Рішення адміністративного суду від 2008-06-05 00:00:00+03

Концерн «Титан»звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовними вимогами до Прокуратури Херсонської області про визнання протиправним та скасування протесту на рішення ХХІ сесії Херсонської обласної ради ІV скликання № 517 від 10.12.2005 р. та зобов’язання вчинити певні дії, а саме відкликати з Херсонської обласної ради підписаний заступником прокурора Херсонської області С. Поповим вищевказаний протест. Позовні вимоги мотивує тим, що прийнятий відповідачем протест не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме Закону України «Про прокуратуру», Конституції України. Також зазначив, що даний протест порушує його законні права та інтереси, зокрема, право бути засновником та учасником ТОВ «Аеропорт Херсон», одержувати прибуток від господарської діяльності цього підприємства, Відповідач проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що при прийнятті оскаржуваного протесту, прокуратура керувалася нормами чинного законодавства, вважає, що у позивача не має підстав для оскарження даного протесту, оскільки жодним чином не зачіпає його прав та інтересів. Третя особа 1 в судове засідання не з`явилася, натомість через Загальний відділу суду надійшли заперечення на позов, просить закрити провадження у справі, так як справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Третя особа 2 в засідання суду не з`явилася, натомість через Загальний відділ суду надійшли пояснення, в яких зазначає, що оскільки, цілісний майновий комплекс «Аеропорт Херсон»належить територіальній громаді Херсонської області, надавати пояснення по суті адміністративного позову вважає недоцільним. Третя особа 3 підтримала позовні вимоги позивача, просила суд задовольнити позов. Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до наступних висновків. Позовні вимоги заявлено про визнання протиправним та скасування протесту на рішення ХХІ сесії Херсонської обласної ради ІV скликання № 517 від 10.12.2005 р. та зобов’язання вчинити певні дії, а саме відкликати з Херсонської обласної ради вищевказаний протест. Відповідно до ч. 1 ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно –правових відносин, має право на звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом. Згідно ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Згідно з ч.1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом. Відповідно до ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Отже, згідно з вищенаведеними нормами права, позивач має право звернутись до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб’єкта владних повноважень) порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Прокуратурою Херсонської області проводилась перевірка додержання вимог законодавства у сфері створення та управління підприємства комунальної власності за зверненням голови Херсонської обласної державної адміністрації Сіленкова Б. (копія звернення № 66-421-3/327 від 30.01.2006 р. «Про ситуацію, що склалася на ОКП «Аеропорт Херсон»міститься в матеріалах справи). 01.12.2006 р. Прокуратурою Херсонської області було відповідно до ст. 21 Закону України «Про прокуратуру» було винесено протест на рішення ХХІ сесії Херсонської обласної ради ІV скликання № 517 від 10.12.2005 р. «Про інвестування обласного комунального підприємства «Аеропорт «Херсон». Рішенням ХХІ сесії Херсонської обласної ради ІV скликання № 517 від 10.12.2005 р. «Про інвестування обласного комунального підприємства «Аеропорт «Херсон», зокрема було вирішено припинити діяльність Комунального підприємства «Аеропорт Херсон»шляхом його ліквідації; доручено голові обласної ради підписати установчі документи Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеропорт Херсон». В оскаржуваному протесті прокуратура вказує на ряд порушень, що відбувалися при в процесі виконання цього рішення. Відповідач зазначив, що при винесенні вказаного вище рішення, Херсонською обласною радою було порушено вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України. У протесті вказано, що згідно з актом прийому-передачі основних засобів, затвердженим головою Херсонської обласної ради, на виконання рішення зазначеного вище внеском до статутного фонду новоствореного підприємства ТОВ «Аеропорт «Херсон»повинен був стати цілісний майновий комплекс. Також, у протесті зазначено, що інвентаризацію майна комунального майна, що ліквідується було проведено у повному обсязі, але до статутного фонду новоствореного підприємства –ТОВ «Аеропорт Херсон»не увійшла більш як одна тисяча одиниць майна комунального підприємства. Також, у протесті вказано на те, що оцінка майна, яке увійшло до статутного фонду і яку проводила Приватна фірма «Експрес-оцінка», за рецензією експертної ради Українського товариства оцінювачів є неякісною, не відповідає вимогам нормативно-правових актів і не може бути використана. Крім того, у протесті вказано, що згідно з висновками засідання комісії з проведення конкурсу інвестиційних проектів від 23.11.2005 р. та висновками і рекомендаціями постійної комісії з питань управління об’єктами комунальної власності та приватизації Херсонської обласної ради від 08.12.2005 р. № 363 визнано найкращою пропозицію концерну «Титан»щодо відновлення роботи ОКП «Аеропорт «Херсон»шляхом створення спільного підприємства та внесення суми інвестиції не менше як 5 млн. гривень. Однак, усупереч зазначеним висновкам і рекомендаціям у рішенні сесії Херсонської обласної ради від 10.12.2005 № 517 вирішується питання про створення не спільного підприємства, а товариства з обмеженою відповідальністю «Аеропорт Херсон»з долею територіальної громади у статутному фонді не меншою ніж 50 %, чим обмежено роль власника комунального підприємства в управлінні часткою майна територіальної громади. Також, в спірному протесті вказано, що згідно п. 3 зазначеного рішення обласної ради виконання функції комісії з припинення діяльності ОКП «Аеропорт Херсон»покладено на генерального директора цього підприємства Юрченка С.В. Проте, ОКП «Аеропорт Херсон»на час винесення протесту ліквідовано не було, існує заборгованість по заробітній платі. У той же час генерального ОКП «Аеропорт Херсон»Юрченка С.В. передчасно, до виконання функцій комісії, призначено керівником ТОВ «Аеропорт Херсон». Підсумовуючи все вищезазначене, у протесті вказано, що ОКП «Аеропорт Херсон»не ліквідовано, а на його базі створено Товариство з обмеженою відповідальністю «Аеропорт Херсон», у розпорядженні якого безоплатно перейшло до 12 % майна комунального підприємства, контроль за яким втрачено територіальною громадою області. Суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про прокуратуру», предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є, у тому числі, відповідність актів, які видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам. Перевірка виконання законів проводиться за заявами та іншими повідомленнями про порушення законності, що вимагають прокурорського реагування, а за наявності приводів –також з власної ініціативи прокурора. Прокуратура не підміняє органи відомчого управління та контролю і не втручається у господарську діяльність, якщо така діяльність не суперечить чинному законодавству. Одним із видів прокурорського реагування, у разі виявлення порушень, є принесення протесту на акт, що суперечить закону. Згідно зі ст. 21 Закону України «Про прокуратуру»такий протест приноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу. У такому ж порядку приноситься протест на незаконні рішення чи дії посадової особи. У протесті прокурор ставить питання про скасування акта або приведення його у відповідність з законом, а також припинення незаконної дії посадової особи, поновлення порушеного права. Протест прокурора зупиняє дію опротестованого акта і підлягає обов’язковому розгляду відповідним органом або посадовою особою у десятиденний строк після його надходження. Про наслідки розгляду протесту в цей же строк повідомляється прокурору. Позивач в обґрунтування своєї позиції посилається на те, що оскаржуваний протест порушує його права та законні інтереси, зокрема зазначив порушення з боку прокуратури ряду статей Закону України «Про прокуратуру»та Конституції України. Суд вважає за необхідне зазначити, що дії відповідача вчинені відповідно до ст. 21 Закону України «Про прокуратуру»та не суперечить ст. 19 цього Закону, а також не порушують прав та законних інтересів позивача, оскільки протест підлягає подальшому вирішенню органом, якому він винесений, а також передбачає прийняття цим органом відповідного рішення. Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, тому у адміністративного суду немає правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, судом визнається, що позивачем у позовній заяві не були наведені обставини, які б підтверджувались достатніми доказами, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог. Докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, та були спростовані доводами відповідача. З огляду на вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення адміністративного позову, оскільки спірним протестом не були порушені права та охоронювані законом інтереси позивача, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог у суду відсутні. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування протесту на рішення ХХІ сесії Херсонської обласної ради ІV скликання № 517 від 10.12.2005 р. та зобов’язання вчинити певні дії, а саме відкликати з Херсонської обласної ради вищевказаний протест не підлягають задоволенню, оскільки спірний акт прийнятий в межах повноважень відповідача, відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням фактичних обставин справи та не порушує права та охоронювані законом інтереси позивача. На підставі ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Результат розгляду: denied