Рішення адміністративного суду від 2008-04-23 00:00:00+03

Позивач - [PERSON] - звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом про визнання дій та бездіяльності відповідачів неправомірними і протиправними, стягнення моральної шкоди, винесення окремої ухвали за порушення ряду законів з боку відповідачів - Володимирецької райдержадміністрації; відділу Державної виконавчої служби Володимирецького районного управління юстиції. Відповідач - Володимирецька райдержадміністрація - подав заперечення на адміністративний позов, позовні вимоги заперечує. Відповідач - відділу Державної виконавчої служби Володимирецького районного управління юстиції - подав заперечення на адміністративний позов, позовні вимоги заперечує. По даній справі здійснено технічну фіксацію судового процесу на комплексі "Камертон", інвентарний номер SN125318. Для створення архівної копії фонограми надано компакт-диск, серійний номер С1233. Головуючий доповів про зміст позовних вимог позивача. Представник відповідача надав пояснення, які повністю співпадають із позицією, яка викладена в запереченні на позовну заяву. Представник відповідача надав пояснення, які повністю співпадають із позицією, яка викладена в запереченні на позовну заяву. Судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи, які подані позивачем одночасно із позовною заявою. Нових доказів позивач суду не надав. Судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи, які подані відповідачем одночасно із запереченнями на адміністративний позов. Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників відповідача, дослідивши подані сторонами письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивачу в частині позовних вимог визнання дій та бездіяльності відповідачів Володимирецької райдержадміністрації та відділу Державної виконавчої служби Володимирецького районного управління юстиції неправомірними і протиправними, стягнення моральної шкоди, винесення окремої ухвали за порушення ряду законів з боку відповідачів. Суд виходив з такого. І. Що стосується позовних вимог про бездіяльність Володимирецької райдержадміністрації як юридичного органу в цілому щодо території Володимирецького району виконання та дотримання Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Конституції та законів України відповідно до її 119 статті протипривною і неправомірною. В обгрунтування позовних вимог в цій частині позивач зазначає, що відділом ДВС Володимирецького районного управліня юстиції не виконуються ст. ст. 19, 22, 24, 29 , 47, 64, 124 Конституції України та інших законодавчих актів та порушуються ст. 6 (право на справедливий суд), ст.13 (право на ефективний засіб юридичного захисту), ст. 14 (заборону дискримінації) та ст. 1 Протоколу № 12 загальної заборони дискримінації Конвенцїі про захист прав людини і основоположних свобод, а райдержадміністрацією на відповіднії території не забезпечення виконання Конституції та законів України відповідно до с 119 Конституції та Закону України «Про місцев і державні адміністрації». За змістом пункту 1 статті 119 Конституції України, пункту 1 частини 1 статті 2, пункту 1 частини 1 статті 25 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцеві державні адміністрації на відповідній території (в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці) забезпечують виконання Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади. Це повноваження знаходиться у тісному зв'язку із завданнями, які покладені на місцеві державні адміністрації. У даному випадку позивач пов'язує такі повноваження та завдання із контролем за виконанням рішення судових органів. Відповідно до статті 129 Конституції України обов'язковість судових рішень є одним із принципів (засад) судочинства. В силу статті 11 Закону України "Про судоустрій України" судове рішення, яким закінчується розгляд справи у суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиціальність) судових рішень для інших судів, органів прокуратури, слідства, дізнання визначається процесуальним законом. Судові рішення інших держав є обов'язковими до виконання на території України за умов, визначених законом України відповідно до міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Невиконання судових рішень тягне передбачену законом відповідальність. Порядок виконання судових рішень національним судами України регламентується Законом України "Про виконавче провадження". Статтею 85 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у виконавчому провадженні на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби по виконанню рішення або відмову у здійсненні передбачених цим Законом дій стягувачем чи боржником може бути подана скарга до начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до відповідного суду. Таким чином законодавець чітко окреслив коло осіб, до повноважень яких можуть бути віднесені питання оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця. Відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Відтак твердження позивача у позові, що контроль за виконанням судових рішень, як однією із складових Конституції України та чинного законодавства України має здійснюватися місцевими державними адміністраціями, суперечить принципу поділу влади в Україні. Окрім того посилання позивача на Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є безпідставним, оскільки вказаним Законом регулюються відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України. У даному випадку матеріали справи не містять ні рішень Європейського суду з прав людини, ні покликання на заяви, які подані до найвищого судового органу Європи. ІІ. Що стосується позовних вимог про визнання дій та бездіяльності відділу ДВС Володимирецького районного управління юстиції щодо не належного контрою за діяльністю виконавців, порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції та законів України протипривними і неправомірними. Як зазначалося вище, відповідно до статті 85 Закону України "Про виконавче провадження" будь-яка особа, яка вважає що порушені її права та інтереси під час виконання виконавчого документу (в тому числі і такого, що виданий судом) державним виконавцем може оскаржити такі дії (бездіяльність) шляхом подання скарги до начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до відповідного суду. У разі звернення до суду із такою скаргою, позивачем повинні бути наведені обгрунтування, а сам позов в цій частині підтверджений належними доказами відповідно до статті 71 КАС України (частина 1). Одночасно законодавець зазначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частина 2 статті 71 КАС України). Як вбачається із матеріалів справи у відділі державної виконавчої служби Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області на виконанні перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-37 від 15.01.2007р. Володимирецького районного суду про зобов'язання [PERSON]. публічно вибачитись перед [PERSON]. через газету "Володимирецький вісник" за поширену недостовірну інформацію, для чого розмістити в газеті під заголовком "Спростування" інформацію наступного змісту: 24 березня 2006р. в газеті "Володимирецький вісник"[NUMBER] мною було опубліковано статтю під назвою "А хто, під чим прапором сховався?". Частини цієї інформації, яка стосувалась [PERSON]., не відповідає дійсності. Так, в статті було вказано, що [PERSON] зайняв квартиру, в якій раніше проживала сім'я [PERSON], в той час, коли [PERSON]. перебував в армії. Ця обставина не відповідає дійсності. В зв'язку з викладенням та на підставі рішення Володимирецького районного суду від 15 січня 2007р. я приношу вибачення [PERSON] за поширення відносно нього недостовірної інформації. Підпис під інформацією: "[PERSON], депутат районної ради, член УНП". Даний виконавчий документ надійшов на виконання до відділу державної виконавчої служби Володимирецького районного управління юстиції 19.04.2007р. Того ж дня державним виконавцем відкрито виконавче провадження, копія постанови направлена

Результат розгляду: denied