Рішення адміністративного суду від 2008-04-17 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, зазначивши, що з 01.01.2006 року набув чинності Закон України “Про соціальний захист дітей війни”. Відповідно до ч.2 ст.3 цього Закону державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. А ст.6 даного Закону передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Він народився 08.07.1938 року і підпадає під статус дитини війни, про що свідчить відмітка у його пенсійному посвідченні [NUMBER]. На його звернення з приводу доплати в розмірі 30% до пенсії відповідач аідмовив, пояснивши, що на даний час не врегульоване питання щодо визнання мінімального розміру пенсії для доплат дітям війни. Однак мінімальний розмір пенсії за віком відображений Законами України “Про державний бюджет України на 2006 рік” та “Про державний бюджет України на 2007 рік” відповідно на 2006 рік - 350грн., на 2007 рік - 380грн. на місяць. На його звернення до Держкомстату України надійшло підтвердження від Міністерства праці та соціальної політики України з приводу того, що мінімальний розмір пенсії за віком на 01.01.2006 року становить 350грн., на 01.04.2006 року - 359грн., на 01.10.2006 року -366грн., на 01.01.2007 року -380грн., на 01.04.2007 року - 410,06грн.та на 01.10.2007 року - 415,11грн. Таким чином, відповідач заборгував йому, як дитині війни, доплату до пенсії в розмірі 30%, що в 2006 році становить1290,60грн., а в 2007 році- 1453,50грн. А тому він просить стягнути з відповідача борг в сумі 2744грн.10коп. за період з 01.01.2006 року до 31.12.2007 року, а з 01.01.2008 року зобов”язати відповідача нараховувати доплату до пенсії в розмірі 30% щомісячно і довічно. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та прохав їх задовільнити, пояснивши, що його вимоги є законними і він обгрунтовує їх ст., ст. 52, 58 Конституції України, де зазначено, що законодавчі та нормативно-правові акти не мають зворотної сили, ч.2 ст3 Закону України ““Про соціальний захист дітей війни”, де закріплено, що соціальні пільги не можуть бути ні скасовані, ні відмінені, а також Законами України про державний бюджет на 2006, 2007р.р., якими передбачено мінімальний розмір пенсії за віком та листом Міністерства праці та соціальної політики України про те, що мінімальний розмір пенсії за віком затверджується на кожен рік державним бюджетом, а також рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року про заборону призупиняти, змінювати дію інших законів щодо надання соціальних пільг. У зв”зку з цим він просить стягнути з відповідача 30% надбавку до пенсії в сумі 2744грн.за 2006-2007р.р., а з 01.01.2008 року - довічно. Представник відповідача Татаровський В.В позов не визнав, пояснивши суду, що ст.6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни”дійсно є діючою, але даним Законом не передбачено, яким саме органом та в якому порядку здійснюється призначення і виплата пенсії. Крім того п.9 Положення про Пенсійний фонд України визначено вичерпний перелік напрямів використання коштів ПФУ, при цьому, згідно до п.10 цього Положення кошти ПФУ використовуються виключно за призначенням. Бюджет Пенсійного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України. Статтею 7 Закону України “Про соціальний захист дітей війни” передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України. Законодавством України не визначено поняття “мінімальна пенсія за віком” як розрахункової величини для підвищення пенсії відповідно до ст.6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни” , так як в ст.28 Закону України “Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності достатнього страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, при цьому в ч.3 ст.28 вказаного Закону закріплено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений на рівні прожиткового мінімуму застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених згідно з цим Законом. Враховуючи, що механізм реалізації положень ст.6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни” відсутній, то відповідно до роз”яснень Міністерства юстиції України вирішити питання про реалізацію вказаної норми Закону можливо лише шляхом внесення до нього змін. А тому вони просять відмовити в задоволенні вимог позивача. Вислухавши позивача, представника відповідача , вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено і підтверджується посвідченням № 771416, що позивач дійсно відноситься дітей війни. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни” дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Поскільки рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 зупинення дії статті 6 вище вказаного Закону визнано неконституційним, то вона є діючою на даний час. Однак, незважаючи на це, у виконання вимог Закону України “Про соціальний захист дітей війни” не розроблено жодних нормативно-правових актів, які б передбачали порядок розрахунку та виплати даних надбавок до пенсії, адже мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ст.28 Закону України “Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування”, застосовується тільки для визначення розміру пенсій, що призначаються у відповідності до даного Закону. Разом з тим в ст.7 цього ж Закону зазначено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідач же здійснює виплату коштів лише за рахунок Пенсійного фонду України. При цьому відповідач діє на підставі Положення “Про Пенсійний фонд України”, в п.8 якого зазначено, що одним із джерел формування коштів Пенсійного фонду України є кошти державного бюджету та державних цільових фондів, що перераховуються до Фонду у випадках, передбачених законодавством. В судовому засіданні встановлено і вбачається з матеріалів справи, що коштів державного бюджету на виплату надбавок до пенсій дітям війни до бюджету відповідача не надходило. Також в п.8 вказаного Положення передбачено, що бюджет Фонду щороку затверджує Кабінет Міністрів України, а в п.9 Положення дано вичерпний перелік того, на які цілі спрямовуються кошти Фонду. Як встановлено судом, Законом України “Про державний бюджет України на 2006 рік” та в подальші роки кошти на виплату надбавок до пенсії дітям війни не виділялися, як і не приймалися рішення з цього приводу Кабінетом Міністрів України, і лише в 2008 році були внесені зміни до Закону України “Про соціальний захист дітей війни”, відповідно до яких дітям війни передбачено підвищення розміру пенсії у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни і, яку, як встановлено судом, позивач почав вже отримувати. А тому суд, оцінюючи докази в їх сукупності, не вбачає вини відповідача в порушенні прав позивача щодо невиконання вимог ст.6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни”. На підставі викладеного та,

Результат розгляду: denied