Рішення адміністративного суду від 2008-09-30 00:00:00+03

Відповідач зареєстрований Сімферопольською районною державною адміністрацією 06.02.1996р. як підприємець без створення юридичної особи. (Свідоцтво [NUMBER]) (а.с.9). Згідно з довідкою №187 від 30.08.1999р. відповідач взятий на облік платників податків у Державній податковій інспекції у Сімферопольському районі АР Крим (оборот а.с.9). Відповідно до акту перевірки від 10.10.2007р. [NUMBER] (а.с.10-11) складеного за результатами невиїзної документальної перевірки СПД [PERSON] з питань додержання строків надання податкової декларації з податку на додану вартість за період з 20.01.2004р. по 10.10.2007р., позивачем було виявлено порушення п.п. 4.1.4 п.4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашень зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» №2181-ІІІ від 21 грудня 2000 року та ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997р. На підставі зазначеного акту позивачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.04.2007р. [NUMBER] (а.с.11) відповідно до якого до відповідача застосовані штрафні санкції у сумі 2380 грн. та донарахована пеня у сумі 182,60 грн. (а.с.6) Адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Закон України «Про порядок погашень зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» №2181-ІІІ від 21 грудня 2000 року (далі Закон України №2181) є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення. Відповідно до п. 1.3 Закону України №2181 податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання. Пунктом 6.1 ст.6 Закону України №2181 встановлено, що у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності). Згідно до п.5.2.1. п.5.2 ст.5 Закону України №2181 податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 п.5.2. ст. 5 цього Закону. Підпунктом 6.2.1. п.6.2. ст.6 Закону України №2181 передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги. Відповідно до п. 6.2.4. Закону України №2181 податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого місця її знаходження із повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові повідомлення. У разі коли податковий орган або пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення або податкові вимоги у зв'язку з незнаходженням посадових осіб, їх відмовою прийняти податкове повідомлення або податкову вимогу, незнаходженням фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків, податковий орган розміщує податкове повідомлення або податкові вимоги на дошці податкових оголошень, встановленій на вільному для огляду місці біля входу до приміщення податкового органу. При цьому день розміщення такої податкової вимоги вважається днем її вручення. Податкові повідомлення або податкові вимоги, розміщені з порушенням правил, установлених цим підпунктом, вважаються такими, що не були врученими (надісланими) платнику податків. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частина 1 статті 71 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Матеріали справи свідчать про те, що податкове повідомлення-рішення [NUMBER] від 24 жовтня 2007 року (а.с.11) відповідачем отримано не було. В обґрунтування позиції стосовно додержання порядку узгодження позивач зазначає, що узгодження податкових зобов'язань відбулось при подачі відповідачем податкових декларацій. При цьому позивач не надав суду доказів, яки б підтвердили факт подачі позивачем або отримання контролюючим органом податкових декларацій. Крім того, позивач посилається на те, що податкове повідомлення - рішення не було оскаржено відповідачем у встановленому законом порядку. Суд не приймає доводи позивача в цій частині, оскільки предметом стягнення є штрафні санкції застосовані позивачем в порядку п. 17.1.1 ст. 17 Закону України №2181 за порушення п.п. «а» п.4.1.4. ст.4 Закону України №2181, якою встановлено строк подачі декларації, таким чином самостійне узгодження податкового зобов'язання відповідно до п.5.1 ст. 5 Закону України №2181 в даному випадку неможливе. Суд приходить до висновку, що позивачем не виконані вимоги ст. 6 Закону України №2181 в частині надсилання позивачу податкового повідомлення-рішення. Матеріали справи свідчать про те, що податкове повідомлення-рішення не надсилалося на адресу відповідача, оскільки у самому податковому повідомлені-рішенні №[NUMBER] від 24 жовтня 2007 року (а.с.11) зазначена адреса платника податків: [ADDRESS], при цьому відповідно довідки адресного бюро станом на 28.05.2008р. (а.с.13) наданої ДПІ в матеріали справи, позивач з 19.05.2000р. зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи зазначені обставини, перша податкова вимога від 24 грудня 2007р. №1/1870 та друга податкова вимога №2/223 (оборот а.с.15) прийняті позивачем з порушенням Закону України №2181, оскільки податкові вимоги могли бути прийняті тільки на узгоджене податкове зобов'язання, після виконання ДПІ порядку вручення податкового повідомлення в порядку встановленого Законом України №2181. Суд приходить до висновку, що перша податкова вимога від 24 грудня 2007р. №1/1870 та друга податкова вимога №2/223 не були надіслані на адресу відповідача оскільки фактично вони надсилалися на іншу адресу. Цей факт підтверджується поштовим повідомленням (оборот а.с.15 ) та актом про неможливість вручення податкової вимоги від 29.01.2008р. (а.с.15). Крім того, суд вважає за необхідне вказати на те, що позивачу при зверненні з позовом та раніше було відомо про мешкання відповідача за іншою адресою, ніж вказувалося в акті перевірки (а.с.10), податковому повідомленні-рішенні (а.с.11), акті про неможливість вручення вимоги податкової (а.с.15), податкових вимогах(а.с.15), оскільки в довідці про взяття на облік платника податків (оборот а.с.9) вказана адреса, [ADDRESS], а в позові позивачем вказаний адрес фактичного проживання відповідача -[ADDRESS]. Таким чином податкове зобов'язання не узгоджено з відповідачем у встановленому законом порядку. Як було вказано раніше, предметом стягнення є штрафні санкції за неподачу податкової декларації, при цьому у податковому повідомлені-рішенні №[NUMBER] від 24 жовтня 2007 року (а.с.11) у графі «назва податку, збору (обов'язкового платежу) або неподаткових доходів, вид штрафних (фінансових) санкцій» зазначений платіж: «Податок на додану вартість із вироблених в Україні, 3014010100», що не відповідає порушенню податкового законодавства зафіксованому в акті перевірки [NUMBER]. Згідно з розрахунком пені на суму несплаченого податкового боргу (а.с.6) та розрахунком суми позову (а.с.5) позивачем також нарахована пеня у розмірі 182,60 грн. Порядок ведення органами державної податкової служби обліку нарахування та погашення пені, що справляється з платника податків у зв'язку з несвоєчасним погашенням узгодженого податкового зобов'язання встановлений Інструкцією «Про порядок нарахування та погашення пені», затвердженою наказом ДПА України від 1 березня 2001р. №77. Відповідно до п.2.4. Інструкції «Про порядок нарахування та погашення пені» пеня - плата у вигляді процентів, нарахованих на суму податкового боргу (без урахування пені), що справляється з платника податків у зв'язку з несвоєчасним погашенням податкового зобов'язання. Згідно до п.3.1. Інструкції «Про порядок нарахування та погашення пені» після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання на суму податкового боргу (без урахування пені) нараховується пеня. Пункт 4.2. Інструкції «Про порядок нарахування та погашення пені» погашення сум нарахованої та несплаченої пені здійснюється у загальному порядку, установленому для погашення податкового боргу. Враховуючи, що податкове зобов'язання не було узгоджено то немає підстав для нарахування та стягнення пені. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Постанова оформлена та підписана 06.10.2008 року.

Результат розгляду: denied