Рішення адміністративного суду від 2008-08-07 00:00:00+03

ПП «Віфуд» звернулось до адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Фрунзенському районі м.Харкова, державної податкової адміністрації у Харківській області в якому просило суд скасувати рішення ДПІ у Фрунзенському районі м.Харкова № 002532303/0 від 19 липня 2007 року; скасувати акт перевірки ДПІ № 20404742/2310 від 25 червня 2007 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що вважає оскаржене рішення прийняті всупереч законам України, з наступних підстав: Так, ст. 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. Представник позивача вказав, що на його думку, дана норма має відсилочний характер та вказує на те що, порядок проведення планових або позапланових перевірок регулюється лише законодавством України. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення ч. З ст. 21 КЗпП України від 9 липня 1998 р. № 12-рп/98 визначено, що терміном законодавство охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України. Проведення планових та позапланових перевірок регулюється Законом України "Про державну податкову службу в Україні" № 1776-ІИ від 01.06.2000 р. та Указом Президента України "Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності" № 817/98 від 23.07.1998 р. Відповідно до п. З ст. 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" № 1776-111 від 01.06.2000 р., право на проведення планової виїзної перевірки платника податків надається лише у тому випадку, коли йому не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення. Відповідно до п.п. З п. 2 Указу Президента України "Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності" №817/98 від 23.07.1998 р., право на проведення планової виїзної перевірки платника податків надається лише у тому випадку, коли йому не пізніше ніж за десять днів для проведення зазначеної перевірки надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення. Таким чином вважаю, представник позивача вказав, що порядок проведення планових та позапланових перевірок достатньо чітко визначений законодавством України. Отже і дії ДПІ повинні відповідати встановленому порядку. Законодавством України визначений єдиний порядок проведення перевірок органами Державної податкової служби, незалежно від предмету перевірки. Законодавством України встановлено, що за десять днів до дня проведення планової перевірки платнику податку повинно бути надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення. Але письмове повідомлення йому надіслане не було, та його він не отримував, що є грубим порушенням вимог законодавства щодо порядку проведення органами державної податкової служби планових перевірок, в тому числі і планових перевірок щодо контролю за дотриманням вимог Закону України «Про застосування РРО». Таким чином, законодавством встановлено, що єдиною правовою підставою для проведення планової перевірки є фактичне надіслання повідомлення про проведення планової перевірки платнику податків не пізніше ніж за 10 днів до дня її початку. Так як цієї вимоги виконано не було, то у ДПІ не виникло право на проведення планової перевірки, отже і всі наступні дії щодо фактичного здійснення проведеної перевірки є незаконними. Крім цього, представник позивача вказав, що ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова грубо порушила порядок оформлення результатів перевірки, порядок ознайомлення платника податків з актом перевірки, порядок прийняття рішення за результатами перевірки. Відповідно до п.п. 4.2., 4.3. Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства далі Порядок), що затверджений Наказом ДПА України № 327 від 10.08.2005р., акт виїзної планової перевірки підписується протягом п'яти робочих днів від дня закінчення установленого строку перевірки посадовими особами суб'єкта господарювання та посадовими особами органу державної податкової служби за місцезнаходженням платника податків. Відповідно до п. 4.4. Порядку, у разі незгоди посадових осіб із висновками перевірки чи фактами та даними, викладеними в акті перевірки, суб'єкт господарювання МАЄ ПРАВО протягом трьох робочих днів від дня отримання примірника акта перевірки подати до органу державної податкової служби заперечення до акта перевірки. У разі незгоди із висновками акту перевірки суб'єкт господарювання в акті перевірки при його підписанні робить відповідну відмітку. Представник позивача зазначив, що оскільки, як вказано вище, перевірка була здійсненна з порушенням встановленого законодавством порядку допуску до проведення перевірок та порядку проведення перевірок, ПП «Віфуд» 03 липня 2007 року звернулось до Державної податкової адміністрації у Харківській області з Запереченням на Акт перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності від 25.06.2007р. (бланк № 010247). Про подання заперечення на акт перевірки 06.07.2007 р. була повідомлена ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова. При підписанні акту перевірки 06.07.2007 р. директором ПП «Віфуд» в акті перевірки була зроблена відповідна відмітка про надання заперечення на акт перевірки. Відповідно до п. 4.11. Порядку, податкове повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій) приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів від дня реєстрації акта невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок або вручення його поштою суб'єкту господарювання (на підставі відмітки на поштовому повідомленні), а за наявності заперечень посадових осіб суб'єкта господарювання до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді суб'єкту господарювання. Всупереч цьому його заперечення на акт перевірки розглянуте не було, письмової відповіді на заперечення ми не отримували. Так, зважаючи на те що податкове повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій) приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді суб'єкту господарювання, у ДПІ не виникло правових підстав для прийняття оскаржуваного рішення, так як заперечення на акт перевірки не було розглянуте. Розгляд заперечення і надання (надсилання) письмової відповіді суб'єкту господарювання є обов'язковою умовою, без виконання якої не можливе прийняття рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій. Також представник позивача вказав, що ознайомившись зі змістом актів перевірок він вважає, що встановлені в актах факти не мали місця. Так в Акті перевірки ДПІ № 20404742/2310 від 25 червня 2007 року (вх. ДПІ від 05.07.2007 р, бланк № 010247) зазначено що перевіркою встановлено факт отримання предоплати за банкет у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі) грн. без видачі розрахункового документу. Але такий факт не мав місця, а мали місце наступні події: так 25 червня 2007 року близько 13.30 год. в ресторані, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Киргизька, 19-А, та належить ПП "Віфуд" до адміністратора [PERSON] підійшли два чоловіка з метою замовити проведення банкету в ресторані. Зробивши замовлення адміністратор запропонував їм зробити передплату у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. Після цього один чоловіків поклав на стіл гроші, а [PERSON] з метою оформити розрахунковий документ, попередивши про це чоловіків, пішла до каси, але чоловіки зупинили її, та пред'явили посвідчення інспекторів ДПІ, та звернулися з вимогою провести перевірку. Грошових коштів від чоловіків [PERSON] не приймала, ніяких послуг не надавала, отже і факт отримання предоплати за банкет у розмірі 2000, 00 грн. (дві тисячі) грн. без видачі розрахункового документу не міг відбуватись. На підставі цього, очевидно, що події висвітлені інспекторами ДПА у Харківській області в акті перевірки не відбувалися, ніяких порушень положень Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а тому і висновки акту перевірки є безпідставними, необґрунтованими та помилковими. Зважаючи на вищевикладене, представник позивача зазначив, що вважає результати здійснених перевірок, акт про їх результати та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за актом невідповідними законодавству, а дії ДПІ не відповідають встановленим законодавством підставам проведення виїзної планової перевірки, а рішення за її результатами прийняте не на підставі діючого законодавства. Представник позивача в судове засідання з'явився та підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник першого та другого відповідачів в судове засідання з'явились та з позовом не погодились у повному обсязі вказавши, що дії перевіряючи є законними, а оскаржене рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій було винесено у відповідності до вимог чинного законодавства України та просили суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. Судом встановлено, що на підставі направлень 11654 та № 11655 від 22.06.2007р. та згідно з планом перевірок на червень 2007р.працівниками ДПА у Харківській області було здійснено перевірку ПП "Віфуд" щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу За результатами перевірки, фахівцями ДПА у Харківській області 25.06.2007р. було складено акт перевірки № 20404742/2310, яким було встановлено порушення п. 1 та п. 2 ст. З Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року №265/95-ВР (із змінами та доповненнями) (далі - Закон № 265/95-ВР), а саме, не проведення розрахункової операції через РРО та не видача розрахункового документа встановленої форми при наданні послуги, а саме, задатку, вартістю 2000,00 грн. на банкет в ресторані. 19 липня 2007 року Державною податковою інспекцією у Фрунзенському районі м. Харкова на підставі акта перевірки № 20404742/2310 від 25 червня 2007 року було прийняте рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 0002532303/0 стосовно Приватного підприємства «Віфуд». Суд зазначає, що перевірка проведена в присутності адміністратора ПП "Віфуд" [PERSON]. Вислухавши пояснення сторін. дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Органи державної податкової служби при здійсненні контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків, проводять перевірки у межах повноважень та на підставі Законів України від 04.12.90 № 509 "Про державну податкову службу в Україні" із змінами та доповненнями (далі - Закон № 509) та від 06.07.1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг" із змінами та доповненнями. Так, статтями 8, 9, 10 Закону України № 509 визначені функції органів державної податкової служби, до яких належать, зокрема, здійснення контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку. Суд зазначає, що цей порядок встановлено Законом № 265/95-ВР. Зокрема, статтями 15 та 16 Закону № 265/95-ВР визначено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок. У межах повноважень, визначених Законом № 265/95-ВР, органи державної податкової служби проводять планові перевірки стосовно додержання порядку проведення розрахункових операцій за товари (послуги), інших вимог Закону № 265/95-ВР згідно з затвердженими керівництвом податкових органів планами-графіками проведення перевірок. Перевірки, які не передбачені в планах-графіках органів державної податкової служби, але виникають за інших обставин, зокрема за дорученнями Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, вважаються позаплановими Разом з тим, пунктом 1 статті 11 Закону № 509 визначені права органів державної податкової служби щодо здійснення документальних невиїзних перевірок (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планових та позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів). Закон України № 265/95-ВР регулює правовідносини суб'єктів підприємницької діяльності, що здійснюють розрахункові операції у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, тобто є законом, не пов'язаним з нарахуванням та сплатою податків, зборів (обов'язкових платежів). Суд зазначає, що Законом № 265/95-ВР не передбачено надсилання письмового повідомлення платникам податків про початок перевірки не пізніше, ніж за десять днів до дня її проведення. Що стосується умов допуску посадових осіб органів державної податкової служби до проведення планових та позапланових виїзних перевірок, визначено статтею 11-2 Закону № 509 та вони стосуються перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів). У відношенні ПП "Віфуд" було заплановано проведення іншої перевірки, а саме: перевірки дотримання вимог Закону № 265/95-ВР. Таким чином, вимоги статті 11-1 ЗУ № 509 не розповсюджуються на порядок організації та проведення такої перевірки. Що стосується вимог позивача, а саме скасування акту перевірки, то суд зазначає, що відповідно до ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Відповідно до Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 10.08.2005 р. № 327 (далі по тексту - Наказ № 327). Згідно п. 1.13 Наказу № 327, акт - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання. Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що акт перевірки не відноситься до правових актів індивідуальної дії, тому що він не має і не може мати для платника податку будь-яких наслідків. Цей документ не має обов'язкового характеру для платника податку, а викладені в ньому обставини можуть бути лише підставою для застосування керівником податкового органу відповідних заходів, а саме, прийняття на його основі відповідного рішення. Тільки це рішення, що містить конкретні приписи для платника податків, може бути оскаржено останнім в судовому порядку, а тому вимога позивача про скасування акту перевірки № 20404742/2310 від 25.06.2007р. не може бути задоволена. Що стосується фактичного порушення, а саме не проведення розрахункової операції через РРО та не видача розрахункового документа встановленої форми при наданні послуги, а саме, задатку, вартістю 2000,00 грн. на банкет в ресторані, суд не може погодитись з твердженням позивача, оскільки відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 13 ст. З Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведенні у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів та забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій. Як встановлено п. 1 ст. 17 та ст. 22 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів та не роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів, на які виявлено невідповідність, а у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті - у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність. Суд зазначає, що наведеними нормами закріплений обов'язок суб'єкта підприємницької діяльності проводити розрахункові операції на повну суму покупки через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій та відповідальність за невиконання цього обов'язку. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" місцем проведення розрахунків є місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари та зберігаються отримані за реалізовані товари готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів. Крім цього згідно з письмовими пояснення [PERSON], в відповідності до яких вона власноручно, без фізичного або психологічного впливу зазначила, що 25.06.07р. вона прийняла замовлення на проведення банкету в сумі 2000,00 грн., дану суму через касовий апарат не провела так як хотіла це зробити після банкету. Згідно ст. 1 ЗУ "Про РРО" розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу). Крім цього не проведення коштів через РРО підтверджується додатками до акту перевірки додається, зробленими власноручно та підписаний адміністратором [PERSON], а саме: опис наявних купюр та монет, що знаходяться на місці про проведення розрахунків у ресторані, який належить ПП "Віфуд" та отримані за реалізовані товари (надані послуги) станом на 25.062007р. 13 год. 42 хв. Описом встановлено наявність 2000,00 грн. Згідно роздрукованого службового чеку (х-звіт) у касі на 13 год. 42 хв. 25.06.2007р. готівка відсутня (0,00 грн.). Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що вищевказаний документ підтверджує той факт, що адміністратор [PERSON] фактично отримала від замовників банкету 2000,00 грн. передоплати, а через РРО не провела. Інших доказів щодо підтвердження свої доводів та заперечень у відповідності до вимог ст. 71 КАС України позивач до суду не надав. Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що дії працівників ДПА у Харківській області при проведенні перевірки були вчинені у відповідності до вимог діючого законодавства України, а також оскаржене рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 002532303/0 від 19 липня 2007 року було винесено у відповідності до вимог чинного законодавства України. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied