Рішення адміністративного суду від 2008-09-24 00:00:00+03

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд визнати неправомірними дії відповідача при розгляді клопотання при розслідуванні кримінальної справи, стягнути з відповідача моральну школу в розмірі 1699,99 грн., витрати з надання юридичної допомоги та сплати державного мита, а також за відрив від звичайних занять в зв'язку зі з'явленням до суду, зобов'язати відповідача принести позивачу письмові вибачення. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що був допитаний в якості свідка у кримінальній справі № 50070143, яка знаходиться в провадженні відповідача як слідчого. Під час допиту позивач «виклав» клопотання про визнання його потерпілим та «цивільною особою». Позивач вважає, що відповідно до вимог ст. , ст. 129, 130 КПК України його клопотання підлягало розгляду в триденний термін з обов'язковим повідомленням його про результати розгляду та надання йому процесуального документу, чого зроблено не було. Позивач вважає це порушенням його прав та законних інтересів, зазначає, що відповідач мав визнати позивача потерпілим та «третьою особою», прийняти будь-яке рішення, яке відповідач вважає законним, оформивши його постановою, яку позивач мав би змогу оскаржити. Щодо обґрунтування моральної шкоди та її розміру позивач зазначив, що вона обумовлена протиправною бездіяльністю відповідача та полягає у порушенні нормального життєвого ритму позивача, нервових стресах та хвилюваннях, недосипанні з приводу його порушених прав, а також інших діях, пов'язаних з поновленням прав позивача в суді. Позивач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибув, подавши 24 вересня 2008 року заяву про розгляд та вирішення справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник позивача [PERSON], повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до суду також не прибула, 14 липня 2008 року від неї до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, в зв'язку чим розгляд справи було відкладено, але представник до суду без повідомлення причини неявки знову не прибула. Відповідач до суду не прибув, подав письмові заперечення проти позову, згідно яких позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити через безпідставність. Враховуючи наведене суд вважає за можливе розгляд та вирішення даної справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши доводи позовної заяви та суть заперечень проти них, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. При цьому суд керується наступним. Відповідно до глави 3 КПК України учасниками кримінального процесу є обвинувачуваний, підозрюваний, захисник, потерпілий, цивільний позивач та відповідач, їх представники. Згідно ст. 49 КПК України потерпілим визнається особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Про визнання громадянина потерпілим чи про відмову в цьому особа, яка провадить дізнання, слідчий і суддя виносять постанову, а суд - ухвалу. Згідно ст. 50 КПК України цивільним позивачем визнається громадянин, підприємство, установа чи організація, які зазнали матеріальної шкоди від злочину і пред'явили вимогу про відшкодування збитків відповідно до статті 28 цього Кодексу, згідно якої особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пред'явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою. Про визнання цивільним позивачем чи про відмову в цьому особа, яка провадить дізнання, слідчий, суддя виносять постанову, а суд - ухвалу. Суд зазначає, що в своїй позовній заяві позивач оскаржує бездіяльність щодо невизнання його крім потерпілого «цивільною особою» або, як він зазначає «третьою особою», які, відповідно до КПК України не передбачені як учасники кримінального процесу. Враховуючи, що позивач та його представник до суду не прибули, а позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, суд не може уточнити у цих осіб про якого саме учасника кримінального процесу йде мова. Проте, виходячи з матеріалів справи суд вбачає, що позивач фактично мав на увазі визнання його цивільним позивачем у кримінальній справі та при розгляді даної справи виходить з цього. Враховуючи наведене та розглянувши довідки про рух кримінальної справи № 50070143 від 17.07.2008р. , подані відповідачем до матеріалів справи, суд зазначає, що позивач був допитаний у даній кримінальній справі в якості свідка, оскільки у слідства були наявні відомості про те, що позивач володіє інформацією про скоєний злочин, яка має значення для доведення провини обвинувачуваного. З клопотаннями (заявами) про те, що позивачу було спричинено матеріальну, моральну або іншого виду шкоду, заявами з цього приводу, позивач на адресу відповідача не звертався, також, відповідно до ст. 28 КПК України він не висував цивільних позовів в зв'язку із спричиненням йому шкоди в результаті скоєння злочину. Щодо формулювання позовної заяви про те, що позивач під час допиту «виклав» клопотання про визнання його потерпілим та «цивільною особою», суд відзначає, що не розглядає висловлювання позивачем як свідком під час його допиту певної думки як клопотання в розумінні КПК України. Крім того, відповідно до ст. 69-1 КПК України , серед процесуальних прав свідка відсутнє право заявляти клопотання. Таким чином, враховуючи, що думка позивача про визнання його потерпілим,цивільним позивачем або третьою особою, була висловлена ним під час допиту в якості свідка, який не учасником процесу, відповідач мав законні підстави не враховувати її та не розглядати як клопотання. Суд наголошує, що клопотань про визнання позивача потерпілим або іншим учасником процесу від нього відповідачу не надходило, отже процесуальне рішення по них не могло бути прийнято. Посилання позивача на порушення вимог ст. , ст. 129, 130 КПК України суд вважає безпідставними, оскільки вимоги ст. 129 КПК України стосуються розгляду клопотань учасників процесу щодо проведення окремих слідчих дій, порушень ст. 130 КПК України суд в даній справі не вбачає. Так само безпідставними є доводи позовної заяви про порушення вимог Законів України «Про інформацію» та «Про звернення громадян», оскільки при провадження в кримінальній справі заяви та клопотання розглядаються виключно за правилами КПК України, а з матеріалів справи не вбачається, що позивач звертався до відповідача в порядку названих вище законів з заявами, скаргами чи пропозиціями за межами кримінального процесу. За відсутності з боку відповідача порушень прав та законних інтересів позивача, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальних та моральних збитків, принесення вибачень, додатково зазначаючи, що моральна шкода позивачем жодним чином не обґрунтована, я його витрати, пов'язані з прибуттям до суду та веденням справи, відривом від звичайних занять, є безпідставними, оскільки позивач до суду жодного разу не прибув, так само як і його представник. На підставі викладеного, ст. , ст. 49,50,68,69-1,129,130 КПК України та

Результат розгляду: denied