Рішення адміністративного суду від 2008-09-15 00:00:00+03

14 червня 2007 року[PERSON](далі - Позивач) звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Комунального підприємства Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна (далі - Відповідач) про зобов'язання вчинити дії з державної реєстрації квартири [ADDRESS], належної їй на праві власності за договором купівлі-продажу від 15 травня 2007 року (далі - Квартира), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою СМ., зареєстрованого в реєстрі під № 2477. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.08.2007 року у задоволенні позову відмовлено. Суд мотивував своє рішення тим, що до здійснення процедури державної реєстрації на адресу відповідача надійшла постанова слідчого, якою було накладено арешт на квартир[ADDRESS]. Оскільки постанова слідчого є обов`язковою до виконання, то відповідач правомірно відмовив позивачу у державній реєстрації Квартири. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу та просив суд скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 13.08.2007 року та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно з п. 5 Прикінцевих положень Закону - до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації. Таким комунальним підприємством у м. Києві є відповідач- Комунальне підприємство Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, яке діє на підставі Рішення Київської міської ради від 20 червня 2002 року N 74/74 «Про затвердження Тимчасового положення про державну реєстрацію об'єктів нерухомого майна та прав власності на них в місті Києві» (далі - Тимчасове положеня). Як вбачається з пояснень відповідача, позивачу було відмовлено у державній реєстрації прав на Квартиру у зв`язку з надходження постанови слідчого від 11.05.2007 року про накладення арешту на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону - у державній реєстрації права може бути відмовлено в разі, якщо: заявлене право не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; нерухоме майно або більша за площею його частина перебуває в іншому реєстраційному (кадастровому) окрузі; із заявою про державну реєстрацію звернулася особа, яка відповідно до цього Закону не може бути суб'єктом права власності на даний об'єкт нерухомого майна або представником такого суб'єкта; подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію права власності відповідно до правочину про відчуження нерухомого майна було подано після державної реєстрації обмежень, вчинених щодо цього майна; заявлене право власності або інше речове право вже зареєстроване. Відповідно до матеріалів справи жодних обмежень на спірну Квартиру зареєстровано не було. Крім того, колегія суддів звертає увагу на той факт, що Тимчасовим положенням також не передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації як постанова слідчого про арешт майна. Відповідно до п.п. 3.3 п.3 Тимчасового положення - відмова в державній реєстрації може бути оскаржена у встановленому законом порядку. На основі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем було неправомірно відмовлено позивачу у державній реєстрації прав на нерухоме майно, а саме : квартир[ADDRESS]. Таким чином, судом першої інстанції ухвалено рішення, яке не відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача потрібно задовольнити, а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 13.08.2007 року скасувати, ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Результат розгляду: granted