Рішення адміністративного суду від 2008-07-22 00:00:00+03

31.12.2006р. Позивач звернувся до Відповідача з заявою зареєструвати нерухоме майно яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], додатком до вказаної заяви було надано рішення Залізничного народного суду м. Києва від 29.03.2001р., додаткове рішення Залізничного місцевого суду від 01.08.2001р. №50/100 та розпорядження Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 21.12.2006р. №2356. Вказаним Рішенням Залізничного народного суду м. Києва та додатковим Рішенням Залізничного місцевого суду проведено поділ будинку по [ADDRESS] із виділенням частини житлового будинку в натурі та призначено порядок користування відповідною земельною ділянкою. П.1 розпорядження Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 21.12.2006р. №2356 позивачу, як власнику 53/100 частини будинку по [ADDRESS], присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] з визнанням вказаної частки в ціле окреме домоволодіння. П. 3.1. зазначеного розпорядження власників домоволодінь зобов'язано зареєструвати в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна відповідні домоволодіння. Відповідач відмовив в проведенні реєстрації права власності на нерухоме майно посилаючись на п.3.2. розпорядження Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 21.12.2006р. №2356, згідно з яким позивач повинен отримати в Головному управлінні житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації свідоцтво про право власності в замін існуючого правовстановлюючого документа. Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна»проводить державну реєстрацію права власності фізичних та юридичних осіб на об'єкти нерухомого майна на підставі правовстановлюючих документів відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»та Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. № 7/5. Згідно п1. ст. 18. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі заяви правоволодільця (правонабувача), сторін (сторони) правочину, за яким виникло речове право, або уповноважених ними (нею) осіб. П.4 вказаного закону передбачено, що для державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно до місцевого органу державної реєстрації прав разом із заявою про державну реєстрацію прав подаються документи про правочини щодо такого об'єкта нерухомого майна та їх копії або інші документи, що свідчать про встановлення, зміну чи припинення речового права. Статтею 19 вказаного закону передбачено перелік документів для державної реєстрації прав на нерухоме майно,зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили є однією з підстав для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно. Твердження відповідача про те, що Рішення Залізничного народного суду м. Києва від29.03.2001р. та додаткове рішення Залізничного місцевого суду від 01.08.2001р. №50/100 не є підставою для державної реєстрації права власності на нерухоме майно є помилковим і спростовується наведеними нормами права. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав. За таких обставин, позов визнається судом обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Результат розгляду: granted