Рішення адміністративного суду від 2008-08-26 00:00:00+03

У липні 2008 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що протягом 1996-2007 років йому не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст. 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що призвело до порушення його прав. Заборгованість по доплаті до заробітної плати особам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення (ст.39) та доплати в зв”язку з обмеженням споживання продуктів харчування (ст..37) позивач визначив в розмірі 35856,80 грн. Посилався на те, що отримував відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. Позивач просить справу розглядати без його участі, позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у передбаченому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Встановлено, що позивач проживає в м.Овруч Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, є потерпілою від аварії на ЧАЕС 3 категорії . Відповідно до ст.39 Закону, заробітна плата особам які працюють на території гарантованого добровільного відселення, повинна була підвищуватись на дві мінімальні зарплати, а щомісячна грошова допомога в зв”язку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва (ст.37) виплачується в розмірі 40% мінімальної заробітної плати. Проте в спірний період часу ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою доплат в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивача. Однак позов підлягає частковому задоволенню, оскільки дію абзацу третього частини першої статті 39 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N 3235-IV( 3235-15 ) від 20.12.2005. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом N 489-V ( 489-16 ) від 19.12.2006, і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від 09.07.2007. Заборгованість по ст.39 Закону підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України „Про оплату праці” є складовою структури заробітної плати. Відповідно до змін, внесених Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-ІV “Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України”до ст..39 Закону, громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, у 2008 році допомоги і доплати виплачуються у порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, вимога позивача про стягнення передбаченої ст..39 Закону доплати за січень-березень 2008 року у кратному відношенні до заробітної плати є необґрунтованою. З врахуванням викладеного вище та розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу, а саме : Розмір мінімальної заробітної плати становив: з 2 вересня 1996 року -15 грн., з 1 січня 1998 року -45 грн., з 1 липня 1998 року -55 грн., з 1 січня 1999 року -74 грн., з 1 квітня 2000 року -90 грн., з 1 липня 2000 р.- 118 грн., з 1 січня 2002 року -140 грн., з1 липня 2002 року -165 грн., з1 січня 2003 року -185 грн., з 1 грудня 2003 року- 205 грн., з 1 вересня 2004 року 237 грн., з 1 січня 2005 року 262 грн., з 1 квітня 2005 р- 290 грн., з 1 липня 2005 р.- 310 грн., з 1 вересня 2005 року -332 грн., з 1 січня 2006 року- 350 грн., з 1 липня 2006 р.- 375 грн., з 1 грудня 2006 року 400грн, з 1квітня 2007 року -420 грн., з 1 липня 2007 року- 440 грн., з 1 жовтня 2007 року -460 грн. Заборгованість перед Горбач В.А. за період з вересня 1996 року по грудень 2007 року становить ( по ст..39 Закону): -- за 1996 рік -88,45 грн. /(15грн. х 2 х 4) -(31,53грн.)/; -- за 1997 рік -238,58 грн. /(15грн. х 2 х 12) -121,42грн./ -- за 1998 рік -1094,62 грн. /(45грн. х 2 х 6) + (55грн. х 2 х 6) -105,38грн./; -- за 1999 рік -1663,19 грн. /(74грн. х 2 х 12) -112,81грн./ -- за 2000 рік -2274,90 грн. /(74грн. х 2 х 3) + (180грн. х 3) + (236грн. х 6) - 125,10грн./; -- за 2001 рік -2706,42 грн. /(236грн. х 12) -125,58грн./; -- за 2002 рік -3547,42 грн. /((140грн. х 2 х 6) + (165грн. х 2 х 6)) -112,58грн./; -- за 2003 рік -4358,75 грн. /((185грн. х 2 х 11) + (205грн. х 2 х 1)) -121,25грн./; -- за 2004 рік -5050,18 грн. /((205грн. х 2 х 8) + (237грн. х 2 х 4)) -125,82грн./; -- за 2005 рік -7092,03 грн. /((262грн. х 2 х 3) + (290грн. х 2 х 3) + (310грн. х 2 х 2) + (332грн. х 2 х 4)) -115,97грн./; -- за липень - грудень 2007 року -5337 грн. /(440грн. х 2 х 3) + (460грн. х 2 х 3) - - 63грн./; а всього : 33451,54 грн. Заборгованість по допомозі в зв”язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва на позивача (ст..37) підлягає стягненню в межах одного року позовної давності з липня по грудень 2007 року і становить: ((440грн. х 40%) х 3міс.) + ((460грн. х 40%) х 3міс.) = 1080,00грн. - (2.10грн. х 6міс. - отримані по постанові КМ) = 1067,40 грн. Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з нього.

Результат розгляду: partial