Рішення адміністративного суду від 2008-07-04 00:00:00+03

Позивач у позові просить стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації на його користь недоотримані суми грошової допомоги як учаснику бойових дій та інваліду війни 2 групи за 2005, 2006, 2007 роки в розмірі 5465гривень 42 коп., посилаючись на те, що він має статус учасника бойових дій та інваліда війни другої групи і відповідно до частини 5 ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому повинна виплачуватися щорічно до Дня Перемоги, разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком до 2007 року, і в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком у 2007 році. Позивач зазначив що він отримав грошову допомогу в 2005, 2006, 2007 роках відповідно до Закону України «Про Державний бюджет» за ці роки, тобто 250 грн. у 2005 та 2006 роках та 280 грн. - у 2007 році і розмір цих виплат не відповідає вимогам ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.» В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, обгрунтувавши їх вищенаведеними обставинами і просив суд стягнути з відповідача на його користь грошову суму недоотриманої допомоги в розмірі 5465 грн. 42 коп. як учаснику бойових дій до 2007 року і як інваліду 2 групи в 2007 році. Представник відповідача Штефієнко Г.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і просила суд відмовити [PERSON] в їх задоволенні, посилаючись на те, що виплати позивачу проводилися відповідно до вимог чинного законодавства та в межах бюджетних асигнувань, а також зазначила, що позивач пропустив строки звернення до адміністративного суду по вимогах за 2005, 2006 роки і тому просила застосувати ст. ст. 99 та 100 КАС України до вимог за ці роки та відмовити в задоволенні вимоги за пропуском строків звернення до адміністративного суду, а за 2007 рік відмовити за необґрунтованістю позовної вимоги. Суд вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з таких підстав: Позивач має статус учасника бойових дій що стверджується посвідченням учасника бойових дій серії [NUMBER] виданим 17 серпня 1998 року, а з 30 червня 2006 року позивач визнаний інвалідом війни 2 групи про що свідчить посвідчення серії [NUMBER] видане 30 червня 2006 року. Позивачу, як учаснику бойових дій у 2005 - 2007 роках була виплачена одноразова допомога на оздоровлення у розмірах 250 грн. за 2005 та 2006 роки та 360 грн. як інваліду війни 2 групи у 2007 році. Що підтверджується довідкою відповідача виданою 31.03.2008 року за № 1001. Суд вважає, що розміри зазначених вище виплат не відповідали вимогам ч.5 ст.12 та ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", тому що в цьому Законі, який діяв до 31.12.2007 року було зазначено, що виплати учасникам бойових дій виплачуються в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, а інвалідам 2 групи - в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком а виплати проводилися відповідно до Законів України « Про Державний бюджет» які не відповідали ст.ст. 12 та 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни…» Посилання представника відповідача на те, що управління праці та соціального захисту населення нарахування та виплати проводило відповідно до чинного законодавства та бюджетних асигнувань на ці цілі, є недоречними, тому що Закони України «Про державний бюджет», приймалися пізніше вищезазначеного закону і повинні були відповідати за змістом ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» але вони суперечили цьому Закону та ст. 64 Конституції України, де вказано, що конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених в Конституції України. Права та обов'язки людини є невідчужуваними та непорушними, їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не може бути звужений про що задекларовано в ст. 22 Конституції України. Оскільки при прийнятті Закону України «Про державний бюджет» на 2005, 2006 , 2007 роки обсяг прав щодо виплат допомоги ветеранам війни був звужений, шляхом зменшення соціальних виплат ветеранам війни, а також [PERSON], суд вважає що з огляду на ст.22 Конституції України та Рішення Конституційного суду України від 9.07.2007 року, положення ЗУ «Про державний бюджет України на 2005, 2006, 2007 рік та виплати відповідача не відповідали Конституції України, оскільки зменшили соціальні виплати учаснику бойових дій [PERSON] гарантовані ст.12 ч. 5 та ст.13 ч.5 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.» Оскільки, управління праці та соціального захисту населення Богуславської РДА при нарахуванні та виплатах керувалося нормативними актами, які порушили право [PERSON], і які суперечили ст.ст.12,13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яка до 31 грудня 2007 року містила в собі вказівку про виплату до 5 травня кожного року учасникам бойових дій п'ять розмірів мінімальних пенсій за віком, а інвалідам війни 2 групи вісім мінімальних пенсій за віком тому, суд вважає, що право Циганенка В.С. на отримання допомог було дійсно порушене, тому що замість п'яти та восьми мінімальних пенсій за віком, визначених в Законі, позивач отримав у 2005, 2006 роках по 250 грн. а в 2007 році - 360 гривень. Але, враховуючи, що відповідач та його представник Штефієнко Г.М. заявили клопотання про застосування положень ст.ст.99, 100 КАС України, щодо вимог за 2005, 2006 роки, і просили відмовити в задоволенні позовних вимог за наслідками пропущення строків звернення до адміністративного суду за ці роки, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання і застосувати до заявлених вимог в частині стягнень за 2005-2006 роки положення ст.ст.99, 100 КАС України і відмовити у задоволенні за цей період позовних вимог з таких підстав: Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України "для звернення до адміністративного суду за захистом прав та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав чи інтересів." Згідно частини 1 статті 100 КАС України, "пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Відповідач у запереченні на позов і представник відповідача в судовому засіданні наполягали на застосуванні положень ст. ст. 99, 100 КАС України посилаючись на те що, позивач пропустив строки звернення до суду з вимогами про перерахунок допомоги до Дня Перемоги за 2005, 2006 роки. Суд вважає, що позивач не надав суду переконливих доказів про поважність пропуску строків на звернення до адміністративного суду а тому задовольняє вимогу представника відповідача і відмовляє позивачу в задоволенні вимог за 2005, 2006 роки про стягнення недовиплачених сум. Із листа відповідача від 31.03.2008 року № 1001 вбачається, що [PERSON] виплати до Дня Перемоги проведені в таких розмірах: у 2005, 2006 роках грн.; грн.; у 2007 році - 280 грн. Відповідно до частини 5 ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року в редакції закону, що діяв до внесення змін Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 року, щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком визначається відповідно до частини першої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем разом грошова допомога [PERSON] у 2007 році виплачена неправильно, оскільки така допомога визначалась не із розміру восьми мінімальних пенсій за віком. На 2007 рік Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" від 15.03.2007 року було затверджене поетапне підвищення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. Окрім того цим же Законом встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті збільшений на один відсоток. Суд вважає, що відповідачем недовиплачено позивачу щорічну допомогу до Дня Перемоги за 2007 рік - 2920 гривень. ( 410 грн. х 8 - 360 = 2920 грн. ) і ця сума підлягає стягненню на користь позивача оскільки він не пропустив строку на звернення до адміністративного суду по виплаті допомоги до дня Перемоги як учаснику бойових дій за 2007 рік , так позивач як звернувся до суду в квітні місяці 2008 року. Таким чином, вимоги з зазначених підстав за 2005, 2006 роки не підлягають задоволенню, оскільки позивачем пропущені строки звернення до адміністративного суду і причини пропуску не є поважними, а за 2007 рік - підлягають задоволенню тому що проведені не відповідно до вимог ст. 12 ч.5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». З урахуванням вищевикладеного та

Результат розгляду: partial