Рішення адміністративного суду від 2008-04-11 00:00:00+03

[PERSON]. звернувся до суду з адміністративним позовом до Богодухівського управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації про зобов'язання Богодухівського управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації виконати перерахунок належної щорічної допомоги на оздоровлення виключно із розрахунків законодавчо встановлено суми мінімальної заробітної плати на день фактичного виконання виплат; про зобов'язання Богодухівського управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації виконати перерахунок належної щорічної одноразової допомоги виключно із розрахунку законодавчо встановленої суми мінімальної пенсії за віком на день фактичного виконання виплат; про зобов'язання Богодухівського управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації виплатити перераховані належні щорічну допомогу на оздоровлення та щорічну одноразову допомогу, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. На підставі висновку МСЕК при інвалідності третьої групи позивач має статус інваліда війни, оскільки інвалідність пов'язана з перебуванням на військовій службі, а також віднесений до першої категорії учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У зв'язку із вищезазначеним, позивач має право на отримання різних пільг, компенсацій і допомоги, передбачених Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме, право на отримання щорічної грошової допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, згідно із ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і на виплату щорічної одноразової допомоги відповідно до ст. 13 зазначеного Закону. Проте, нарахування та виплата вказаних допоміг здійснюється відповідачем в значно менших розмірах ніж передбачено законодавством. 26 листопада 2007 року відповідачем було відмовлено позивачеві задовольнити його вимогу щодо проведення перерахунку належних йому виплат, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17 січня 2008 року до участі у зазначеній справі у якості співвідповідача залучено Головне управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації. Позивач [PERSON]. в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надав до канцелярії суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Відповідач Богодухівського управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації свого представника в судове засідання не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду заяву з проханням справу розглядати за їх відсутності та заперечення на адміністративний позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволені позовних вимог, вказав, що компенсаційні виплати, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюються за рахунок коштів Фонду для здійснення заходів для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення (в подальшому - Фонд). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про формування, порядок надходження на використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення», Фонд утворюється у складі Державного бюджету України. Розпорядником коштів є Міністерство праці та соціальної політики України. Відповідно до ст. ст. 62, 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, а порядок застосування цього Закону визначається Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання органами виконавчої влади та міністерствами й іншими центральними органами виконавчої влади. Починаючи з 1996 року з законах, що визначали розмір мінімальної заробітної плати встановлювалося, що до прийняття Верховною Радою України змін до законів, в яких для розрахунків застосовувалась мінімальна заробітна плата, Кабінету Міністрів України було доручено застосовувати норми, виходячи з реальних можливостей державного бюджету. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розміри всіх доплат, пенсій, компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до змін індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Пунктом 3 Постанови Верховної Ради України від 20 лютого 1996 року № 49 "Про порядок введення в дію статей 10, 33, 34 Закону України "Про оплату праці" та встановлення мінімального розміру пенсій за віком" передбачено, що до внесення відповідних змін до чинного законодавства виплати, крім пенсій, тарифні ставки та оклади, розраховані на основі мінімальної заробітної плати, здійснюються у розмірах, які діють станом на 1 лютого 1996 року Законами України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на відповідні роки передбачалось до прийняття Верховною Радою України змін до законів, у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальний розмір заробітної плати, не застосовувати його як розрахункову величину для визначення розмірів допомоги, компенсаційних та інших доплат. Кабінету Міністрів України доручалось здійснювати перегляд цих норм, виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджету України на відповідний рік на ці цілі. 3 метою виконання законів, що встановлювали розмір мінімальної заробітної плата, 26 липня 1996 року було прийнято Постанову КМУ № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та 12 липня 2005 року Постанову КМУ №562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” відповідно до якої позивачу як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії 3 групи інвалідності у серпня 2007 року була виплачена щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 90 гривень. Зазначеними постановами розміри виплат встановлено, виходячи з норм прийнятих законів про розмір мінімальної заробітної плати та видатків, передбачених на ці цілі законами про державний бюджет на відповідний рік, як це і передбачено Конституцією України. Головне управління праці та соціального захисту населення як розпорядник коштів Фонду здійснює пропорційний розподіл коштів по районах області відповідно до наданих розрахунків на потребу в коштах і в межах фінансових надходжень по кожному коду бюджетної класифікації. Згідно із ч. 5 ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" [PERSON]., як інваліду війни 3 групи, щорічно до 5 травня передбачена виплата разової грошової допомоги у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ст. 17 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, в тому числі і виплата щорічної разової допомоги відповідно до ст. ст. 12 - 16 вказаного вище Закону. Порядок виплати зазначеної допомоги урегульовано ст. 17-1 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Головним розпорядником бюджетних коштів з питань виплати щорічної допомоги до 5 травня є органи праці та соціального захисту населення, які здійснюють виплату до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. Мінімальна пенсія за віком, яка встановлена постановою Кабінету Міністрів України № 29 від 13 березня 2002 року „Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення", та мінімальні пенсії за віком відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" - це пенсії, виплата яких здійснюється за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Пунктом 3 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої статті 28 застосовується виключно для розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Виплата щорічної разової допомоги здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Кабінетом Міністрів України 3 січня 2002 року було прийнято постанову № 1 „Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету". Пункт 2 зазначеної вище постанови визначає, що виходячи з розміру 19 гривень 91 копійка провадиться розрахунок підвищення, передбаченого Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Також слід зазначити, що при підвищені розміру пенсій, призначених відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення", які були врегульовані постановами Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року № 279, від 15 квітня 2003 року № 544, визначалось, що збільшення мінімального розміру пенсій, передбачених цими постановами, не застосовується для визначення розмірів надбавок, підвищень та інших доплат до пенсій. Зважаючи на викладене вище, позивач мав би отримати щорічну разову допомогу відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у таких розмірах: 2003 рік - 19,91 гривень X 7 - 139,37 гривень; 2004 рік - 19,91 гривень X 7 - 139,37 гривень; 2005 рік - 19,91 гривень X 7 - 139,37 гривень; 2006 рік - 19,91 гривень X 7 - 139,37 гривень; 2007 рік - 19,91 гривень X 7 - 139,37 гривень. Загальна, сума витрат мала б складати 696,85 гривень , а склала - 1070 гривень, так як на 2003, 2004, 2005, 2006, 2007 роки розміри виплат щорічної разової допомоги відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлювався законом про Державний бюджет України на відповідний рік і для інвалідів війни 3 групи становить відповідно: 100 гривень (ст.28); 130 гривень (ст. 44); 270 гривень (ст. 34); 270 гривень (ст. 30); 300 гривень (ст.29). Відповідно до розділу III „Пільги ветеранам війни та гарантії соціального захисту Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" згідно із Законами України № 2285-ІV від 23 грудня 2004 року, № 2505-ІУ від 25 березня 2005року та № 3235-ІУ від 20 грудня 2005 року внесені зміни щодо виплати щорічної разової допомоги, установлено, що ця допомога інвалідам війни 3 групи у 2005 році здійснюється у розмірі 270 гривень, у 2006 році теж у розмірі 270 гривень, у 2007 році у розмірі 360 гривень. Пунктом 13 ст. 71 розділу VI Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік" з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом на 2007 рік зупинена дія частини п'ятої статей 12, І3, 14 та 15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині визначення розміру виплати щорічної разової допомоги ветеранам війни. Відповідно до пункту 5 статті 51 Бюджетного кодексу України, розпорядник бюджетних коштів, яким у даному випадку є головне управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації на нижчому рівні, бере бюджетні зобов'язання та проводить видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановленими затвердженими кошторисами. Конституція України не містить норм, які б встановлювали ієрархічну залежність одних законів від інших. Прийняті Верховною Радою України закони є актами рівної юридичної сили. Єдиний закон України, який Конституція України відокремлює серед інших, це Закон „Про Державний бюджет України". Згідно з Конституцією України цей закон приймається щорічно та має визначений термін дії. Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно Законом України "Про Державний бюджет України" визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Закон про Державний бюджет України є правовим актом, зміст якого чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються органами державної влади та органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду. Такий закон затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання Державного бюджету України протягом бюджетного періоду. Частиною 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та Закону про Державний бюджет України. Будь-які зобов'язання, взяті фізичними та юридичними особами за кошти Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України та Законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов'язаннями. Витрати державного бюджету на покриття таких зобов'язань не можуть здійснюватися. Із врахуванням вищевикладеного, відповідач вважає, що Управління праці та соціального захисту населення Богодухівського району діяло в межах своїх повноважень, передбачених законодавством, і виплати позивачу проведені згідно з чинним законодавством і в межах бюджетних, асигнувань. Представник відповідача Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду заяву з проханням справу розглядати за їх відсутності та заперечення на адміністративний позов, в якому зазначив, що Головним управлінням праці та соціального захисту населення Харківської облдержадміністрації розглянуто позовні вимоги [PERSON]. щодо недорахування щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та разової щорічної грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Головне управління заперечує проти позовних вимог із наступних причин: Що стосується разової щорічної грошової допомоги інвалідам війни до 5 травня: Згідно із ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" Кучкову Євгену Івановичу, як інваліду війни 3 групи, щорічно до 5 травня передбачена виплата разової грошової допомоги у розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, в тому числі і виплата щорічної разової допомоги відповідно до ст. 13 вказаного вище Закону. Порядок виплати зазначеної допомоги урегульовано ст. 17-1 "Виплата разової грошової допомоги" Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Головним розпорядником бюджетних коштів з питання виплати щорічної допомоги до 5 травня є органи праці та соціального захисту населення, які здійснюють виплату до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. Мінімальна пенсія за віком, яка встановлена постановою КМУ № 279 від 13 березня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», та мінімальні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від 09.07.2003 із змінами та доповненнями внесеними згідно із Законами № 2291-IV від 23 грудня 2004 року та № 2505-ІУ від 25 березня 2005 року - це пенсії, виплата яких здійснюється за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Пунктом 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (із змінами та доповненнями) визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої статті 28 застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Виплата щорічної разової допомоги здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Кабінетом Міністрів України 3 січня 2002 року було прийнято постанову № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», до якої вносилися зміни згідно з постановами КМУ № 279 від 13 березня 2002 року, № 1350 від 27 серпня 2003 року, № 895 від 13 липня 2004 року, № 996 від 04 серпня 2004 року, і яка чинна і до тепер. Пункт 2 зазначеної вище постанови визначає, що виходячи з розміру 19 гривень 91 копійка провадиться розрахунок підвищень, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Також, відповідач зазначає, що при підвищенні розміру пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», які були урегульовані постановами КМУ від 13 березня 2002 року № 279, від 15 квітня 2003 року № 544, визначалось, що збільшення мінімального розміру пенсій, передбачених цими постановами, не застосовується для визначення розмірів надбавок, підвищень та інших доплат до пенсій. Відповідно до п. 1 постанови КМУ № 177 від 18 лютого 2004 року (із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ № 726 від 25 травня 2006 року) «Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерство фінансів і Державне казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірах, установлених законом про державний бюджет на відповідний рік, і для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та соціального захисту населення. Відповідач вважає, що зважаючи на викладене вище, позивач мав би отримати щорічну разову допомогу відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у таких розмірах за 2007 рік - 19,91 гривняХ7=139,37 гривень. Тобто виплата мала б складати 139,37 гривень, а склала - 270 гривень, так як на 2007 рік розмір виплати щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлювався Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік» та для інвалідів війни 3 групи становив 300 грн. Пунктом 13 ст. 71 розділу VI «Особливі положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом на 2007 рік зупинена дія частини п'ятої статей 12, 13, 14 та 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині визначення розміру виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни. Відповідно до пункту 5 статті 51 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів (у нашому випадку - головне управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації на нижчому рівні) беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановленими затвердженими кошторисами. Рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007року положення п. 13 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було визнано неконституційним. До вказаної статті Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» також зміни не внесені. Механізм та порядок виплати щорічної у зв'язку із рішенням Конституційного суду України у 2007 році не визначено. Конституція України не містить норм, які б встановлювали ієрархічну залежність одних законів від інших. Прийняті Верховною Радою України закони є актами рівної юридичної сили. Єдиний закон України, який Конституція України виокремлює серед інших, це закон про Державний бюджет України. Згідно з Конституцією України цей закон приймається щорічно та має визначений термін дії. Відповідно до ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове призначення цих видатків. Закон про Державний бюджет України є правовим актом, зміст якого чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються органами державної влади та органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду. Такий закон затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання Державного бюджету України протягом бюджетного періоду. Частиною другою ст. 4 Бюджетного кодексу України встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовується лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України. Будь-які зобов'язання, взяті фізичними та юридичними особами за коштами Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов'язаннями. Витрати державного бюджету на покриття таких зобов'язань не можуть здійснюватися. Додатковим аргументом на користь наведених доводів є також норма п. 8 ст. 7 Бюджетного кодексу України щодо цільового використання бюджетних коштів, тобто виключно на ті цілі, які визначені бюджетними призначеннями. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності бюджетного призначення. До того ж ч. 8 ст. 51 Бюджетного кодексу України передбачено, що Державне казначейство України здійснює платежі за дорученням розпорядників коштів у разі відповідності напрямів витрачання бюджетних коштів бюджетному асигнуванню, а бюджетне асигнування на цю мету було встановлено у розмірі 300 грн. (2007 рік) для інвалідів війни 3 групи. Стосовно щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»: фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюється за рахунок державного бюджету. Головним розпорядником коштів вищого рівня є Міністерство праці та соціальної політики України. Відповідно до пункту 5 статті 51 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів (у нашому випадку - головне управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації на нижчому рівні) беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановленими затвердженими кошторисами. Роз'яснення порядку застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (ст.62 цього Закону) провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади. Законами України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на відповідні роки передбачалося, що до внесення відповідних змін до законів, у нормах яких для розрахунків потрібен розмір мінімальної заробітної плати, не застосовувати його як розрахункову величину для визначення розмірів допомоги, компенсаційних та інших виплат. Кабінету Міністрів України доручалось здійснювати перегляд цих норм, виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджету України на відповідний рік на ці цілі. Згідно із ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсації підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік [PERSON]. було нараховано та виплачено у відповідності до законів України про державні бюджети на відповідні роки, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». П.30 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було призупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, а саме - деякі частини ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007 року положення п.30 ст.71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” було визнано неконституційним. До вказаної статті змін не внесено. Механізм та порядок виплати щорічної допомоги на оздоровлення у зв'язку із відповідним рішенням Конституційного суду України у 2007 році не визначено. Із врахуванням вищевикладеного, відповідач вважає, що Головне управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації діяло в межах своїх повноважень, передбачених законодавством, згідно з кошторисом розпорядників бюджетних коштів розпису державного бюджету України та відповідності напрямів витрачання бюджетних коштів бюджетному асигнуванню. Тому просив суд відмовити [PERSON]. у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, установив такі обставини. [PERSON]. є інвалідом 3 групи, має пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, а також віднесений до першої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно листа УПСЗН Богодухівського району № К 58/1845 від 26 листопада 2007 року, заява [PERSON]. про нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат і щорічної разової допомоги у розмірі семи мінімальних заробітних плат залишена без задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до 1 категорії, інвалідам ІІІ групи щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Згідно п. 30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом, дію зазначеної норми зупинено на 2007 рік. Згідно із ч. 7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», виключно законами України визначається мінімальний розмір заробітної плати. Статтею 76 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» були встановлені наступні розміри мінімальної заробітної плати на відповідні періоди 2007 року, а саме: 400 гривень - з 01 січня по 31 березня 2007 року; 420 гривень - з 01 квітня по 30 червня 2007 року; 440 гривень - з 01 липня по 30 вересня 2007 року; 460 гривень - з 01 жовтня 2007 р. Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат, законів України про Державний бюджет України, якими визначалися мінімальні розміри заробітних плат, не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно із ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам І групи - десять мінімальних пенсій за віком; ІІ групи - вісім мінімальних пенсій за віком; ІІІ групи - сім мінімальних пенсій за віком. Згідно п. 13 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом, дію зазначеної норми зупинено на 2007 рік. Статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» установлено, що у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань" здійснюється у таких розмірах: інвалідам I групи - 450 гривень, інвалідам II групи - 360 гривень, інвалідам III групи - 300 гривень; учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 280 гривень; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - 450 гривень; членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни і жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя інвалідами, - 150 гривень; учасникам війни та колишнім в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, які були насильно вивезені на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога - 55 гривень. Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року по справі «Про соціальні гарантії громадян» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 29, пункту 13 статті 71, пункту 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Також встановлено, що це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Конституційний Суд України дійшов висновку, що зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України. Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Доводи відповідачів, що [PERSON]. правомірно виплачена щорічна допомога на оздоровлення, виходячи із розмірів, що встановлені Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд вважає безпідставними з наступних підстав. Встановлений ще в 1996 році Постановою КМУ № 839 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом багатьох років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими Законами України. При цьому відповідні закони не містили обмежень щодо застосування ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні даного спору застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і норма відповідного закону України про визначення мінімальної заробітної плати на момент виплати, а не Постанова № 839. Також суд вважає безпідставними доводи відповідачів, що щорічна разова грошова допомога повинна бути виплачена у розмірі встановленому ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», так як дія ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» була зупинена п. 13 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», оскільки як зазначено вище положення ст. 29 та п. 13 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними. Таким чином, із врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON]обґрунтовані та необхідно зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Богодухівського району: виконати перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення виключно із розрахунку законодавчо встановленої суми мінімальної заробітної плати на день фактичного виконання виплат та щорічної одноразової допомоги виключно із розрахунку законодавчо встановленої суми мінімальної заробітної плати на день фактичного виконання виплат, належних до видачі [PERSON]. у 2007 році; після здійснення перерахунку виплатити [PERSON]. суму недоплачених щорічної допомоги на оздоровлення та щорічної разової грошової допомоги. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: granted