Рішення адміністративного суду від 2008-10-30 00:00:00+02

Суб'єкт підприємницької діяльності [PERSON], зареєстрований Звенигородською районною державною адміністрацією 16.01.1997р., як фізична особа - підприємець, ідентифікаційний код [NUMBER] і перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником страхових внесків до солідарної системи, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Звенигородському районі Черкаської області. Відповідно до вимог Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV та п. 11.12 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1, зареєстрованої Міністерством юстиції України від 16.01.2004 № 64/8663 (далі - Інструкції), управлінням Пенсійного фонду України в Звенигородському районі проведено розрахунок належних до сплати сум фіксованого розміру страхового внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування по суб'єктам підприємницької діяльності, з урахуванням коштів які не надійшли на рахунок управління, але зарахованих до складу єдиного податку за результатами підприємницької діяльності за період з 01.01.2005 по 30.03.2005 про що було складено акт № 170 від 09.06.2008 р., згідно якого суму фіксованого розміру страхового внеску мав сплатити відповідач, як платник, зокрема: у січні 2005 р. - 83грн. 84коп., у лютому - 83 грн. 84 коп., у березні - 81 грн.14коп., тобто всього 248 грн.82 коп. Крім того, сума сплаченого за даний період єдиного податку складає 80 грн., а сума що підлягає зарахуванню відповідачу, як платнику в рахунок страхових внесків становить 10% від сплаченого єдиного податку, і складає - 8грн.00 коп. Відповідно до акту перевірки від 09.06.2008 №170 відповідачеві була направлена вимога № Ф-395 від 09.06.2008 на загальну суму 240грн.82коп., і було повідомлено 04.06.2008, про що свідчить підпис відповідача на поштовому відправленні. У судовому засіданні позивач обґрунтовуючи вимоги про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати страхових внесків зазначив, що стягувана сума не оскаржувалася відповідачем відповідно до п.3 ст.106 Закону №1058-ІV від 09.07.2003р, а зазначена сума недоїмки не сплачувалася протягом десяти робочих днів після отримання вимоги платником страхових внесків до управління Пенсійного фонду України. Як вбачається з матеріалів справи, позивач правомірно звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати страхових внесків. Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Страхові внески до Пенсійного фонду України є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Відповідно до абз.1 ст.1 Закону від 26.06.1997 р. № 400, платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих робітників. Частинами 3 та 4 цієї статті встановлено, що страхувальники набувають статусу платників страхових внесків із дня їх реєстрації у територіальному органі Пенсійного фонду, а особи, визначені частиною першою статті 12 цього Закону, - з дня набрання чинності договором про їх добровільну участь; платникам страхових внесків у десятиденний термін після їх реєстрації видається повідомлення про реєстрацію платника страхових внесків за формою, встановленою правлінням Пенсійного фонду. Крім того, статтею 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» від 23.12.2004 р. № 2285-ІV ( в редакції з чинній на 30.03.2005) передбачено на 2005 р. фіксований розмір страхових внесків на загальнообов'язкове державне страхування для фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, та встановлений у розмірі мінімального страхового внеску на місяць на кожну особу. Як вбачається з наведених норм та підтверджених в матеріалах справи доказів, відповідач є платником страхових внесків до солідарної системи Пенсійного фонду України. Станом на день розгляду спору за відповідачем обліковується заборгованість по страхових внесках до управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі Черкаської області у розмірі 240 грн.82 коп. Статтями 19 та 20 Закону № 1058-ІV передбачено, що страхові внески нараховуються незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати, які страхувальники зобов'язані сплачувати за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Згідно зі ст.5 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003, розробленої відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", обчислення страхових внесків зазначеною категорією платників здійснюється щомісячно за ставками, визначеними пунктами 4.1, 4.2, 4.5 цієї Інструкції. Відповідно до ст.4 Закону від 26.06.1997 № 400 в редакції чинній з 01.01.2005 р. по 30.03.2005 р. розмір мінімального страхового внеску з 01.01.2005 р. по 30.03.2005 р. становив 83грн.84коп., про що зазначено в акті-розрахунку при визначенні фіксованого розміру страхових внесків у січні-березні 2005 р. Відповідно до акту перевірки № 170 від 09.06.2008 р. сума фіксованого розміру страхового внеску, який мав сплатити позивач, як платник, складала: у січні 2005 р. - 83,84 грн., у лютому 2005 р. - 83,84 грн., у березні - 81, 14 грн., а всього 248,82 грн. Зокрема, сума сплаченого за даний період фіксованого податку складає 80 грн., а сума що підлягає зарахуванню платнику в рахунок страхових внесків становить 10% від сплаченого фіксованого податку, і складає 8 грн. В акті перевірки від 09.06.2008 р. № 170 та вимозі від 09.06.2008 № 395 загальна сума боргу складає 240 грн. 82 коп., що відповідає Закону України від 26 червня 1997 року № 400. Отже, судом встановлено, що розмір заборгованості зі сплати страхових внесків за період з 01.01.2005 по 30.03.2005 становить 240 грн.82 коп., яку відповідач не сплатив у встановлені Законом строки. Відповідно до ч. 10 ст. 20 Закону № 1058-ІV якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 та 3 Закону № 1058-ІV у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Беручи до уваги те, що суму страхових внесків до Пенсійного фонду України у розмірі 240 грн.82 коп. відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив; доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду цього спору не надавав, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав. Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) згідно ч. 4 ст. 94 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.

Результат розгляду: granted