Рішення адміністративного суду від 2008-05-15 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача суб'єкта владних повноважень - Власівської селищної ради м. Світловодськ про визнання незаконним ( неправомірним) і скасування пункту 19 рішення Власівської селищної ради м. Світловодськ від 26.10.2007року за № 307 «Про відмову в передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам» та визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 409,40 м. квадратних для ведення садівництва, а саме на ділянку № 437 добровільно-колективному садівницькому товаристві «Промінь»,що знаходиться за адресою смт. Власівна м. Світловодськ Кіровоградської області. В судовому засіданні представник позивача в обґрунтування позовних вимог вказав, що позивач є членом Добровільно-колективного садівницькому товаристві «Промінь», що в смт Власівка, м. Світловодськ, Кіровоградської області, в якому знаходиться ділянка № 437 загальною площею 409,40 м. кв., що використовується позивачем для ведення садівництва. Відповідно до Земельного кодексу України, позивач має право на безоплатну передачу у власність зазначеної земельної ділянки, виконав всі необхідні для цього умови, підготував необхідні документи і звернувся до відповідача із заявою про приватизацію зазначеної земельної ділянки. Пунктом 19 рішення Власівської селищної ради м. Світловодська від 26.10.2007року № 307 «Про відмову в передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам» позивачу було відмовлено в безоплатній приватизації земельної ділянки. Позивач вважає зазначене рішення незаконним, просить суд постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі просить суд розглянути справу без участі відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст..19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами У країни актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіки Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Відповідно до ст.. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Частиною 2 ст. 58 Земельного кодексу України передбачено, що для створення сприятливого режиму водних об'єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою. Згідно з ч. 3 ст. 60 Земельного кодексу України розмір та межі прибережної захисної смуги уздовж морів та навколо морських заток і лиманів повинні встановлюватись за проектами землеустрою, а в межах населених пунктів - з урахуванням містобудівної документації. Судом встановлено, що на територію, де розташована земельна ділянка, яку використовує позивач, водоохоронні зони не відводилися проекти землеустрою не виконувалися і не затверджувалися. Згідно із ст.. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст.. 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцем знаходження земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Відповідно до ст.. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted