Рішення адміністративного суду від 2008-02-11 00:00:00+02

У листопаді 2007 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом. Просить стягнути з Житомирського обласного центру по нарахуванню і здійсненню соціальних виплат на її користь різницю недоплаченої допомоги, що належала до виплати її чоловіку [PERSON] у розмірі 7756 грн. Вимоги мотивує тим, що [PERSON] , як інваліду війни 2 групи, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня повинна надаватися одноразова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Однак за 2005-2007 роки вона виплачувалась Житомирським обласним центром по нарахуванню і здійсненню соціальних виплат у неповному розмірі. ЇЇ чоловік помер, тому дані кошти мають нарахувати їй, як дружині померлого. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги уточнила та просить стягнути з відповідачів на її користь разову грошову допомогу, як дружині померлого інваліда війни 2-ї групи. Представник відповідача Житомирського обласного центру по нарахуванню і здійсненню соціальних виплат у судове засідання не з”явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином. Заперечень суду не надали. Представник відповідача головного управління праці і соціального захисту населення Житомирської ОДА в судове засідання не з”явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином. Заперечень суду не надали. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, встановив: спірні правовідносини регулюються Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Встановлено, що позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON], який був інвалідом війни 2 групи, що підтверджується посвідченням від 17.03.2005 року. Згідно ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту щорічно до 5 травня таким особам виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Як вбачається з довідки Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат № 25467/07 від 09.11.2007 року, [PERSON] отримував разову грошову допомогу до 9 травня у 2005 році в розмірі 330 грн., 2006 році в розмірі 330 грн., грн., у 2007 році - 360 грн., тобто з урахуванням обмежень, встановлених Законами України «Про державний бюджет на 2005 рік», «Про державний бюджет на 2006 рік», «Про державний бюджет на 2007 рік». Ст. 22 Конституції України закріпила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними. Таким чином суд вважає, що [PERSON] мав право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, зазначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», але в межах строку звернення до суду, тобто лише за 2007 рік в розмірі 2920 грн. 48 коп.(3280 грн.48 коп.-360 грн.). Оскільки [PERSON] помер, право на отримання зазначених коштів має у відповідності зі ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачка по справі [PERSON], яка є дружиною померлого. В решті позов задоволенню не підлягає. Також суд вважає, що недовиплачену разову грошову допомогу слід стягнути з головного управління праці і соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, оскільки саме дана установа є головним розпорядником коштів та відповідно до ст.171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня здійснюють органи праці та соціального захисту населення. Щодо вимог заявлених до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання їх дій незаконними та стягнення з них недовиплаченої разової грошової допомоги, суд вважає, що відповідач діяв у межах своїх повноважень та не є розпорядником коштів. Тому в задоволення позовних вимог до нього суд відмовляє. Судові витрати підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України через головне управління державного Казначейства України в Житомирській області. На підставі викладеного і

Результат розгляду: partial