громадян виконавчого комітеті Рівненської міської ради від 21.04.2008 року № 01/9-2426 (а.с.74), позивачу щорічна допомога на оздоровлення за 2007 рік виплачена в сумі 100,00 грн., відповідно до Постанови КМ України від 12.07.2005 року № 562 (платіжне доручення № 11 від 29.05.2007 року). Відповідно до абз.4 ч.4 ст.48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі по тексту постанови - Закон 796-12) (в редакції, що діяла до 31.12.2007 року), щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Однак, Законом України “Про державний бюджет України на 2007 рік”, дію абзацу четвертого частини четвертої статті 48 зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано неконституційним положення п.30 ст.71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік”, яким зупинено дію абзацу 4 частини 4 статті 48 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в частині виплати допомоги у розмірах до мінімальної заробітної плати. Відповідно до п.3 резолютивної частини Рішення Конституційного суду України №6/рп-2007 від 09.07.2007 року, положення статей законів про державний бюджет на 2007 рік, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 09.07.2007 року. На момент виплати позивачу допомоги на оздоровлення в 2007 році (29.05.2007 року) була чинною норма Закону України про державний бюджет на 2007 рік, якою було зупинено дію абз. 4 ч.4 ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (в частині виплати допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Рішення Конституційного суду від 09.07.2007 року № 6/рп-2007 не має зворотньої дії в часі і діє з 09.07.2007 року. Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 7, чч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України, бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Останні встановлюються законом про Державний бюджет України. Законом про Державний бюджет України щорічно затверджуються асигнування для головних розпорядників коштів. Пунктом 2 Указу Президента України “Про заходи щодо забезпечення наповнення державного бюджету та посилення фінансово-бюджетної дисципліни” від 28.02,97р. №187 зазначено, що витрачання коштів органами виконавчої влади, їх структурними підрозділами, іншими організаціями, які фінансуються за рахунок Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, здійснюється на підставі їх кошторисів доходів і видатків, які затверджуються у встановленому порядку. Крім того, ст. 101 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік” надано право Кабінету Міністрів України у 2007 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Дана норма неконституційною не визнавалася, діяла на момент виплати позивачу допомоги на оздоровлення у 2007 році. Пунктом 2 Рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 р. N6-рп/2007 конституційне провадження у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 101 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» припинено на підставі пункту 2 статті 45 Закону України “Про Конституційний Суд України”. А відтак, відповідно до зазначеної норми Закону про Державний бюджет на 2007 рік, Кабінету Міністрів України надано право встановлювати розміри соціальних виплат в межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Розмір допомоги на оздоровлення у 2007 році був визначений Постановою КМУ України № 562 від 12.07.2005 року. Будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету розпорядники бюджетних коштів можуть здійснювати лише за наявності відповідного бюдетного призначення (ст. 23 Бюджетного кодексу України), яке в свою чергу має кількісні та часові обмеження (п.9 ст. 2 Бюджетного кодексу України). Заслуговує на увагу і та обставина, що згідно із статтею 95 Конституції України, будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються виключно законом про Державний бюджет України. Частиною 2 статті 4 Бюджетного кодексу України встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням закону про Державний бюджет України. За таких обставин, дії відповдіачів щодо виплати позивачу у 2007 році допомоги на оздоровлення в сумі 100 грн. відповідали приписам ст. 95 Конституції України, ч.2 ст. 4, ст. 7, ст. 23 Бюджтного кодексу України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», Постанові КМ України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». А відтак, вимоги позивача про зобов'язання відповідачів вчинити дії щодо виплати позивачу допомоги на оздоровлення в сумі 2200,00 грн. за 2007 рік, зобов'язання виплатити вказану суму допомоги не підлягають до задоволення. 2. Щодо позовних вимог про зобов'язання вчинити дії щодо виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій, за 2007 рік в сумі 1770, 00 грн., зобов'язання виплатити вказану суму допомоги. Судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії АА № [NUMBER] від 05.10.1996 року (а.с.32). Відповідно до ст.12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Разом з тим, питання щодо визначення мінімальної пенсії за віком для призначення такої допомоги чинним законодавством не врегульовано. Так, мінімальний розмір пенсії за віком, який визначається відповідно до статті 28 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу), у даному випадку застосовуватися не може, оскільки, відповідно до ч.3 ст.28 вказаного Закону, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. На даний час питання щодо розміру разової грошової допомоги до 5 травня особам, на яких поширюється чинність Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” вирішується в такому порядку. Статтею 29 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік” встановлено, що у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 280 гривень. Пунктом 13 ст.71 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік” зупинено на 2007 рік дію частини 5 ст.14 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги учасникам війни. Рішенням Конституційного суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року положення ст.29, п.13 ст.71 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік” визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Відповідно до п.3 резолютивної частини Рішення Конституційного суду України №6/рп-2007 від 09.07.2007 року, положення статей законів про державний бюджет на 2007 рік, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 09.07.2007 року. На момент виплати позивачу грошової допомоги до 5 травня в 2007 році була чинною норма Закону України про державний бюджет на 2007 рік, яка передбачала допомогу в розмірі 280 грн. Рішення Конституційного суду від 09.07.2007 року № 6/рп-2007 не має зворотньої дії в часі і діє з 09.07.2007 року. Законодавчим органом не було внесено змін до Законів України про державний бюджет на відповідний рік, що стосуються збільшення розміру видатків на виплату щорічної разової грошової допомоги до Дня Перемоги для ветеранів війни у зв'язку із визнанням неконституційними положень відповідних статей законів про державний бюджет на 2007 рік. Верховною Радою України не було виділено додатових коштів розпоряднику (Мінпраці) для виплати учасникам бойових дій щорічної разової грошової допомоги в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Відповідачі здійснюють видатки та платежі тільки в межах відповідних бюджетних асигнувань, встановлених на поточний рік відповідним Законом про державний бюджет. Розпорядник бюджетних коштів (Мінпраці) та інші відповідачі не наділені повноваженнями щодо внесення змін до Закону про державний бюджет щодо визначення додаткових бюджетних видатків на загальносуспільні потреби, та щодо самостійного розпорядження коштами державного бюджету на цілі, не передбачені в ньому (п.8 ч.1 ст. 7, ч.ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України). Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому від 11.04.2008 року № 192, у 2007 рокці позивач отримав щорічну разову грошову допомогу в розмірі, передбачених Законом України “Про державний бюджет на 2007 рік” - 280 гривень. Оскільки позивачу допомога до 5 травня була виплачена в розмірах, визначених Законом України про державний бюджет, бюджетних асигнувань на виплату такої допомоги в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком законодавчим органом не було передбачено, то дії відповідачів відповідають приписам закону, яким визначено видатки для Міністерства праці та соціальної політики України та його територіальних органів. Отже, з доказів по справі вбачається, що вина відповідачів щодо ухилення від виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, відсутня. Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 25.12.1998 року № 367, передбачається, що порядок виплати разової грошової допомоги ветеранам війни визначається Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України щорічно у проекті Державного бюджету України передбачає цільові кошти, необхідні для виплати разової грошової допомоги ветеранам війни. Так само заслуговує на увагу і та обставина, що відповідно до ч.1 Постанови КМ України від 18 лютого 2004 року №177 “Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” встановлено, що Міністерство фінансів і Державне казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у розмірах, установлених законом про державний бюджет на відповідний рік, і для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та соціального захисту населення. Відповідачі не мають повноважень на самостійне визначення розміру грошової допомоги, яка виплачується до 5 травня, та, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідними статтями законів України про Державний бюджет України на відповідні роки розміри щорічної разової грошової допомоги до Дня Перемоги учасникам бойових дій, встановлювалися виходячи з обсягу видатків, виділених на цю мету при формуванні показників Державного бюджету України на відповідні роки. Відповідачі забезпечували виплату щорічної разової грошової допомоги позивачу у розмірах, визначених Верховною Радою України у законі про Державний бюджет України на відповідний календарний рік. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог [PERSON]слід відмовити повністю. Підстави застосування ст.94 КАС України у суду відсутні.

Результат розгляду: denied