Рішення адміністративного суду від 2008-07-25 00:00:00+03

[PERSON] звернувся з вказаним позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача 7767,60грн. допомоги у зв”язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства та 23372,50грн. доплати громадянам, які працюють та проживають на територіях радіоактивного забруднення за період з січня 2002 року по грудень 2007 року згідно ст.39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”та 4774,00грн. щорічної допомоги на оздоровлення. Ухвалою від 20.06.2008 року Житомирський окружний адміністративний суд відкрив провадження по справі та призначив її до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник УПСЗН Овруцької РДА в судове засідання не з”явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Предстанвик УПФУ в Овруцькому районі проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, надав заперечення, в яких вказав, що відповідно до ст.63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" фінансування витрат, пов"язаних з реалізацією цього Закону здійснюється за рахунок Державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду України не входять до складу Державного бюджету. Суд дослідивши наявні докази в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно ст.39 Закону України “Про статус і соціальний захисит громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”позивачка встановила задоргованість в розмірі 23372,50 грн., заборгованість по грошовій допомозі у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства ст.37 -в розмірі 7767,60 грн. та щорічної допомоги на оздоровлення ст.48 - в розмірі 4774,00грн. Посилалась на те, що отримувала відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі та мінімальній пенсії за віком у відповідні періоди. Спірні правовідносини регулюються Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”від 28.02.1991 року із змінами та доповненнями, Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Встановлено, що позивач проживає в с.Слобода Шоломківська, Овруцького району Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, має статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується посвідченням вставленого зразка серії [NUMBER]від 29.08.1994 року. З 1994 року позивач знаходиться на пенсії та не працює. Відпровідно до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення Чорнобильської катастрофи територію с.Слобода Шоломківська Овруцького району Житомирської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Згідно ст.37 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст.39 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення в зоні гарантованого добровільного відселення -дві мінімальні заробітні плати. Відповідно до ст.48 вказаного Закону щорічна допомога на оздоровлення інвалідам війни ІІІ группи встановлена в розмірі - 2 мінімальних заробітних плат. Оскільки в адміністративному судочинстві діє річний строк звернення до суду, то суд вважає, що в цій частині позивачу в задоволенні вимог слід відмовити. Однак позов підлягає частковому задоволенню, оскільки дію абзацу третього частини першої статті 39 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N 3235-IV( 3235-15 ) від 20.12.2005. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом N 489-V ( 489-16 ) від 19.12.2006, і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від 09.07.2007. Заборгованість по ст.39 Закону підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України „Про оплату праці” є складовою структури заробітної плати, але до стягнення підлягає сума за період з липня по грудень 2007 року, в зв"язку з тим, що позивач являється пенсіонером. В спірний період часу ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою допомоги та доплат в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивачки. Розмір мінімальної заробітної плати становив: з 1квітня 2007 року -420 грн., з 1 липня 2007 року- 440 грн., з 1 жовтня 2007 року -грн. Заборгованість перед [PERSON] згідно ст.39 становить: - за 2007 рік (у період з липня по грудень) -5400,00грн. (440 х 2 х 3 = 2640,00грн.; 460 х 2 х 3 = 2760,00грн.) -63,00грн. (отриманих позивачем) = 5337,00грн.; всього: 5337,00грн. Заборгованість по допомозі в зв”язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва на позивача (ст..37) підлягає стягненню в межах одного року позовної давності з липня по грудень 2007 року і становить: 1067,40грн. (440грн.х40%х3=528,00грн., 460грн.х40%х3=552,00грн. = 1080,00грн. - 12,60грн.(отримані по постанові КМ). Заборгованість, згідно розрахунку, що є в справі, відповідно до ст.. 39 вказаного Закону становить 23372,50грн., а відповідно до ст.37 -7767,60грн. Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, суд стягує з нього дану заборгованість, в задоволенні вимог до УПФУ в Овруцькому районі Житомирської області відмовляє.

Результат розгляду: partial