Рішення адміністративного суду від 2009-12-14 00:00:00+02

За результатами проведення позивачем планової перевірки ТОВ «Охорона фірма «Ескалада`щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 09 березня 2006 року по 31 грудня 2008 року складено акт від 03 серпня 2009 року № 425/23/7/34186166, у якому зафіксовано, що на підставі договору від 02 січня 2007 року № 21, укладеного між відповідачами, відповідач 2 отримав від відповідача 1 рекламні послуги на загальну суму 4 937 427,39 грн., в т.ч. ПДВ 982 572,61 грн. Послуги надано відповідно до актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.01.07, 28.02.07, 31.03.07, 30.04.07, 31.05.07, 30.06.07, 31.07.07 та видано податкові накладні від 31.01.07 № 2373, від 28.02.07 № 2575, від 31.03.07 № 2757, від 30.04.07 № 2962, від 31.05.07 № 4037, від 27.06.07 № 4209, від 31.07.07 № 4396. Розрахунки за отримані послуги здійснювались шляхом передачі простих векселів. Погашення векселів відбувалось відповідно до актів пред`явлення векселів до сплати. Актами про оплату і передачу векселі повернуто ТОВ «Охоронна фірма «Ескалада». Згідно з листом ТОВ "Гравіс" від 5 жовтня 2009 року № 149 ТОВ "Продснаб-Трейдінг" розміщувало рекламний ролик ТОВ "Охоронна фірма "Ескалада" на телеканалі "СІТІ" з 22 лютого по 31 серпня 2007 року. Реальність зобов`язань за вищевказаним договором позивачем не оспорюється. Фактичною підставою для звернення до суду з цим позовом стало, зокрема, створення громадянином [PERSON] з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб ТОВ "Продснаб-Трейдінг», укладення від імені вказаного товариства неуповноваженими на це особами правочинів з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наслідком чого стала несплата цим товариством податків до бюджету та включення ТОВ «Охоронна фірма «Ескалада`на підставі податкових накладних, виданих від імені відповідача 1 та підписаних від його імені не уповноваженою особою, відповідних сум ПДВ до складу свого податкового кредиту, що заподіяло значну матеріальну шкоду державі. Наведене, на думку позивача, свідчить про умисел ТОВ «Продснаб-Трейдінг`щодо укладення договору від 02 січня 2007 року № 21 з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Інших доводів щодо необхідності стягнення з відповідачів коштів позивач не вказує. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню, що обґрунтовується таким. Органи державної податкової служби, вказані у статті 10 Закону України "Про державну податкову службу" можуть на підставі статті 11 цього Закону звертатись до судів з позовами про стягнення на користь держави коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню нікчемність. За змістом статті 207 ГК недійсною є угода, яка укладена з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, або укладена учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності). Правові наслідки такої угоди залежать від наявності умислу -у обох сторін чи однієї, від виконання угоди обома сторонами чи однією. Згідно з частиною 1 статті 208 ГК України, якщо господарське зобов`язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то, зокрема, за наявності наміру лише в однієї зі сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави. Наведену норму слід застосовувати з урахуванням того, що відповідно до статті 228 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) правочин, укладений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, водночас є таким, що порушує публічний порядок, а отже -нікчемним. Як зазначено у частині 2 статті 215 цього Кодексу визнання судом такого правочину недійсним не вимагається. Суд вважає недоведеним твердження позивача про те, що договір від 02 січня 2007 року № 21, укладений між відповідачами, є нікчемним. В обґрунтування позовних вимог стосовно того, що під час вчинення письмових правочинів від імені ТОВ «Продснаб-Трейдінг`останнім не додержані вимоги частини 2 статті 203 ЦК України, якою встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, позивачем надано постанову Печерського районного суду м.Києва від 18 квітня 2008 року у справі № 1-252/08. Згідно з указаною постановою суду громадянин [PERSON] у жовтні 2005 року з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб заснував ТОВ "Продснаб-Трейдінг" та був призначений його директором. З висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 14 березня 2008 року № 2489 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами кримінальної справи № 49-2324 вбачається, що підписи від імені директора ТОВ «Продснаб- Трейдінг`[PERSON] виконані іншою особою з наслідуванням його підпису під час складення документів податкової звітності названого товариства, які перелічені у цьому висновку. Однак, у вищевказаній постанові Печерського районного суду м.Києва та у висновку судової експертизи відсутні обставини, які б доводили, що саме договір від 02 січня 2007 року № 21 та інші документи, що стосуються його виконання підписані не [PERSON] , а іншими не уповноваженими на це особами. За таких обставин суд бере до уваги твердження представників відповідача 2 стосовно того, що вказаний договір, акти приймання-передачі та податкові накладні, складені за результатами виконання цього договору, підписані директором ТОВ "Продснаб-Трейдінг" [PERSON] . Доказів, які б спростували зазначене твердження позивач суду не надав. Крім того, заслуговують на увагу доводи відповідача 2 щодо використання ним при укладенні цього договору від 02 січня 2007 року інформації про ТОВ «Продснаб-Трейдінг», зазначену в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України. Відповідно до статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою стороною, доки до них не внесено відповідних змін. Позивачем також не надано суду доказів перевірки фінансово-господарської діяльності відповідача 1 контролюючим органом, а тому висновок позивача про несплату ТОВ "Продснаб-Трейдінг" податків, в тому числі за результатами виконання договору від 02 січня 2007 року № 21, не є беззаперечним доказом цього. Надана суду постанова Печерського районного суду м.Києва від 18 квітня 2008 року у справі № 1-252/08 свідчить про порушення [PERSON] -директором ТОВ «Продснаб-Трейдінг`законодавства стосовно створення підприємства. Порушення ТОВ «Продснаб-Трейдінг`норм податкового законодавства, а саме: неподання звітності, несплата податків є підставою для застосування до нього відповідних санкцій, однак не може само по собі свідчити про наявність при укладенні договору мети, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Однак, доказів притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ТОВ «Продснаб-Трейдінг`за ухилення від сплати податків позивачем суду не надано. За таких обставин суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту укладення ТОВ «Продснаб-Трейдінг» вищевказаного договору з метою ухилення від сплати податків. Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що договір від 02 січня 2007 року № 21 укладено ТОВ «Продснаб-Трейдінг`з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства та була направлена на ухилення від сплати податків при наявності умислу у зазначеного товариства. Крім того, передбачені частиною 1 статті 208 ГК України санкції за вчинення правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, можуть бути застосовані лише з дотриманням строків, встановлених статтею 250 цього Кодексу. Закінчення встановлених зазначеною статтею строків виключає застосування таких санкцій до суб`єкта підприємницької діяльності за вчинене ним порушення правил здійснення господарської діяльності. Статтею 250 ГК України встановлено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами. Договір № 21, який позивач вважає нікчемним, укладено між відповідачами 02 січня 2007 року, згідно з актом приймання-передачі від 31 липня 2007 року виконано у липні 2007 року, отже, адміністративно-господарська санкція могла бути застосована до відповідачів не пізніше 02 січня 2008 року, тоді як позивач звернувся із цим позовом лише 14 серпня 2009 року, тобто після закінчення строків, передбачених статтею 250 ГК України.

Результат розгляду: denied