Рішення адміністративного суду від 2009-06-15 00:00:00+03

Позивач звернулася з адміністративним позовом до ДПІ у Хортицькому районі м.Запоріжжя та ДПА в Запорізькій області з вимогами про скасування повідомлень та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у квітні 2007р. вона отримала податкове повідомлення від 22.03.2007р. з вимогами сплатити податкове зобов'язання у сумі 2763,94 грн. на підставі Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" у зв'язку з тим, що нею було отримано спадок у вигляді 49/100 частин житлового будинку. Зазначене податкове повідомлення рішення було оскаржено позивачем в адміністративному порядку до податкових органів вищих інстанцій, проте скарги позивача були залишені без задоволення, а податкове повідомлення без змін. Позивач вважає податкове повідомлення-рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки фактично спадок було прийнято у 1999р., а документальне оформлення здійснено у 2006р., отже податкові зобов'язання повинні бути сплачені з урахуванням вимог законодавства чинного у 1999р. Крім того, в позовній заяві позивач вважає рішення ДПА в Запорізькій області про продовження строку розгляду скарги незаконним та необґрунтованим, таким, що не відповідає вимогам законодавства. Позивач також зазначає, що у серпні 2007р. вона отримала друге повідомлення від 26.07.2007р. з вимогою сплати податкового зобов'язання у розмірі 2763,94 грн. податку с доходів фізичних осіб, які є суб'єктами підприємницької діяльності та самозайнятих осіб, зазначене повідомлення позивач вважає незаконним та безпідставним, оскільки вона не є суб'єктом підприємницької діяльності або самозайнятою особою та чинним законодавством не передбачено права органів податкової служби пред'являти два повідомлення за однією ж самою підставою. На підставі зазначеного, позивач вважає дії відповідачів не законними та необґрунтованими, просить адміністративний суд визнати незаконним рішення ДПА в Запорізькій області від 22.06.2007р. про продовження терміну розгляду скарги незаконним, визнати незаконними та скасувати повідомлення ДПІ У Хортицькому районі м.Запоріжжя від 22.03.2007р. та від 26.07.2007р., зобов'язати ДПІ у Хортицькому районі м.Запоріжжя припинити незаконні дії щодо стягнення пені та штрафу. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, на задоволенні адміністративного прозову наполягає, просить визнати незаконними та скасувати рішення податкового органу про сплату податкового зобов'язання від 22.03.2007р. та від 26.07.2007р. Представник відповідача -ДПІ у Хортицькому районі м.Запоріжжя позовні вимоги не визнав, заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що позивачем було пропущено річний термін позовної давності щодо звернення до адміністративного суду, крім того, пояснив, що у зв'язку з подачею позивачем до податкового органу податкової декларації, де самостійно було зазначено об'єкт оподаткування та визначено суму податкового зобов'язання, органами податкової служби було правомірно виставлено податкові повідомлення-рішення про сплату податкового зобов'язання. Дії органів податкової служби щодо пред'явлених вимог зі сплати податкового зобов'язання є законними та обґрунтованими, просить адміністративний суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача -Державної податкової адміністрації в Запорізькій області позовні вимоги не визнав, заперечує проти задоволення адміністративного позову, зазначивши, що позивачем до органів податної служби було подано податкову декларацію про отримані доходи у період 2006р., де зокрема, було визначено отриманий дохід у вигляді 49/100 частини житлового будинку за свідоцтвом про спадщину за загальною оцінкою 21261,10 грн. На підставі зазначених даних, ДПІ У Хортицькому районі було визначено до сплати податок з доходів фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджет у розмірі 2763,94 грн., що складає 13% від вартості об'єкта оподаткування, на підставі податкового повідомлення-рішення від 22.03.2007р. За наслідком адміністративного оскарження зазначене податкове повідомлення ДПІ у Хортицькому районі було залишено без змін, а скарги позивачки без задоволення. Визначення податкового зобов'язання здійснено органами податкової служби у відповідності до приписів законодавства з вірним визначенням ставки податку для особи, що не є членом сім'ї спадкодавця. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Законом України «Про систему оподаткування»встановлені загальні принципи побудови системи оподаткування, види податків, зборів та обов'язкових платежів, перелік платників податків, об'єкти оподаткування та відповідальність за порушення зобов'язань. Статтею 14 зазначеного Закону визначено, що до складу загальнодержавних податків віднесений податок на доходи фізичних осіб. Разом з тим, встановлення порядку, пов'язаного з визначенням об'єкта оподаткування, обчисленням та сплатою (утриманням) податку з доходів фізичних осіб регулюється Законом України „Про податок з доходів фізичних осіб". Статтею 1.2 зазначеного Закону визначено, що „дохід -це сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених Законом, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами. Відповідно до положень статті 3 зазначеного Закону, об'єктом оподаткування резидента (фізичної особи, що має місце проживання в Україні) є загальний місячний оподаткований дохід, який за приписами пп.4.2.8 п.4.2 ст.4 Закону визначений як «оподатковуваний дохід (прибуток), не включений до розрахунку загальних оподатковуваних доходів попередніх податкових періодів та самостійно виявлений у звітному періоді платником податку або нарахований податковим органом згідно із законом» Пунктом 8.1.3 ст.8 Закону визначено порядок нарахування, утримання та сплати податку до бюджету, відповідно до якого, «якщо згідно з нормами Закону окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню при їх нарахуванні чи виплаті, то платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку". Оподаткування доходу, отриманого платником податку внаслідок прийняття ним у спадщину коштів, майна, майнових чи немайнових прав визначено статтею 13 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб". Положенням пункту 13.1 статті 13 зазначеного Закону передбачено, що об'єкти спадщини платника податку поділяються з метою оподаткування на: об'єкт нерухомого майна, об'єкт рухомого майна, об'єкт комерційної власності, а саме - цінний папір (крім депозитного (ощадного), іпотечного сертифіката), корпоративне право, власність на об'єкт бізнесу як такий, тобто власність на цілісний майновий комплекс, інтелектуальна (промислова) власність або право на отримання доходу за нею, суми страхового відшкодування (страхових виплат) за страховими договорами, укладеними спадкодавцем, а також суми, що зберігаються на пенсійному рахунку спадкодавця згідно з договором недержавного пенсійного забезпечення, пенсійного вкладу, кошти, а саме готівкові кошти або кошти, що зберігаються на рахунках спадкодавця, відкритих банках та небанківських фінансових установах, у тому числі депозитні (ощадні), іпотечні сертифікати, сертифікати фонду операцій з нерухомістю. Відповідно до пп.13.2.2 п.13.2 ст.13 Закону,, об'єкти спадщини оподатковуються при отриманні спадщини спадкоємцями, що не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення, - за ставкою податку, визначеного пп.7.2. ст.7 Закону, що складає 13% від вартості об'єкта оподаткування у період з 01.01.2004р. по 31.12.2004р. Разом з тим, обов'язки платників податку визначаються п.19.1 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», у відповідності до якого, «платники податку зобов'язані: а) вести облік доходів і витрат у обсягах, достатніх для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі коли такий платник податку зобов'язаний Законом подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податковий кредит; в) подавати декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами Закону таке подання є обов'язковим; є) своєчасно сплачувати узгоджені суми податкових зобов'язань, а також суми штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих податковим органом, та пеню, за винятком сум, що оскаржуються в адміністративному або судовому порядку. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] 16.03.2007 року подала до Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м.Запоріжжя декларацію про доходи, одержані нею у період з 01.01.2006р. по 31.12.2006р, згідно з якою у зазначений період нею було отримано доходу у вигляді спадщини, яка складається з 49/100 частин житлового будинку в розмірі 10417,89 грн. Зазначений дохід за приписами Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»має бути віднесений до загального місячного (річного) оподаткованого доходу та за ознаками п.7.1 ст.7 Закону має оподатковуватися за ставкою 13 відсотків. Судом при розгляді справи було досліджено свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Бугрім О.В. від 03.03.2006р., відповідно до якого, спадкоємицею зазначеної в заповіті цілої частки майна [PERSON], який помер [INFO]., є [PERSON]. Спадкове майно складається з 49/100 частин житлового будинку [ADDRESS]. Спадкове майно оцінено у розмірі 21261,10 грн. Враховуючи, що платником податку не було сплачено податкового зобов'язання з отриманого доходу у визначеному законодавством порядку та розміру, дії Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя щодо прийняття рішення про нарахування податкового зобов'язання прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України «Про державну податкову службу в Україні», Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб»та Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, безсторонньо та своєчасно. Доводи позивача про порядок нарахування податкового зобов'язання за отриманий дохід у вигляді спадкового майна за правилами, встановленими законодавством, діючим на момент відкриття спадщини (1999р.) судом до уваги не приймається, оскільки за правилами ч.2 ст.1299 ЦК України, «право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна». Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що державна реєстрація нерухомого майна, отриманого у спадок позивачем 1999р., здійснена 27.03.2006р., при оподаткуванні отриманого доходу слід застосовувати вимоги законодавства чинного на момент державної реєстрації,- тобто Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»в редакції 2006р. Крім того, суд зазначає, що при подачі податкової декларації платником податку було невірно визначено суму нарахованого доходу у розмірі 10417,89 грн., оскільки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.03.2006р., виданого державним нотаріусом, оцінка спадкового майна склала 21261,10 грн., отже визначення ДПІ у Хортицькому районі м.Запоріжжя податкового зобов'язання у розмірі 2763,94 грн., які становлять 13% від об'єкту оподаткування за визначеною державним нотаріусом оцінкою у розмірі 21261,10 грн. є вірним, було здійснено з правильним застосуванням методики нарахування. Не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про визнання незаконним рішення податкового органу про продовження строку розгляду повторної скарги, оскільки зазначене рішення ДПА в Запорізькій області було прийнято на підставі приписів п.8 Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків органами державної податкової служби, затвердженого наказом ДПА України від 11.12.1996р., яким встановлено, що керівник органу державної податкової служби (або його заступник) може прийняти рішення про продовження строків розгляду скарги платника податків понад строки, визначені в абзаці першому цього пункту, але не більше шістдесяти календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення двадцятиденного строку. Підставою для прийняття такого рішення може бути: відсутність доданих до скарги (заяви) документів (акта перевірки, розрахунків до акта перевірки, рішення, прийнятого за розглядом акта перевірки, рішення, прийнятого за розглядом скарги (заяви), необхідних для розгляду скарги (заяви); необхідність додаткової перевірки наданих бухгалтерських документів або документів податкового обліку; необхідність документів інших організацій, що входять до їх компетенції, для з'ясування обставин справи тощо)». З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про відмову позивачці у задоволенні адміністративного позову повністю. На підставі наведеного,

Результат розгляду: denied