Рішення адміністративного суду від 2008-04-09 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Донецька з позовною заявою до начальника Державної виконавчої служби у Ленінському районі м. Донецька - [PERSON], головного державного виконавеця Державної виконавчої служби у Ленінському районі м. Донецька [PERSON], головного державного виконавеця Державної виконавчої служби у Ленінському районі м. Донецька [PERSON], третя особа Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька про визнання незаконною постанови від 16.11.2006р. про накладення штрафу в сумі 170 грн. за порушення вимог Закону України “Про виконавче провадження”. Постановою Ленінського районного суду м. Донецька від 19.11.2007 року у справі № 2а-45/07 (суддя Стародубцев О.К.) в задоволені позовної заяви відмовлено. Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким позовну заяву задовольнити. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що фахівці відділу державної виконавчої служби дійшли помилкового висновку про порушення нею вимог закону “Про виконавче провадження”, тому фінансові санкції застосовані неправомірно. Вказує на те, що по виконавчому провадженню про стягнення з [PERSON] виконавчі документи надійшли до УПФУ 22.05.2006р., 25.05.2006р. завершене нарахування пенсій на червень 2006 року; по виконавчому провадженню про стягнення з [PERSON] виконавчі документи надійшли 27.06.2006р., період закритий 26.06.2006р.; по виконавчому провадженню по стягненню з [PERSON], виконавчі документи надійшли 22.05.2006р., період закритий 25.05.2006р.; по виконавчому провадженню по стягненню з [PERSON] виконавчі документи надійшли 27.01.2005р., сума стягнута у наступний період у березні 2005 року, виконавчий лист повернений 15.04.2005р., коли вона взагалі в Управлінні не працювала. Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила. В основу постанови про накладення штрафу, яка оскаржувалась, покладений акт перевірки роботи відділу пенсійного забезпечення Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька щодо проведених утримань з пенсії по виконанню рішень судів та інших органів, які видали виконавчий документ, від 08.11.2006 року. За результатами перевірки Управлінню Пенсійного фонду України в Ленінському районі інкримінувалось порушення вимог чинного законодавства, які призводять до тяганини стягнення та перерахування грошових коштів за призначенням: від часу реєстрації виконавчого документу до фактичного перерахування утриманих з пенсії коштів, що порушує інтереси держави, стягувачів, неповнолітніх дітей, при стягненні боргу виконавчі документи повертаються до органу ДВС несвоєчасно, виявлений факт значної переплати стягнення заборгованості по аліментам, що порушує інтереси боржника, встановлений факт втрати виконавчого документу. Зокрема, як зазначено в постанові про накладення штрафу,: - по виконавчому провадженню 9-2872 про стягнення з [PERSON] державного мита виконавчі документи від 22.02.2005р. надійшли до УПФУ 20.12.2005 року, борг стягнутий 31.03.2006 року, виконавчій документ повернутий 30.05.2006р.; - по виконавчому провадженню про стягнення з [PERSON] виконавчі документи від 11.03.2005р. направлені до УПФУ 18.05.2006р., утримання почались 21.07.2006р.; - по виконавчому провадженню про стягнення з [PERSON] виконавчі документи, видані 12.05.2005р., направлені до УПФУ 23.06.2006р., перші утримання почались 22.08.2006р.; - по виконавчому провадженню по стягненню з [PERSON]; - по виконавчому провадженню по стягненню з [PERSON]; - по виконавчому провадженню по стягненню з [PERSON]; - по виконавчому провадженню по стягненню з [PERSON]; - по виконавчому провадженню по стягненню з [PERSON] постанова від 18.02.2003р. направлена на виконання до УПФУ 27.01.2005р., сума боргу стягнута у березні 2006 року, виконавчий документ не повернений. На підставі наведених фактів до позивача - [PERSON] застосовані фінансові санкції в сумі 170 грн. Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом першої інстанції та апеляційним судом, в апеляційній скарзі вказується на порушення норм матеріального права. Колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України. Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Повноваження органів державної виконавчої служби визначені Законом України “Про виконавче провадження”, згідно ст. 2 якого примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Статтею 5 зазначеного Закону органам державної виконавчої служби, зокрема, надане право здійснювати перевірку виконання юридичними особами рішень стосовно працюючих у них боржників. Тобто, відповідачі у справі - посадові особи органу владних повноважень, на яких чинним законодавством України покладений обов'язок щодо здійснення заходів, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Статтею 68 Закону України “Про виконавче провадження” обов'язок відрахування із заробітної плати (заробітку) чи стипендії громадян покладений на адміністрацію підприємств, установ і організацій на підставі надісланих їм державним виконавцем виконавчих документів. Відповідальність за порушення вимог цього закону передбачена ст. 88 Закону, згідно якої за порушення вимог цього Закону, невиконання законних вимог державного виконавця громадянами чи посадовими особами, втрату або несвоєчасне відправлення виконавчого документа, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, а також неповідомлення боржником про зміну місця роботи (знаходження), якщо ці дії не мають ознак злочину, а також за неявку без поважних причин за викликом державного виконавця на винних осіб за постановою начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, накладається штраф від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у порядку, передбаченому законом. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відповідач у справі - орган владних повноважень, якому надане право застосовувати штрафні санкції у випадках, передбачених законодавством, але, наряду з зазначеним, апеляційний суд вважає, що в спорі, що розглядається, відповідачі дійшли неправомірного висновку про порушення позивачем вимог чинного законодавства та неправомірно застосували фінансові санкції, виходячи з наступного. З акту перевірки вбачається, що висновки про порушення УПФУ в Ленінському районі м. Донецька зроблені на підставі аналізу надходжень виконавчих документів до УПФУ, строку їх виконання та повернення до ВДВС, при цьому, які саме норми Закону порушені посадовою особою УПФУ - позивачем у справі, в чому полягають ці порушення, до матеріалів перевірки та справи не надані конкретні виконавчі документи з доказами несвоєчасності їх виконання саме позивачем. Крім того, висновки про порушення позивачем вимог чинного законодавства спростовуються наданими до матеріалів справи запереченнями та поясненнями до акту перевірки Управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі та доводами апеляційної скарги (а.с. 19, 54 - 57). Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не довів правомірність висновків про порушення позивачем законодавства відповідно до пункту 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України. Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріально права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому постанова окружного адміністративного суду підлягає скасуванню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted