Рішення адміністративного суду від 2008-03-11 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до Сумського обласного військового комісаріату, Головного Управління Пенсійного Фонду України в Сумській області, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.03.1989 року він був звільнений з військової служби на пенсію наказом командира в/ч № 35564, та виключений зі списків особового складу наказом командира в/ч 16617 № 93 від 03.05.1989 року, а з 04.05.1989 року йому була призначена пенсія військового службовця, враховуючи вислугу 22 років, яка складалась з: посадового окладу в розмірі 85 грн., окладу за військовим званням в розмірі 60 грн., 35% надбавки за вислугу років в розмірі 50.75 грн., 15% надбавки за роботу з особовим складом в розмірі 12.75 грн. та 15% надбавки за особливі умови служби в розмірі 12.75 грн., всього таким чином його пенсія складала 134.96 грн. З дня звільнення розмір пенсії військовослужбовцям неодноразово підвищували на підставі законодавства України, але йому не всі перерахунки були здійснені, що привело до порушення його конституційних прав та дискримінації у його пенсійному забезпеченні, оскільки його пенсія була у 5 разів менша, ніж пенсія рівної категорії військовослужбовців, звільнених зі служби пізніше нього, а грошове забезпечення менше у 26 разів. 24.10.2006 року він звернувся зі скаргою до Сумського ОВК з вимогами перерахувати раніше призначену пенсію і грошову допомогу при звільненні з урахуванням усіх надбавок і премій, які одержують військовослужбовці, звільнені пізніше нього на пенсію та виплатити грошову заборгованість за минулий час, але йому було відмовлено. Тому він просить суд визнати факт його дискримінації за роком звільнення, який здійснив відповідач з 01.09.1999 року, 1 березня 2001 року, 1 січня 2003 року та 1 травня 2003 року на отримання рівної пенсії та грошової допомоги за однакову службу з рівною категорією військовослужбовців, звільнених пізніше нього, а також визнати неправомірними дії посадових осіб Сумського обласного комісаріату під час перерахунку виплати його пенсії з 01.07.200 року до 01.10.2003 року та зобов'язати перерахувати його пенсію: - на підставі ч.2 ст. 51, ст. 55, ч.3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органі внутрішніх справ та деяких інших осіб » від 09.04.1992 року № 2262- ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2002 року № 1576 «Про заходи щодо підвищення рівня пенсії забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» та ч.3 ст.22 Конституції України в частині нарахування надбавки за класність в період з 01.07.2000 року по 01.10.2003 року; - на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.202 року № 1576 «Про заходи щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», поскільки відповідачем не в повному обсязі було нараховано надбавку до пенсії в розмірі 10% грошового забезпечення в період з 01.01.03 року по 01.10.03 року; - з 01.07.00 року по 01.10.2003 рік і по сьогоднішній день з урахуванням індексів інфляції на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, уточнивши суму недорахованої пенсії в зв'язку зі збільшенням посадового окладу за період з 01.07.2000 року по 01.01.2003 рік в розмірі 594,48 грн. з урахуванням індексу інфляції, де 384.45 грн. - недоплачена йому пенсія, а 210.03 грн. - нараховані виплати за індексом інфляції. Представник відповідача - Сумського ОВК в судове засідання не з'явився, але надіслав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу в його відсутності. Представник співвідповідача-Головного управління Пенсійного фонду України позов не визнав, вважаючи, що вини Головного управління пенсійного фонду в призначенні та перерахунку пенсії позивачеві немає, оскільки вказані дії виконувались Сумським ОВК і лише з І -го кварталу 2007 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функції з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» вони отримали пенсійну справу [PERSON] Вважають, що відповідальність повинен нести Сумський ОВК. Вислухавши сторони та, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Даний спір між сторонами виник з адміністративних правовідносин, які носять публічний характер і регулюються ст. 43, 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей», а також ст. ст. 6, 72, 153, 158-161, 167 КАС України. В судовому засіданні було встановлено, що 09.03.1989 року позивач був звільнений з військової служби на пенсію наказом командира в/ч № 35564 та виключений зі списків особового складу наказом командира в/ч 16617 № 93 від 03.05.1989 року, а з 04.05.1989 року йому була призначена пенсія військового службовця, враховуючи вислугу 22 років ( а.с. 10), яка складалась з посадового окладу в розмірі 85 грн., окладу за військовим званням в розмірі 60 грн., 35% надбавки за вислугу років в розмірі 50.75 грн., 15% надбавки за роботу з особовим складом в розмірі 12.75 грн. та 15% надбавки за особливі умови служби в розмірі 12.75 грн., всього таким чином його пенсія складала 134.96 грн. (а. с. 5-7), ), що відповідає вимогам ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» відповідно якому пенсії особам, які мають право на неї за цим законом, обчислюються з грошового забезпечення цих військовослужбовців. При цьому для обчислення їм пенсій враховуються відповідні оклади за посадою, військовим чи спеціальним званням, процентної надбавки за вислугу років, надбавки за вчене звання й вчену ступінь, кваліфікацію і умови служби в порядку й розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Сам Закон не встановлює будь-яких обмежень щодо розміру пенсії, а відносить це питання на вирішення Кабінету Міністрів України. Так, п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: окладу за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням, окладу за військові звання, процентної надбавки за вислугу років, додаткових видів грошового забезпечення, що надаються щомісячно. Розмір додаткових видів грошового забезпечення визначається (за вибором тих, хто звернувся) за 24 останні календарні місяці служби підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців служби підряд протягом усієї служби перед зверненням за пенсією, незалежно від наявних перерв у службі. Отже судом встановлено, що надбавки, визначені Указами Президента України № 173 від 23.02.2003 року, № 389 від 05.04.2003 року, та надбавки передбачені Постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року відносяться до додаткових видів грошового забезпечення, запроваджених після звільнення [PERSON] зі Збройних Сил і яких він за час проходження військової служби не отримував, так як був звільнений з служби 09.03.1989 року (а. с. 21), а тому дія вищезазначених нормативних актів на нього не поширюється. Законодавством з питань пенсійного забезпечення, яке діяло до 01.01.2005 року не було передбачено можливості перерахунку раніше призначених пенсій у зв'язку із запровадженням після звільнення військовослужбовців та осіб, котрі мають право на пенсію згідно із Законом № 2262 - ХІІ нових щомісячних додаткових витрат грошового забезпечення, яких вони не отримували під час служби, а також премій. Закон № 1769 -ІV, який набув чинності 01.01.2005 року не має зворотної сили. Тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо перерахунку пенсії з урахуванням запроваджених після звільнення зі служби нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, та премій за минулий час, тобто до 01.01.2005 року задоволенню не підлягають. З 01.01.2006 року набув чинності Закон України № 2255-ІV «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» і ним передбачено зміну в редакції ч. 3 ст. 63 ЗУ № 2262 - ХІІ та запроваджено новий порядок перерахунку раніше призначених пенсій. Ним встановлено, що всі призначені відповідно до цього Закону пенсії підлягають перерахунку в зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію згідно з цим законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) і премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення права на такий перерахунок та провадиться у строки, встановлені у частині 2 статті 51 цього Закону. Тому суд вважає вимоги щодо неправомірності перерахування пенсії позивачу в розмірі 50% з 01.01.2005 року не об'єктивними і задоволенню не підлягають. В подальшому відповідно до змін в пенсійному законодавстві, відповідачеві на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 року № 829 «Про грошове забезпечення військовослужбовців» з 01.07.2000 року була перерахована пенсія, внаслідок якої збільшений посадовий оклад з 85 грн. до 140 грн., і відповідно повинні бути перераховані надбавки за роботу з особовим складом та особливі умови служби від нового посадового окладу, але фактично ці надбавка не перераховувались, тому за період з 01.07.2000 р до 01.10.2003 року позивачеві щомісячно не доплачувалось по 9.15 грн., а за 39 місяців сума недоплати склала 384.45грн. Вказана сума підтверджена розрахунком компенсації позивачу, проведеним начальником відділу-помічником Сумського обласного військового комісара ( а.с. 34). Оскільки ця сума ніким з відповідачів не спростована і не надані інші розрахунки, суд вважає необхідним керуватися розрахунками, наданими позивачем. Тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтовані і такі, що підлягають задоволенню. Але враховуючи те, що Постановою КМУ від 02.11.2006 року №1522 «Про передачу органам пенсійного Фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» пенсійна справа [PERSON] передана до Головного управління Пенсійного Фонду України в Сумській області, а отже воно є правонаступником дій по призначенню та перерахунку пенсії військовослужбовців, суд вважає, що недораховані кошти позивачеві підлягають стягненню з Головного Управління Пенсійного Фонду України в Сумській області. Разом з тим, суд не може погодитись з вимогами позивача про перерахунок пенсії з урахуванням індексу інфляції на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам, втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплат», оскільки п. 2, 3, 4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, компенсація громадянам втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням термінів її виплати проводиться в разі затримки на один і більше календарних місяців виплати пенсії, нарахованої пенсійними органами. В даному ж разі, пенсійним органом пенсія своєчасно нараховувалась та виплачувалась відповідною установою ощадбанку без затримки, тому підстав для нарахування компенсації за весь період, протягом якого проводиться доплата не має і в цій частині позову позивачеві слід відмовити. При цьому суд вважає, що позивачем не порушені строки звернення до суду, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивач дізнався про порушення своїх прав 24.10.2006 року і відразу звернувся зі скаргою до Сумського ОВК, а до цього часу не мав можливості зробити висновок щодо даної обставини. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied