Рішення адміністративного суду від 2008-06-17 00:00:00+03

13 березня 2008 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов [PERSON] до Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа Жовтневий відділ реєстрації актів цивільного стану з проханням зобов'язати відповідача внести зміни до наказу №1-К від 02.01.2001 року по Жовтневому районному управлінню юстиції м. Дніпропетровська про прийняття позивача на посаду спеціаліста першої категорії Відділу реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, до наказу № 2-К від 04.01.2001 року по Жовтневому районному управлінню юстиції м. Дніпропетровська про звільнення позивача з зазначеної посади, а також до наказу № 3-К від 15.02.2001 року по Жовтневому районному управлінню юстиції м. Дніпропетровська про присвоєння позивачу 13-го рангу державного службовця, замінивши в цих наказах записи її посади: «спеціаліст 1 категорії» на «головний спеціаліст». В судове засідання з'явився позивач та представник відповідача Маринич Олексій Сергійович. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що рішення відповідача про переведення позивача з посади головного спеціаліста на посаду спеціаліста 1 категорії відділу реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська є безпідставним, тому що здійснено на підставі лише рішення конкурсної комісії від 13.12.2000 року без згоди позивача. Відповідач надав до суду письмові заперечення проти позову, у яких він просив вимоги позивача залишити без задоволення на підставі того, що по позивачем пропущено строк звернення до суду за захистом порушених прав. Дослідивши чинне законодавство, матеріали справи та доводи сторін суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що з 01.06.1997 року позивач працювала на посаді головного спеціаліста Відділу реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська. Наказом №1-К від 02.01.2001 року по Жовтневому районному управлінню юстиції м. Дніпропетровська позивач була прийнята на посаду спеціаліста першої категорії Відділу реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська. З 04.01.2001 року вона була звільнена з посади спеціаліста 1 категорії відділу реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. При перерахунку пенсії відповідачем 25.10.2007 року було видано [PERSON] довідку №744, в якій зазначено суму заробітної плати, що одержує спеціаліст 1категорії відділу реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, саме з цього періоду позивач, з її слів, дізналася про своє порушене право. Суд при вирішенні спору встановив, що пониження посади позивача було обумовлено рішенням конкурсної комісії обласного управління юстиції від 13.12.2000 року, де зазначено, що недоцільно рекомендувати позивача на посаду головного спеціаліста відділу реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська в зв'язку з тим, що 04.01.2001 року закінчується термін перебування її на державній службі. Згідно з чинною на той момент Постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 782 «Про затвердження Положення про порядок проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців», конкурсні комісії не визначають кваліфікацію службовців, що може впливати на зміну посади, а тільки надають керівнику відповідного державного органу пропозиції щодо призначення конкретного кандидата на вакантну посаду державного службовця. Крім того, засідання конкурсної комісії було проведено без участі позивача, що є порушенням трудового законодавства, права особи на участь у процесі прийняття рішення, а також не відповідає принципам добросовісності та пропорційності. Крім того переведення позивача на нижчу посаду за два місяці до закінчення перебування на державній службі суд вважає нерозсудливим та необґрунтованим відповідно до ч.3 ст.2 КАС України. Також при переведенні на нижчу посаду відповідачем було порушено ст.32 КЗпП України, оскільки це переведення було здійснено без відома позивача і без його письмової згоди. З урахуванням сукупності викладених обставин суд доходить висновку про порушення суб'єктами владних повноважень вимог чинного законодавства, а також прав та законних інтересів позивача при прийнятті спірних рішень. Проте відповідач у своїх письмових запереченнях та в судовому засіданні наполягає на тому, що позивачем пропущено строк звернення до суду за захистом порушених прав, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Суд доходить висновку, що позивач про порушення своїх прав дізнався (повинен був дізнатися) в день звільнення з організації при одержанні трудової книжки, в якій зазначено її останню посаду. На підставі зазначеного, відповідно до ст. 100 КАС України суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову.

Результат розгляду: denied