Рішення адміністративного суду від 2008-07-10 00:00:00+03

Золотоніський МВ УМВС України в Черкаській області звернувся до суду з позовом [PERSON] про примусове видворення за межі України незаконного мігранта. Свою заяву Золотоніський МВ УМВС України пояснює тим, що 01 липня 2008 року відповідач був затриманий працівниками ССГІРФО Золотоніського МВ УМВС України на території центрального ринку м. Золотоноша, [PERSON] уродженець та зареєстрований в Кустанайській області, Казахстан. При проведенні перевірки підстав перебування іноземця на території України було встановлено, що відповідач прибув на територію України в травні 2007 року з Казахстану літаком з метою працевлаштування та постійного проживання, проте свій паспорт не зареєстрував та продовжував жити без реєстрації на території України, чим порушив вимоги Закону України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства”, тому заявник просив суд видворити за межі території України відповідача, як незаконного мігранта. Представник позивача в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала повністю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши доводи представника позивача, відповідача, ознайомившись з матеріалами справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: згідно висновку по результатах службової перевірки від 02.07.2008 року виданого начальником відділу ССГРІФО Золотоніського МВ УМВС України Пауковим І.В., вбачається, що відповідач незаконно перебував на території України, з порушенням Закону України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства” та вважає за можливе видворення відповідача за межі України. - з оглянутого в судовому засіданні паспорта [PERSON] [NUMBER] від 18 вересня 1996 року, вбачається, що відповідач являється громадянином республіки Казахстан, [INFO] народження, уродженець м. Кустанай, Кустанайської області, Республіка Казахстан, а також відсутні будь-які відмітки про дозвіл в'їзду на територію України та законність перебування на її території. Згідно ч.1 ст.1 Закону України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства” iноземець- особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав. У відповідності до ст. 3 Закону України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства”, іноземці зобов'язані в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, зареєструвати свої паспортні документи і виїхати з України після закінчення відповідного терміну перебування. Якщо іноземці, які тимчасово перебувають в Україні, змінюють місце проживання, вони зобов'язані повідомити про це органи внутрішніх справ, у яких зареєстровані їх паспортні документи. Відповідно до ч.5 ст.32 Закону України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства” орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду після прийняття рішення про видворення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду. Таким чином в судовому засідані встановлено, що відповідач є іноземцем, оскільки він являється громадянином республіки Казахстан і прибув на територію України з метою постійного проживання та працевлаштування, проте будь-яких документів на в'їзд на територію України та подальшої реєстарції перебуваня на території України не здійснював, чим грубо порушив правоий режим перебування на території України вставлений Законом України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства”, тому суд задовольняє позовні вимоги про примусовому видворенню іноземця [PERSON] Суд, вважає,що постанова про видворення іноземця за межі України у відповідності до ч.2 ст.256 КАС України підлягає до негайоного виконання. У відповідності до ч.4 ст.94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем- фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються, тому судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду компенсуюються за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Результат розгляду: granted