Рішення адміністративного суду від 2008-03-19 00:00:00+02

Позивач виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26.07.1986 року по 30.08.1986 роки. Внаслідок перебування в зоні відчуження позивач зазнав радіаційного опромінення, в результаті чого його було віднесено до другої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. У 2002 році Позивача було визнано інвалідом 2 групи та віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. З матеріалів справи вбачається, а саме змісту позовної заяви, що позивачу було відомо з грудня місяця 2002 року про чинне законодавство України, яким врегульовано порядок компенсаційних виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", порядок підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету затверджені Постановами Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836, від 25.07.2001 року №861 та від 03.01.2002 року № 1 відповідно. Позивач також підтвердив своїми пояснення в судових засіданнях, що йому було відомо про оскаржувані нормативно-правові акти з моменту отримання другої групи інвалідності та віднесення його до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Крім того, суд прийшов до висновку, що Позивачу протягом січня-лютого 2006 року стало також відомо і про порядок збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1293 від 27.12.2005 року. Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Якщо законом встановлена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то обчислення строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень. Частиною першою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із порушенням річного строку звернення до адміністративного суду, оскільки адміністративний позов подано до суду 08.11.2007 р., про що свідчить відповідний реєстраційний номер на першій сторінці позовної заяви, оскільки позивачеві було відомо про нормативно-правові акти, які є предметом даного спору, з моменту їх прийняття, отримання ним відповідного статусу та пенсії. Крім того, останні були застосовані до позивача відповідно. Будь-яких клопотань щодо поновлення пропущеного строку звернення позивач до суду не надавав. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Враховуючи те, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, а відповідач наполягає на відмові в позові з цієї підстави, а клопотання про його поновлення не заявлялось, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Результат розгляду: denied