Рішення адміністративного суду від 2009-12-23 00:00:00+02

Позивач, [PERSON] , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, в якому просить поновити на посаді заступника начальника Краснокутського РВ ГУМВСУ в Харківській області, та стягнути з відповідача на його користь різницю в посадових окладах раніше займаної посади та новопризначеної за час вимушеного прогулу. \~ В ході судового розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просить суд скасувати наказ начальника Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 03.02.2009 р. № 18 о/с, яким позивач був звільнений з посади заступника начальника Краснокутського районного відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області та призначений на посаду старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області, поновити на посаді заступника начальника Краснокутського РВ ГУМВС України в Харківській області, та стягнути з відповідача на його користь різницю в посадових окладах раніше займаної посади та новопризначеної за час вимушеного прогулу. \~ В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 30 вересня 2009 року позивач був призначений на посаду першого заступника начальника Краснокутського РВ ГУМВСУ в Харківській області. Згідно наказу начальника ГУМВС України в Харківській області від 3 лютого 2009 року, № 18 о/с був звільнений з даної посади та призначений на посаду старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області. Даний наказ він вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав: з 2 по 22 лютого 2009 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджується відповідним листком непрацездатності, а відповідно до ст. 40 КзпПУ, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Крім того, про звільнення та нове призначення його не попереджували, згоди він не давав, рапорт про призначення або переведення не писав, що є істотним порушенням вимог трудового законодавства. До того ж, як зазначає позивач він прописаний та постійно проживає в смт. Краснокутську Харківської області, тут проживає його сім"я, а за новим місцем призначення житла не має. Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ передбачає звільнення з посади як вид дисциплінарного стягнення, яке допускається за порушення трудової дисципліни та службову невідповідність. [PERSON] працює в органах МВС з 2001 року, за цей час порушень трудової дисципліни не допускав, дисциплінарних стягнень не має. Положенням про проходження служби в ОВС також передбачено, що переміщення та призначення на нижчу посаду допускається лише за згодою працівника, що в даному випадку було не враховано. Відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі та має право на виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У судовому засіданні позивач уточненні вимоги підтримав та просив суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі. Представник 1-го відповідача Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області - вимоги позову не визнав та зазначив, що [PERSON] колишній заступник начальника Краснокутського РВ ГУМВС України в Харківській області був звільнений з посади заступника начальника та призначений на посаду оперуповноваженого СКР Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області на підставі рішення колегії ГУМВС України в Харківській області. Рішенню колегії передувало проведення службової перевірки за результатами комплексної перевірки оперативно - службової діяльності Краснокутського РВ ГУМВС України в Харківській області, в ході якої було виявлено ряд недоліків, які стали можливими внаслідок неналежного виконання службових обов`язків щодо контролю за діяльністю працівників підпорядкованих підрозділів з боку начальника Краснокутського РВ підполковника міліції [PERSON] та його першого заступника капітана міліції [PERSON] . Також, відповідач вважає, що безпідставні посилання позивача на порушення з боку ГУМВС України в Харківській області норм КзппУ, оскільки співробітники міліції проходять службу, а не працюють в ОВС, і в своїй діяльності керуються нормами «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС», оскільки статтею 21 цього положення передбачено, що особи рядового і начальницького складу зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників. В судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення на позов та \~просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також представник 1-го відповідача заявила клопотання про те, що позивачем пропущено місячний строк оскарження наказу начальника Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 03.02.2009 р. № 18 о/с, яким позивач був звільнений з посади заступника начальника Краснокутського районного відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області та призначений на посаду старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області. Представник 2-го відповідача - Краснокутського районного відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, \~в судовому засіданні \~підтримав думку представника 1-го відповідача та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача начальника головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, повністю підтримав позицію відповідачів по справі та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, представників відповідачів та 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, вивчивши матеріали справи, суд встановив таке. \~\~\~\~\~\~\~ Позивач - [PERSON] згідно наказу № 296 о/с від 02.10.2008 р. був призначений з 30.09.2008 р. на посаду першого заступника начальника кримінальної міліції Краснокутського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області, увільнивши його від посади начальника СКР того ж РВ. 22 січня 2009 року розпорядженням Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області № 1/21 про проведення перевірки оперативно-службової діяльності у Краснокутському РВ ГУМВС України в Харківської області була сформована робоча група. Згідно з розпорядженням начальника Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області № 1/21 \~від 22.01.2009 р. в період з 22.01.2009 р. по 27.01.2009 р. здійснено комплексну перевірку оперативно-службової діяльності Краснокутського РВ ГУМВС в Харківської області. Як вбачається з висновку від 02.02.2009 р. стан оперативно-службової діяльності Краснокутського РВ оцінюється, як незадовільний та потребує суттєвого покращення, про що складено відповідну доповідну записку, яку розглянуто на колегії ГУМВС України в Харківській області. \~ Рішенням розширеного засідання колегії ГУМВС України в Харківській області від 30.01.2009 р. було вирішено за порушення службової дисципліни, що виразилось у неналежному реагуванні на повідомлення про несанкціоновані підключення до нафтогазоконденсатопроводу та вирубку дерев цінних порід, суттєвих прорахунках в організації розкриття крадіжок, злочинів минулих років, розшуку злочинців і безвісно зниклих осіб, протидії наркозлочинності, зокрема викритті фактів збуту наркотичних речовин та ліквідації наркопритонів, капітана міліції [PERSON] , першого заступника начальника - начальника кримінальної міліції Краснокутського РВ ГУМВС України в Харківській області, звільнити з займаної посади. Наказом начальника ГУМВС України в Харківській області № 18 о/с від 03.02.2009 року згідно зі ст. 21 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України капітана міліції [PERSON] призначено на посаду старшого оперуповноваженого СКР Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області, увільнивши його від посади першого заступника начальника-начальника кримінальної міліції Краснокутського РВ того ж ГУ з 03.02.2009 р. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем по справі, [PERSON] було повідомлено листом Головного управління МВС України в Харківській області від 13.02.2009 р. № 7/644 про те, що згідно наказу № 18 о/с він з 03.02.2009 р. призначений на посаду старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, в зв`язку з чим йому необхідно прибути до зазначеного підрозділу та приступити до виконання службових обов`язків за посадою. Тобто, позивача було звільнено з посади заступника начальника Краснокутського РВ ГУМВСУ в Харківській області 03.02.2009 р., про що відповідач дізнався 13.02.2009 р. з листа головного управління МВС України в Харківської області № 7/644. Із заявленим адміністративним позовом до відповідача позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду лише 14.05.2009 \~року, тобто більш ніж \~3 місяці після того як позивач дізнався про звільнення, з пропущенням строку позовної давності (ст. 233 Кодексу законів про працю). Згідно з ч. 2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлений річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, Частиною третьою цієї статті встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами \~можуть встановлюватися інші строки для звернення до суду. Зокрема, при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі, коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то підлягають застосуванню норми ст. 233 КЗпП України. Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України визначені наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. Так, відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що строк для пред`явлення позову до суду був пропущений [PERSON] та позивач не довів суду поважність причин пропуску строку для звернення до суду. З огляду на викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: denied