Рішення адміністративного суду від 2008-09-29 00:00:00+03

Заявлено позов Бершадської міжрайонної державної податкової інспекції до суб'єкта підприємницької діяльності -[PERSON] про стягнення податкового боргу по сплаті єдиного податку з фізичних осіб та податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 7863,26 гривень. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач має податкову заборгованість по сплаті вищезазначених податків в сумі 7863,26 гривень та не сплачує її, оскільки досудові заходи щодо врегулювання спору не дали позитивного результату, позивач був змушений звернутися із позовною заявою до Вінницького окружного адміністративного суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, в зв'язку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Суд бере до уваги клопотання відповідача щодо відмови у задоволенні позову у зв'язку із пропущенням строку звернення до суду, і вважає це правомірною підставою для відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного. Частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом. Адже судом встановлено, що позивач знав про порушення свого права у 2006 р., тобто з моменту складення акту про результати планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства суб"єкта господарської діяльності -фізичної особи [PERSON] за період з 01.01.2003р. по 31.03.2006р., але в установлений строк не звернувся до суду з позовом. Крім того, ним не доведено поважності пропущення строку для звернення до суд, а тому суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні даного позову. Згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Дослідивши матеріали адміністративної справи та проаналізувавши норми чинного законодавства, суд приходить до висновку відмовити у задоволенні позову.

Результат розгляду: denied