Рішення адміністративного суду від 2008-04-30 00:00:00+03

29 лютого 2008 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив визнати за ним право на перерахунок розміру грошової допомоги, як учаснику бойових дій та стягнути з Чернігівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до 5 травня 2007 року в розмірі п»яти мінімальних пенсій за віком, до 5 травня 2006 року розмірі п»яти мінімальних пенсій за віком, до 5 травня 2005 року розмірі п»яти мінімальних пенсій за віком та стягнути заборгованості по невиплаченій разовій грошовій допомозі в сумі 4725 грн. 30 коп. У судовому засіданні позивач підтримав подану заяву і просив задовольнити. Представник відповідача - Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації позов не визнав та просив застосувати ст.ст. 99, 100 КАС України в частині пропуску строку звернення до суду позивача без поважних причин та відмовити в позові. Представник співвідповідача просив також відмовити в позові. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, позивач [PERSON]. належить до учасників бойових дій та перебуває на обліку і отримує щорічну разову грошову допомогу, що підтверджується посвідченням від 20.01.1997 року ( а.с. 4 ). Відповідно до вимог ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” передбачено щорічно, до 5 травня, проводити виплату разової грошової допомоги учасникам бойових дій в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Законами України “Про державний бюджет України на 2005 рік” , “Про Державний бюджет на 2006 рік” та „Про Державний бюджет на 2007 рік” були визначені розміри щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни. Зокрема учасникам бойових дій склали: за 2005 рік - 250 грн., 2006 рік - 250 грн., 2007 рік - 280 грн.. Зазначені суми грошової допомоги були отримані позивачем у 2005, 2006, 2007 роках, що підтвердив в судовому засіданні позивач. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 17-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, разова грошова допомога виплачується до 5 травня, а особи, які її не отримали, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. З метою реалізації положень цієї статті Міністерство фінансів і Державне казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової допомоги у розмірах, встановлених законом про держаний бюджет на відповідний рік, і для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та соціального захисту населення (Постанова КМУ від 18.02.2004 року № 177). Згідно ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений цією статтею, застосовується винятково для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з вказаним законом. Застосування мінімального розміру пенсії за віком для визначення надбавок, підвищень до пенсій та розмірів допомог Законом „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” не передбачено. Закон „Про внесення змін до Закону „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 25 грудня 1998 року передбачає, що порядок виплати разової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України щорічно у проекті Державного бюджету передбачаються цільові кошти для виплати разової грошової допомоги ветеранам війни. Відповідно до ст. 248-5 ЦПК України в редакції 1963 року, який діяв на час нарахування коштів позивачу в 2005 роках, скаргу на рішення, дії або бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб може бути подано до суду у двомісячний строк, обчислюваний з дня коли особі стало відомо або їй повинно було стати відомо про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Пропущений строк може бути поновлено судом, якщо буде встановлено, що його пропущено з поважних причин. Про порушення своїх прав [PERSON]. знав протягом 2005 року, під час виплати йому коштів, однак з вимогою до суду звернувся 29.02.2008 року, пропустивши двохмісячний строк, передбачений ст. 248-5 ЦПК України в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свої прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Згідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року положення деяких статей Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, зокрема ст. 29, п. 13 ст. 71, визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тому зазначене рішення може бути реалізоване шляхом внесення змін до законодавчого акту, який був предметом спору, в даному випадку Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік”. Крім того, в 2005, 2006 роках Конституційним Судом України рішення про конституційність статей Законів України про державні бюджети в частині встановлення розмірів щорічних грошових виплат ветеранам війни не приймалися, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Результат розгляду: denied