Рішення адміністративного суду від 2008-03-26 00:00:00+02

11.01.2008р. [PERSON]. звернувся до суду з адміністративним позовом в якому прохав визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, винесену старшим державним земельним інспектором відділу земельних ресурсів у Глобинському районі [PERSON]., за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 531 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто за самовільне зайняття земельної ділянки, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Мотивував це тим, що вищеназваний суб"єкт владних повноважень безпідставно визнала його винним у використанні семи земельних часток (паїв) громадян (яких саме в постанові не зазначила) без документів, що посвідчують право користування ними (договорів оренди). Вказав, що він, його дружина та мати мають у власності земельної ділянки право на які посвідчено Державними актами на приватної власності на землю. Він допомагав обробляти земельні ділянки своїх близьких за погодженням з ними, тому ніякого самовільного зайняття земельних ділянок не було і укладати договори земельних ділянок із членами своєї сім"ї він не зобов"язаний. В судовому засіданні позивач [PERSON]. позовні вимоги підтримував, посилаючись на обставини та підстави, викладені в позові. Пояснив, що він та його дружина [PERSON]. мають (кожен) у приватній власності земельні ділянки площею 4,20га для сільськогосподарського використання. Його мати [PERSON]. - має у власності три земельні ділянки з таким же цільовим призначенням (дві з яких успадкувала після покійного чоловіка та покійної матері). Земельні ділянки винесені в натурі, обробляють їх одноосібно, сплачують за них земельний податок. За рахунок вирощеного на своїй землі утримують велике господарство - корів, свиней. Він не знає закону, який би забороняв допомагати членам своєї сім"ї в обробітку належної їм землі. В селі Бориси багато селян-одноосібників. Через відсутність всього необхідного сільськогосподарського реманенту, техніки вони змушені надавати один одному допомогу, при виконанні тих чи інших агротехнічних робіт, але ці відносини не носять характер орендних. Відповідач - старший державний інспектор відділу земельних ресурсів у Глобинському районі, вона ж і начальник названого відділу, [PERSON]. в судове засідання не з"явилася. Належним чином і завчасно повідомлена про час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу у її відсутності. Направила до суду заперечення на адміністративний позов з якого вбачається, що позовні вимоги нею не визнаються з наступних підстав; 1) позивач пропустив 10-денний термін щодо оскарження постанови, передбачений ст.289 КУпАП; 2) згідно ст.ст.124-126 Земельного Кодексу України, ст.ст.15-18 Закону "Про оренду землі" документом, що посвідчує право користування земельними ділянками є договір оренди, який реєструється відповідно до чинного законодавства. Названого документу позивач, не мав, тому використовував земельні ділянки незаконно. Представник ІІІ особи - відділу земельних ресурсів у Глобинському районі, Ращупкін Б.В. вважав, що позов задоволенню не підлягає, мотивував це як і [PERSON]. Допитаний судом як свідок [PERSON]- головний спеціаліст - дер інспектор з контролю за використанням та охороною земель Полтавської обласної державної земельної інспекції пояснив, що 06.11.2007 року він разом із спеціалістом відділу земельних ресурсів Лісняком В.В. та головою [PERSON]. проводив перевірку законності використання земель сільськогосподарсько призначення на території Борисівської сільської ради. Під"їхавши до поля помітили, що на земельній ділянці гр.[PERSON]. працював трактор [PERSON]. за кермом якого був найманий працівник. На його запитання до [PERSON]. на якій підставі обробляється названа земельна ділянка, той повів себе грубо, від дачі пояснень відмовився. Він в присутності [PERSON]. та двох вищеназваних осіб склав щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 531 КУпАП. Від написання пояснення та підпису в протоколі [PERSON]. відмовився. Правопорушення позивача полягає в тому, що він використовував земельні ділянки громадян без укладення договорів оренди. [PERSON]. по завершенню перевірки рекомендованим листом він направив припис від 06.11.2007 року, акт перевірки від 06.11.2007 року. Протокол про адміністративне правопорушення та матеріали перевірки передав на розгляд [PERSON]. Аналогічні показання щодо обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо [PERSON]. дали допитані як свідки [PERSON]. та [PERSON]. Крім цього вони зазначили, що межові знаки земельних ділянок на час перевірки були відсутні, належність земельних ділянок громадян визначалася візуально без проведення обмірів, але явно простежувалося, що трактор працював в єдиному масиві. Вже в сільській раді по карті з допомогою землевпорядника було визначено чиї земельні ділянки фактично оброблялися трактором [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши надані сторонами докази з точки зору їх належності, достовірності допустимості, достатності, у взаємному зв"язку, встановив наступне. [PERSON]. та член його сім"ї [PERSON]. (дружина)кожен у власності має земельні ділянки площею 4,20 га, з цільовим призначенням для сільськогосподарського використання, розташовані на території Борисівської сільської ради, право на які посвідчено державними актами на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 058474 та І-ПЛ № 058472, виданими 25.11.1997 року. [PERSON]. - мати позивача (тобто особа з якою він пов"язаний родинними стосунками)у своїй власності має три земельні ділянки для сільськогосподарського використання: площею 4,20 га - право на яку встановлено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії І-ПЛ № 058473, площею 4.1997 га - Державний акт ПЛ № 186702 від 23.08.2005р. площею 4.20 га - Державний акт № 186703 від 23.08.2005 року. Вказані ділянки, видалені в натурі, обробляють сумісно, кожен з них сплачує земельний податок у встановленому законом розмірі, що підтверджено позивачем шляхом надання квитанцій про сплату. Вирощений урожай використовують для особистих потреб, потреб сім"ї. Згідно ст. 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. За конституцією України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушеним (ч.1, 2, 4 ст. 41 КУ). Згідно ст. 317 Цивільного Кодексу України зміст права власності полягає в тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Закон України "Про оренду землі" визначає оренду землі як засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття І). На підставі викладеного суд прийшов до висновку що характер правовідносин, які складалися між [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]. з приводу належних їм земельних ділянок не є орендними (тобто строковими, платниками)відносинами, і полягає в спільному, заснованому на законі, користуванні належним їм нерухомим майном яке базується на добровільному волевиявленні кожного власника. Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб"акта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. З матеріалів дослідженої судом адміністративної справи, вбачається, що 12.11.2007 року [PERSON]. відповідно до постанови старшого держземінспектора відділу земельних ресурсів у Глобинському районі [PERSON]. було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.531 КУпАП у вигляді штрафу 425 грн. Вказана стаття має лише одну частину і передбачає відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки. Самовільним зайняттям земельної ділянки, відповідно до змісту ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" - є будь-які дії особи. які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж в натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації. Зі змісту постанови в справі про адміністративне правопорушення вбачається, що [PERSON]. "використовував земельні частки (паї) громадян в кількості 7 штук загальною площею 29.4 га без документів, що посвідчують право користування (договори оренди) та їх державної реєстрації із земель сільськогосподарського призначення Борисівської сільської ради". При цьому в постанові не зазначено земельні частки, яких громадян, яким розміром. Такі докази відповідачем не надано і в судове засідання. На момент винесення постанови [PERSON]. в матеріалах адмінсправи мала припис держінспектора Салабая О.М. від 06.11.2007р. виданий [PERSON]., яким він зобов"язав останнього до 05.12.2007 року надати документи, що посвідчують право користування земельними ділянками громадян в кількості 7 штук. Це вказує на те, що на момент складання протоколу Салабай О.М. достовірно не встановив правовий статус 7 земельних ділянок, не встановив кому вони належать, та на яких підставах оброблялися [PERSON]. В матеріалах перевірки та адміністративної справи відсутні пояснення громадян всупереч волі яких [PERSON]. самовільно зайняв їх земельні ділянки. З цих підстав суд не вбачає в діях [PERSON]. складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 531 КУпАП. Вважає також, що доводи відповідача про порушення позивачем строку позовної давності також не заслуговують на увагу. Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України спори фізичних осіб із суб"єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень розглядаються в порядку адміністративного судочинства. Для звернення до адміністративного суду ч. 2 ст.99 КАСУ встановлено річний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав. Документально підтверджено, що оскаржувана постанова була вручена позивачу поштою 13.11.2007 року , що вказує на те, що строк позовної давності не є пропущеним. П.3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено альтернативні способи оскарження постанови посадової особи -або у вищестоящий орган або до суду. Ст. 299 КУпАП передбачено, що скаргу може бути подано протягом 10 днів з дня винесення постанови. В зв"язку з втратою з 1 вересня 2005 року чинності Циваільно-Процесуальним Кодексом України 1963 р. в якому існувала глава 31 "Скарги на дії органів службових осіб у зв"язку з накладенням адміністративних стягнень" та набранням чинності новим ЦПК, в якому відсутня названа глава реально оскаржити постанову службової особи в справі про адміністративне правопорушення до суду можна лише в порядку адміністративного судочинства.

Результат розгляду: granted