Рішення адміністративного суду від 2008-01-09 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що рішенням виконкому Новодружеської міської ради №55 від 25.07.2006р. дозволено газифікацію вулиць та будинків колективам громадян за рахунок власних коштів та зареєстровано статут вуличного колективу «Мрія-4». Вважає дане рішення таким, що не відповідає законодавству, оскільки на газифікацію м. Новодружеська передбачено державні субвенції, дане рішення винесене на підставі Положення від 31.12.1987р., яке втратило чинність у 1993 році, законодавством України не передбачено створення вуличних колективів з метою газифікації будинків за власні кошти. Просила суд скасувати зазначення рішення. У судовому засіданні позивачка підтримала позов, підтвердила викладене у ньому, доповнивши, що їй не було відомо про те, що непередбачено законом створення вуличних колективів, тому вуличний колектив був організований нею за рішенням ради. Вона була обрана головою колективу загальними зборами членів у червні 2006 року. Вона зверталася з заявою про реєстрацію статуту до міської ради як член колективу та як громадянка. Вважає, що є головою колективу з 25.07.2006 року по цей час. До суду звернулася у особистих інтересах, а не в інтересах вуличного колективу. Рішенням відповідача порушено її права тим, що вона віддала належні їй кошти на будівництво газопроводу, а газопровід повинен будуватися за бюджетні кошти. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування можуть вирішувати питання, що віднесені до їх відання. Законодавством не передбачено надання відповідачем дозволу на газифікацію. Оскаржуване рішення необґрунтовано законодавчо. Ним порушено інтерес позивачки, оскільки статутом, зареєстрованим даним рішенням, покладено незаконні обов'язки, а саме: добросовісно працювати без оплати праці і т.п. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв за межами повноважень, чим порушено ст. 19 Конституції України. Права позивачки порушені також втручанням відповідача у діяльність колективу при прийнятті оскаржуваного рішення. Права позивачки також порушені тим, що вона внесла власні кошти, тоді як будівництво газопроводу повинно здійснюватись за рахунок бюджету. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що з 2005 року діє Програма розвитку малих монофункціональних міст, до яких відноситься м. Новодружеськ. Даною Програмою передбачено також газифікація м. Новодружеськ, а саме: будівництво газопроводів, що подають газ різного тиску, розподільчих пунктів. За даною Програмою передбачено до 2010 року будівництво газопроводів середнього тиску. Вуличні газопроводи, що є газопроводами низького тиску, плануються до будівництва після 2010 року. З метою газифікації будинків на цей час громадяни вирішили збудувати газопровід за власні кошти, що дозволено КМУ. Громадяни провели збори, вирішили створити колектив, затвердили статут. Позивачка за її бажанням була обрана головою колективу. Після виявлення порушень статуту з її сторони, голова колективу був переобраний загальними зборами. Оскаржуване рішення вважає законним, оскільки ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено надання дозволу на будівництво об'єктів. Підстав для відмови у наданні такого дозволу виконком Новодружеської міської ради не мав, враховуючи, що кошти з бюджету на будівництво вуличних газопроводів не виділялись. Оскаржуваним рішенням не порушувались права громадян, а навпаки, надавалась можливість газифікувати квартири та користуватись газом. Оскаржуваним рішенням на позивачку не покладалось жодного обов'язку, а лише було надано дозвіл на покращення побутових умов. Зобов'язання, зазначені у статуті, члени колективу взяли перед колективом, а не перед виконкомом міської ради. Вважає, що оскаржуваним рішенням не порушено права та інтереси позивачки. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, у письмових запереченнях просив розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що заперечує проти задоволення позову з наступних підстав: позивачка не є головою вуличного колективу «Мрія-4», а тому не має права звертатися з позовом до суду від імені членів колективу; члени колективу не вважають помилкою проведення газифікації за власні кошти, бо здійснювали це з метою поліпшити свій побут; проведені роботи по газифікації колективом не оплачені, оскільки позивачка утримує кошти всього колективу; загальні збори колективу не приймали рішення щодо скасування рішення виконкому Новодружеської міської ради №55 від 25.07.2006р. Судом досліджено наступні докази: копія протоколу №1 від 20.06.2006р., копія статуту Вуличного колективу громадян по газифікації жилих будинків «Мрія-4», копія рішення виконкому Лисичанської міської ради №55 від 25.07.2006р., копія переліку об'єктів, будівництво яких здійснювалось за рахунок бюджетних коштів, інформація про газопроводи, що будуються, копія листа від 30.05.2000р. №215, копія переліку об'єктів, будівництво яких передбачається фінансувати в 2007 році за рахунок бюджетних коштів, копія протоколу загальних зборів вуличного колективу «Мрія-4» від 20.12.2006р., письмові заперечення третьої особи, копія заяви про реєстрацію змін до статуту від 25.12.2006р., нова редакція статуту вуличного колективу «Мрія-4» від 25.12.2006р., лист від 19.12.2007р. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно протоколу №1 зборів мешканців вулиць Куйбишева, Капусти, Шевченко, будинків №31, 12, 4 від 20.06.2006 року (а.с.2) члени колективу у кількості 91 особа постановили створити вуличний колектив по будівництву газопроводу за рахунок власних коштів членів колективу у рівних частках, найменувати вуличний колектив «Мрія», затвердити список осіб, що беруть участь у будівництві газопроводу, обрати головою колективу [PERSON], казначеєм - [PERSON], ревізором - [PERSON], затвердити статут вуличного колективу «Мрія». Рішенням виконкому Новодружеської міської ради від 25.07.2006 року за №55 (а.с.5) дозволено газифікацію вулиць та будинків вуличним колективам громадян, які взяли зобов'язання здійснювати будівництво газопроводів за рахунок власних коштів членів колективу; зареєстровано статут вуличного колективу по газифікації вулиць та будинків «Мрія-4». Хоча згідно статуту (а.с.3-4,78-81) вуличний колектив «Мрія-4» не є юридичною особою, його участь у даній справі є обов'язковою, оскільки рішення у справі безумовно вплине на його права та інтереси. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з наступного. Згідно ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вважає, що надання дозволу на газифікацію вулиць та будинків (п.1 оскаржуваного рішення) здійснено в межах повноважень відповідача та згідно ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.9 ч.1 якої передбачає серед повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад надання відповідно до законодавства дозволу на спорудження об'єктів містобудування незалежно від форм власності. При цьому, відповідно до ст. 3 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992р. №2780-ХІІ об'єктами містобудування є, в тому числі, будинки і споруди, їх комплекси, комунікації та споруди інженерної і транспортної інфраструктури, об'єкти архітектурної діяльності. Таким чином, пункт 1 оскаржуваного рішення прийнято відповідно до законодавства, в межах компетенції відповідача. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1, ст. 3 Закону України «Про об'єднання громадян» об'єднанням громадян є добровільне громадське формування, створене на основі єдності інтересів для спільної реалізації громадянами своїх прав і свобод. Об'єднання громадян, незалежно від назви (рух, конгрес, асоціація, фонд, спілка тощо) відповідно до цього Закону визнається політичною партією або громадською організацією. Громадською організацією є об'єднання громадян для задоволення та захисту своїх законних соціальних, економічних, творчих, вікових, національно-культурних, спортивних та інших спільних інтересів. Вуличний колектив «Мрія-4» є громадською організацією, створеною для досягнення єдиної для членів колективу мети - газифікації жилих будинків, поліпшення побуту членів колективу. Відповідно до ст. 36 Конституції України громадяни України мають право на свободу об'єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей. Члени вуличного колективу «Мрія-4» згідно протоколу №1 від 20.06.2006 року (а.с.2) добровільно об'єдналися для задоволення своїх соціальних інтересів, та створення такого об'єднання не суперечить законодавству. Згідно п.п. 7 п. «б» ч.1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать реєстрація у встановленому порядку місцевих об'єднань громадян, органів територіальної самоорганізації населення, які створюються і діють відповідно до законодавства. Посилання представника позивача на те, що Закон України «Про об'єднання громадян» не поширюється на вуличні комітети згідно ст. 1 Закону, а тому не регулює діяльність вуличного колективу «Мрія-4» і не міг бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення, суд вважає безпідставними з огляду на наступне. Відповідно до ч.3 ст. 1 Закону України «Про об'єднання громадян» дія цього Закону не поширюється на релігійні, кооперативні організації, об'єднання громадян, що мають основною метою одержання прибутків, комерційні фонди, органи місцевого та регіонального самоврядування (в тому числі ради і комітети мікрорайонів, будинкові, вуличні, квартальні, сільські, селищні комітети), органи громадської самодіяльності (народні дружини, товариські суди тощо), інші об'єднання громадян, порядок створення і діяльності яких визначається відповідним законодавством. Як вбачається з наведеної норми, дія цього Закону не поширюється на вуличні комітети як на органи місцевого самоврядування. Вуличний колектив «Мрія-4» згідно статуту на час прийняття оскаржуваного рішення (а.с.3-4) не є органом місцевого самоврядування, не має на меті отримання прибутку, не є органом громадської самодіяльності, а тому його створення та діяльність регулюється Законом України «Про об'єднання громадян». Посилання у оскаржуваному рішенні на вказаний Закон як на правову підставу є правомірним. Оскільки Положення про будівництво розподільчих газових мереж за рахунок коштів населення в Українській РСР, затверджене Міністерством житлово-комунального господарства УРСР 31.12.1987р., втратило чинність, то відповідач при прийнятті рішення не мав посилатися на даний нормативно-правовий акт. Однак, даний недолік не тягне за собою невідповідність закону рішення вцілому, а тому суд вважає, що ця обставина не є достатньою підставою для визнання рішення неправомірним. Посилання представника позивача на те, що оскаржуваним рішенням незаконно покладено на позивача обов'язки, які містяться у статуті, є безпідставним, оскільки рішення відповідача за змістом не передбачає будь-яких зобов'язань для третіх осіб. Положеннями статуту регулюються правовідносини між вуличним колективом та його членами. Таким чином, суд доходить висновку про необгрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied