Рішення адміністративного суду від 2008-02-20 00:00:00+02

Позивач просить зобов'язати відповідача виплатити йому недоплачену допомогу на оздоровлення за 2003-2007 роки в сумі 7196 грн. 60 коп. , як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС та зобов'язати відповідача виплатити йому недоплачену допомогу як інваліду війни ІІ групи за 2004-2007 роки в сумі 7996 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач мав виплачувати йому, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліду 2 групи, відповідно до ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, а як інваліду війни 2 групи - щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 13 закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. В порушення зазначених законів відповідач виплачував вибірково позивачу допомогу на оздоровлення за: 2003 р. в сумі 26,70 грн. 11.06.03; 2004 р. в сумі 26,70 грн. 19.08.04; 2005 р. в сумі 120,00 грн. 12.12.05; 2006 р. в сумі 120,00 грн. 20.12.06; 2007 р. в сумі 120,00 грн. 22.02.07. В судове засідання позивач не з'явився, свої позовні вимоги підтримав повністю і просить позов задовольнити, про що зазначив у своїй письмовій заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте у письмовому запереченні позов не визнав, посилаючись на те, що виплата зазначених допомог проводилася відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р., № 562 від 12.07.2005 р. в межах кошторисів відповідно до Законів України “Про Державний бюджет ... ” на кожний рік. З пояснень позивача та досліджених матеріалів справи судом встановлено, що позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії - учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що підтверджується відповідною копією посвідчення, яка знаходиться в матеріалах справи. Окрім того, згідно з копією посвідчення позивач є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Судом встановлено, що має місце спір фізичної особи (пенсіонера) з суб'єктом владних повноважень (Управлінням праці та соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області) щодо оскарження його рішень та дій щодо розміру виплачених допомог. Дані правовідносини регулюються законами України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”(закон 796-ХП від 28.02.1991 р.),“ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”( № 3551-ХП від 22.10.1993 р.), “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”(закон № 1058-1У від 09.07.2003 р.), Законами “Про Державний бюджет” , якими встановлювався розмір мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму : № 380-1У від 26.12.2002 р., № 1344-1У від 27.11.2003 р., № 2285-1У від 23.12.2004 р, № 3235-1У від 20.12.2005 р., № 489-У від 19.12.2006 р., № 749-У від 15.03.2007 р. , законом № 1704-1У від 11.05.2004 р.” Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004 рік”, постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2003 р. № 544 “Про підвищення розмірів трудових пенсій”. Відповідно до ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” - учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС - інвалідам 2 групи виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органом соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Відповідно до Порядку використання коштів фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2000 року № 987, який діяв до 16.09.2005 р., виплата компенсацій і допомог, передбачених Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” непрацюючим і працюючим пенсіонерам проводиться органами праці та соціального захисту населення від дня набуття права на пільги, але не раніше дня одержання посвідчення встановленого зразка, який підтверджує статус постраждалого, та з дня подання письмової заяви. Письмова заява подається громадянином один раз на всі компенсації та допомоги. У разі зміни обставин заява поновлюється. Відповідно до п.3 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936, призначення громадянам компенсацій, допомоги певних видів та надання пільг здійснюється за єдиною заявою відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1146 “Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги”; у разі, коли вперше встановлено відповідний статус постраждалої особи і видано відповідне посвідчення, виплата проводиться з дня подання громадянином заяви, але не раніше ніж з дня видачі йому посвідчення відповідного зразка. Згідно зі ст. 13 Закону України № 3551-ХП від 22.10.1993 р. щорічно до 5 травня інвалідам війни П групи виплачується разова грошова допомога у розмірі вісім мінімальних пенсій за віком. Виплату вказаної допомоги, як зазначено в ст. 171 цього закону , здійснюють органи праці та соціального захисту населення. Відповідно до ст. 28 Закону України № 1058-1У від 09.07.2003 р., яка застосовується з червня 2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Мінімальний розмір пенсії до зазначеного часу встановлювався постановою Кабінету Міністрів України № 544 від 15.04.2003 р. і відповідно до п. ”а” ст. 1 встановлений у розмірі 50 грн. Відповідно до Закону України № 2285-1У від 23.12.2004 р. розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а отже і розмір мінімальної пенсії в 2005 році становив 332 грн. В травні 2006 року - 359 грн., згідно з законом № 3235-1У від 20.12.2005 р. В травні 2007 року - 406,00 грн. відповідно до законів України № 489-У від 19.12.2006 р. та № 749-У від 15.03.2007 р. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України, виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів. Законом України № 321 від 05.10.2006 р. внесено зміни до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, зокрема доповнено його ст. 71, згідно з якою дія положень цього закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до нього. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано неконституційними положення Закону “Про Державний бюджет України на 2007 рік” , якими призупинена дія положень ряду законів, в тому числі й ст. 48 Закону “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та ст. 13 закону “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Крім зазначених підстав для задоволення позову в цій частині суд зазначає, що Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року визнано неконституційними положення ст. 44 Закону “Про Державний бюджет України на 2004 рік” про встановлення у 2004 році виплати щорічної допомоги інвалідам війни в менших передбачених законом “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” розмірах. З матеріалів справи встановлено наступне. Позивачу [PERSON]. відповідач виплатив допомогу на оздоровлення за: 2003 р. в сумі 26,70 грн. 11.06.03; 2004 р. в сумі 26,70 грн. 19.08.04; 2005 р. в сумі 120,00 грн. 12.12.05; 2006 р. в сумі 120,00 грн. 20.12.06; 2007 р. в сумі 120,00 грн. 22.02.07. Списків одержувачів щорічної разової допомоги як інвалідам війни до 5 травня відповідач не надав. Суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. За 2003-2007 роки йому безпідставно допомога виплачена в розмірах, що не відповідають вимогам Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Виходячи з вищезазначеного, позивачеві належить виплатити допомогу на оздоровлення за 2003 рік виходячи з мінімальної заробітної плати на час виплати 185 грн. в сумі 898,30 грн. ( 185х5-26,7). За 2004 рік виходячи з мінімальної заробітної плати на час виплати 205 грн. в сумі 998,30 грн. ( 205х5-26,7). За 2005 рік виходячи з мінімальної заробітної плати на час виплати 332 грн. в сумі 1540,00 грн. ( 332х5-120,00). За 2006 рік виходячи з мінімальної заробітної плати на час виплати 400 грн. в сумі 1880,00 грн. ( 400х5-120,00). За 2007 рік виходячи з мінімальної заробітної плати на час виплати 400 грн. в сумі 1880,00 грн. ( 400х5-120,00). З вищенаведених підстав підлягають задоволенню і вимоги позивача про виплату йому недоплачених сум одноразової щорічної допомоги до 5 травня як інваліду війни 2 групи. Таким чином позивачеві за 2004 рік належить виплатити 240 грн., виходячи з розміру мінімальної пенсії 50 грн. за мінусом виплачених 160 грн. (50х8-160); за 2005 рік належить виплатити 2326 грн., виходячи з розміру мінімальної пенсії 332 грн. за мінусом виплачених 330 грн. (332х8-330); за 2006 рік належить виплатити 2542 грн., виходячи з розміру мінімальної пенсії 332 грн. за мінусом виплачених 330 грн. (359х8-330); за 2007 рік належить виплатити 2888 грн., виходячи з розміру мінімальної пенсії 406 грн. за мінусом виплачених 360 грн. (406х8-330); Судові витрати відносяться на рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат відповідно до п.18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”. На підставі ст. 48 закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”,

Результат розгляду: granted