Рішення адміністративного суду від 2008-05-13 00:00:00+03

Позивач [PERSON] звернувся із позовом до Управління праці та соціального захисту Ялтинської міської ради (далі Управління), в якому він просить визнати неправомірну дії Управління, що до не виплати йому щорічної разової матеріальної допомоги в повному обсязі і стягнути із відповідача різницю недоплаченої йому щорічної разової допомоги за 2006-2007 ріки у сумі 4813 гривень 42 коп.. Заявлені вимоги мотивовані тим, що на підставі ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального захисту» передбачено, що позивачу, як інваліду третьої грипи передбачено щорічна одноразова грошова допомога у розмірі семі мінімальних пенсій за віком. Однак, в супереч вимогам закону, позивачу разова допомога виплачувалася у 2006 році у розмірі 270 гривень, а у 2007 році 300 гривень. Згідно із законом розмір разової допомоги повинен складати у 2006 році - 2513 гривень а у 2007 році - 2870 гривень 42 коп. Загальна сума недоплат за два роки складає 4813 гривень 42 коп., яку позивач просить стягнути з Управління. Представник відповідача заперечує проти заявлених вимог, так як у вищевказаний Закон були внесені зміни, згідно із якими встановлені суми виплат у 2006 році - 270 гривень, а в 2007 році -300 гривень, які відповідач сплатив позивачу своєчасно. Боргу перед позивачем не має. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (Рим 4 листопада 1950 року), ратифікованою Верховною радою України 17 липня 1997 року, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь - якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього , має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до процедури з усіма атрибутами контролю , тобто право на судовий контроль органів державної влади, який передбачений ст.55 Конституцією України.. Судом установлено, що позивач є інвалідом третьої групи і має право на пільги, встановлені Законом України для ветеранів війни - інвалідів війни(арк.спр.5,6) Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» із останніми змінами станом на від 22.03.2007 року учасникам бойових дій надається щорічно до 05 травня разова грошова допомога у розмірі , який визначається Кабінетом Міністрів в межах бюджетних призначень , встановлений Законом України «Про державний бюджет України. При цьому розділом 111 «Пільги ветеранам війн та гарантії їх соціального захисту» Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» із змінами станом на 20.12.2005 року передбачено, що у 2007 році виплати грошевої допомоги здійснюються інвалідам третьої групи 300 гривень. У 2006 році виплата щорічної разової допомоги здійснюються для інвалідів третьої групи у сумі 270 гривень. Судом встановлено, що позивач у 2006 році отримав як інвалід третьої групи щорічну разову допомогу у сумі 270 гривень, а в 2007 році в сумі 300 гривень(арк..спр.26). Таким чином, відповідачем правомірно у рамках діючого законодавства сплачена позивачу щорічна разова допомога на підставі Розділу третього, ч.5 ст.12 Закону України « Про статус ветеранів війни , гарантіях їх соціального захисту». Підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання неправомірними дій і стягнення боргу не має. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied