Рішення адміністративного суду від 2008-04-02 00:00:00+03

Позивач, АТ «Ера», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд поновити строки на оскарження повідомлень-рішень від 21.08.2006 р., які не були оскаржені ним з поважних причин та визнати не чинними повідомлення-рішення відповідача від 21.09.06 р. № 261/1/15-206, яким визначена сума штрафних санкцій у розмірі 3,53 грн., № 261/2/15-206, яким визначена сума штрафних санкцій у розмірі 14,10 грн., № 261/3/15-206, яким визначена сума штрафних санкцій у розмірі 55,82 грн. та від 12.01.07 р. № 2/15-206, яким визначена сума штрафних санкцій у розмірі 72,98 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на таке. Відповідачем, на думку позивача, порушено норми «Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства», а саме: акти перевірки не містять наскрізну нумерацію сторінок, з акту не видно, щодо якого об'єкту власності проводилась перевірка, а також невірно вказана юридична адреса АТ «ЕРА», акти не містять дати та номеру направлення на перевірку, не вказані терміни (дата початку та дата закінчення) проведення перевірки, прізвища посадових осіб, відповідальних за фінансово-господарську діяльність АТ «ЕРА» вказані невірно, бо на момент складання актів, ці люди вже не займали вищевказаних посад, після реєстрації Акту перевірки (у той же день) один його примірник (з відповідними додатками) передається керівнику …, про що на останній сторінці обох примірників акта робиться відповідна відмітка за підписом особи, яка одержала акт, із зазначенням посади прізвища та ініціалів, а також дати одержання акта. Акт було складно 31.08.06 р. та 28.12.06 р., в обох актах значиться, що їх направлено поштою з повідомленням про вручення (від 27.09.06 та від 17.01.07 р.), але був відсутній опис вкладення, що свідчить про відсутність належного доказу, що вищевказані акти та повідомлення-рішення, винесені на основі невиїзних перевірок, були отримані АТ «ЕРА». З огляду на вищенаведене, позивач вважає, що невиїзні перевірки проведені 21.08.06 р. та 22.12.06 р. є незаконними, проведеними з порушенням вимог чинного законодавства, а повідомлення-рішення, винесені на основі актів складені з порушенням вимог діючого законодавства, не можуть бути доказами заборгованості АТ «ЕРА», оскільки в їх основі лежать акти невиїзних перевірок, що були складені з порушенням вимог чинного законодавства. Відповідач, ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова, надав суду заперечення на позов, в якому виклав свою позицію щодо обставин справи. Орган податкової служби позовні вимоги не визнає, просить суд відмовити в задоволенні позову у зв'язку із пропуском законодавчо встановленого строку для звернення до адміністративного суду. Посилання представника відповідача на те, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, суд вважає необґрунтованим, зважаючи на таке. Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивач стверджує, що про існування податкових повідомлень-рішень, що оскаржують ся йому стало відомо 27.08.07 р. Відповідач не надав суду доказів направлення позивачу податкових повідомлень-рішень відповідно до вимог чинного законодавства. Посилання представника відповідача на відмітку у корінцях податкових повідомлень-рішень про відправлення та вручення податкових повідомлень-рішень позивачу не є належним доказом у даній справі, оскільки відсутній підпис керівника чи уповноваженої ним особи про отримання зазначених документів, крім того, до матеріалів справи не надано доказів про вручення надісланого листом зазначених податкових повідомлень - рішень. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Оскільки відповідачем не надано інших доказів вручення позивачеві податкових повідомлень-рішень, суд вважає, що позивачем строк звернення до адміністративного суду не пропущений, а тому відновленню не підлягає. З огляду на вищенаведене, позовні вимоги підлягають розгляду по суті. При розгляді матеріалів справи суд встановив, що позивач, Акціонерне товариство «Ера», зареєстрований виконкомом Московської районної Ради народних депутатів м. Харкова відповідно до розпорядження № 1007 від 30.11.1995 р. за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 120. 11.12.02 р. товариство змінило юридичну адресу на м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, 283, про що свідчить свідоцтво № 00308318 від 01.12.1995 р. із змінами. АТ «Ера» присвоєно ідентифікаційний код 00308318 в Єдиному Державному реєстрі підприємств та організацій України, що підтверджується довідкою № 10149 Головного управління статистики у Харківській області від 26.05.05 р. У ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова 06.07.1994 р. за № 364 підприємство взято на податковий облік (за місцезнаходженням земельної ділянки). Підприємство надало до ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова розрахунки земельного податку на 2004 рік та на 2005 рік, яким визначило суму земельного податку за вересень 2004 р. - березень 2005 р. в розмірі 217,42 грн. Згідно з п.5.1 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181-Ш від 21.12.2000 р. податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Строки сплати податку на землю встановлюються Законами України про Державний бюджет України на відповідний рік та Законом України «Про плату на землю» і податок сплачується протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Відповідно до цих Законів базовим податковим (звітним) періодом для платників податку на землю є календарний місяць. На підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181-Ш від 21.12.2000 р. передбачено нарахування штрафних санкцій в розмірі 10%, 20%, 50% в залежності від кількості днів затримки. На підставі п.1 ст.11 Закону України «Про Державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 р. № 509-ХП із змінами та доповненнями, 21.08.06 р. відповідачем проведено невиїзну документальну перевірку своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання по земельному податку позивача за період вересень 2004 р. - березень 2005 р. За результатами перевірки складено акт перевірки № 261/15-206/00308318, який зареєстровано 31.08.06 р. Про необхідність явки до ДПІ у Червонозаводському районі для ознайомлення та підписання акту позивач повідомлявся відповідно до виклику від 22.08.2006 р. № 9271/10/15-214, який вручено 28.08.06 р. Однак позивач до ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова не з'явився, про що складено акт неявки від 31.08.06 р. Перевіркою встановлено несвоєчасність сплати позивачем податку на землю та на підставі пп..17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України № 2181-Ш, а тому суд вважає правомірним застосування до позивача на підставі пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України № 2181-Ш та 21.09.06 р. визначених податковими повідомленнями-рішеннями штрафних санкцій відповідно № 261/1/15-206 - у розмірі 3,53 грн., № 261/2/15-206 - у розмірі 14,10 грн., № 261/3/15-206 - у розмірі 55,82 грн. На підставі п.1 ст.11 Закону України «Про Державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 р. № 509-ХП із змінами та доповненнями, 22.12.06 р. відповідачем проведено невиїзну документальну перевірку своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання по земельному податку позивача за період березень 2005 р. - серпень 2005 р. За результатами перевірки складено акт перевірки № 1615/15-206/00308318, який зареєстровано 28.12.06 р. Про необхідність явки до ДПІ у Червонозаводському районі для ознайомлення та підписання акту позивач повідомлявся відповідно до виклику від 09.08.2006 р. № 8542/10/15-214, який вручено 16.08.06 р. Однак позивач до ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова не з'явився, про що складено акт неявки від 21.08.06 р. Перевіркою встановлено несвоєчасність сплати позивачем податку на землю та на підставі пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України № 2181-Ш, а тому суд вважає правомірним застосування до позивача на підставі пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України № 2181-Ш визначених податковим повідомленням-рішенням № 2/15-206 від 12.01.07 р. штрафних санкцій у розмірі 72,98 грн. Представник позивача в судовому засіданні з порушеннями по суті погодився, однак, не погоджується з допущеними в акті перевірки помилками, а саме - помилкою в назві підприємства, яке перевіряється, в зазначеннях осіб керівника та головного бухгалтера, які були відповідальними за фінансово-господарську діяльність, правильність обчислення, повноту, своєчасність внесення до бюджету податків, зборів, обов'язкових платежів підприємства. Представник позивача надав до суду докази того, що за перевіряємий період керівником підприємства [PERSON] не був, а [PERSON] не була головним бухгалтером підприємства, що підтверджується довідкою № 146-08-юр від 02.04.08 р., копіями особистих карток на ім'я [PERSON] та [PERSON]. В той же час, представник позивача повідомив, що в перевіряємий період керівником підприємства був [PERSON], що підтверджується копією особистої картки на ім'я [PERSON] та підписом, скріпленого печаткою підприємства, на документах, наданих до суду. Суд погоджується з тим, що в акті перевірки № 261/15-206/00308318, який зареєстровано 31.08.06 р. та акті перевірки № 1615/15-206/00308318, який зареєстровано 28.12.06 р. дійсно мають місце зазначені помилки. Однак, суд вважає, що допущення податковою інспекцією зазначених вище помилок не призвело до погіршення становища позивача, не спричинило додаткового порушення його прав, не збільшило рівня обсягу відповідальності за порушення, ним вчинених. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеної законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття акта, у тому числі стосовно його форми, строків прийняття тощо, може бути підставою для визнання такого акта недійсним лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акта. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути беззаперечною підставою для визнання його недійсним. Таким чином, позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied