Рішення адміністративного суду від 2008-03-25 00:00:00+02

Позивач просить визнати протиправною бездіяльність Міністра внутрішніх справ [PERSON] щодо ненадання йому відповіді на скарги віз 23.01.2007 року та 13.03.2007 року; визнати неправомірною бездіяльність працівників Приймальні МВС України щодо недопущення його на особистий прийом до Міністра внутрішніх справ України. Просить зобов”язати Міністра внутрішніх справ України [PERSON] надати йому письмові відповіді на скарги, Міністерство внутрішніх справ України зобов”язати допустити його на особистий прийом до Міністра внутрішніх справ України та стягнути з Міністерства внутрішніх справ України 5000 грн. моральної шкоди та з Міністра внутрішніх справ України [PERSON] 3000 грн. моральної шкоди. Вимоги мотивує тим, що подав 23.01.2007 року та 13.03.2007 року Міністру внутрішніх справ України [PERSON] скарги, на які у визначений Законом строк, відповіді не отримав. Крім того був записаний на особистий прийом до Міністра внутрішніх справ України, але працівники Приймальні МВС України його на прийом не допустили. Такими діями Міністерства та Міністра йому були заподіяні моральні страждання та нервові стреси. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судовому засіданні представник Міністерства внутрішніх справ України проти позовних вимог заперечує. Свої заперечення обґрунтовує тим, що позивач неодноразово звертався до Міністра внутрішніх справ України по питанню неправильного на його думку звільнення з роботи, неправильного нарахування та виплати його надбавок до грошового забезпечення, компенсації та матеріальної допомоги. На зазначені скарги позивачу неодноразово надавались письмові відповіді. У відповідності з цим МВС України було прийнято рішення про припинення розгляду скарг [PERSON] Що стосується питання особистого прийому позивача Міністром внутрішніх справ України, то останній не був прийнятий Міністром в день коли записався до нього на прийом у зв”язку великою кількістю бажаючих. Але мав перевагу на прийом перед іншими громадянами в інший день. Крім того позивач був прийнятий заступником Міністра внутрішніх справ України Копитовим С.М. Міністр внутрішніх справ України Луценко Ю.В. в судове засідання не з”явився. Про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить розписка в отриманні судової повістки. В судовому засіданні представник Головного управління Державного казначейства України в Житомирській області проти позовних вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди заперечує. Свої заперечення мотивує тим, що позивач був прийнятий заступником Міністра Копитовим С.М., йому неодноразово надавались відповіді. Тому вимоги позивача є необґрунтованими, а відповідно вини Міністерства внутрішніх справ України та Міністра внутрішніх справ України в заподіянні йому моральної шкоди немає. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив: 23.01.2007 року та 13.03.2007 року позивач [PERSON] був зареєстрований в Приймальні Міністерства внутрішніх справ України на особистий прийом до Міністра внутрішніх справ України [PERSON] та ним були подані у зазначені дні скарги, адресовані Міністру внутрішніх справ України. Дані обставини не оспорюються сторонами та підтверджується картками особистого прийому громадян. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх вимог, посилається на порушення вимог Закону України „Про звернення громадян”, оскільки двічі не був допущений на особистий прийом до Міністра внутрішніх справ України з метою подати йому особисто свої скарги щодо незаконної відмови у виплаті йому відсоткових надбавок., а також йому не були надані Міністром внутрішніх справ України [PERSON] відповіді на письмові скарги від 23.01.2007 року та 13.03.2007 року. Ці обставини спричинили йому моральну шкоду. Судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] у визначені дні особистого прийому громадян Міністром внутрішніх справ України [PERSON] 23.01.2007 року та 13.03.2007 року, прийнятий особисто Міністром не був. Не були йому надані відповіді на подані письмові скарги від 23.01.2007 року та 13.03.2007 року. Разом із тим судом встановлено, що позивач [PERSON] не був прийнятий Міністром внутрішніх справ України з поважної причини, а саме великою кількістю бажаючих потрапити на прийом. Крім того 26.01.2007 року позивач був прийнятий заступником Міністра внутрішніх справ України Копитовим С.М. Встановлено також з пояснень позивача, що він записувався на особистий прийом до Міністра внутрішніх справ України з метою надання йому своїх скарг щодо незаконної відмови у виплаті йому відсоткових надбавок. Такі скарги позивача 23.01.2007 року та 13.03.2007 року були від нього прийняті. Дану обставину не оспорює і сам позивач. Судом встановлено, що [PERSON] неодноразово звертався до Міністерства внутрішніх справ України та Міністра внутрішніх справ України по питанню неправильного на його думку звільнення з роботи, неправильного нарахування та виплати його надбавок до грошового забезпечення, компенсації та матеріальної допомоги, тобто з одних і тих же питань. Позивачу відповідачами відповідно також неодноразово надавались відповіді на скарги. Був позивач прийнятий по цьому ж питанню і Міністром внутрішніх справ України Луценком Ю.В. Крім того встановлено, що по зазначених питаннях позивач звертався до суду, де виносились відповідні судові рішення. Відповідно до ст. 8 Закону України „Про звернення громадян” не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення. Встановлено, що 01.12.2005 року Міністерство внутрішніх справ України на підставі висновку припинило розгляд скарг [PERSON], про що було повідомлено скаржника листом за №6181 від 02.12.2005 року. З урахуванням вищезазначених обставин по справі суд вважає, що Міністерство внутрішніх справ України та Міністр внутрішніх справ України діяли в межах наданих їм Законом повноважень, а тому у позові [PERSON] відмовляє. Що стосується заподіяння позивачу [PERSON] моральної шкоди, суд в задоволенні зазначеної вимоги позивачу також відмовляє, оскільки вина відповідачів в заподіянні моральної шкоди позивачу судом не встановлена. Позивачем також не доведено заподіяння йому моральної шкоди саме діями відповідачів.

Результат розгляду: denied