Рішення адміністративного суду від 2008-09-29 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та, з урахуванням уточнень позовної заяви, просив припинити підприємницьку діяльність відповідача. В обґрунтування заявленого позову зазначив, що в порушення законодавства, відповідач не надавав декларацію про доходи з 2002 року, з моменту реєстрації. Позивачем до відповідача було направлено повідомлення від 20.03.07р. № 2405/к/115, в якому він запрошувався до ДПІ щодо неподання декларації про доходи, однак на виклик підприємець не з'явився. Таким чином, звітність про фінансово - господарську діяльність відповідача до теперішнього часу не надається. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за своєї відсутності суду не подав. Також не подав суду свою правову позицію по справі. Враховуючи наведене суд вважає за можливе розгляд та вирішення справи на підставі наявних в ній доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи при цьому з наступного. Відповідно до ст. 89 ЦК України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відкритого для загального ознайомлення. При цьому, відповідно до ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та Закону. Відповідно до п.2 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування» платники податків зобов'язані надавати до державних податкових інспекцій податкові декларації, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» передбачено, що підставою для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця є неподання ним протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до законодавства. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач дану вимогу законодавства не виконував, позивачем йому направлялося повідомлення, згідно якого його запрошували до податкової інспекції з питання неподання ним декларації про доходи, однак на ці запрошення відповідач не відреагував. Суд зазначає, що дана обставина ускладнює здійснення контролюючими органами, в тому числі відповідачем, покладених на них функцій щодо контролю за додержанням законодавства України, в тому числі податкового, валютного, правильністю та своєчасністю обчислення та сплати податків та зборів, інших обов'язкових платежів, порушуючи чинне законодавство України та встановлений порядок здійснення обліку та контролю підприємницької діяльності. Відповідно до ст. 51 ГК України підприємницька діяльність припиняється з власної ініціативи підприємця; у разі закінчення строку дії ліцензії;у разі припинення існування підприємця; на підставі рішення суду у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Згідно ст. 247 ГК України у разі здійснення суб'єктом господарювання діяльності, що суперечить закону чи установчим документам, до нього може бути застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді скасування державної реєстрації цього суб'єкта та його ліквідації. Частиною 2 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» передбачено, що підставами для постановляння судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є неподання протягом року органам державної податкової служби податкової декларації, документів фінансової звітності відповідно до закону. Скасування державної реєстрації суб'єкта господарювання провадиться за рішенням суду, що є підставою для ліквідації даного суб'єкта господарювання відповідно до статті 59 ГК України. Враховуючи, що судом встановлено суперечність діяльності відповідача чинному законодавству, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ЦК України, ГК України, Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» та

Результат розгляду: granted