Рішення адміністративного суду від 2008-06-04 00:00:00+03

[PERSON] звернулась з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що за періоди з 01.01.1999 року по 31.03.2008 року їй не були проведені у повному обсязі виплати, передбачені ст.ст. 37, 39, 51 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Зазначає, що отримувала відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі та мінімальній пенсії за віком у відповідні періоди. Таким чином її права були порушені. Заборгованість по виплаті компенсації за проживання на території радіоактивного забруднення (ст. 37) позивачка визначила в розмірі 9705 грн. 30 коп., заборгованість по підвищенню пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення (ст. 39) позивачка визначила в розмірі 48526 грн 50 коп., заборгованість по додатковій пенсії, як особі віднесеної до 3 категорії (ст. 51) позивачка визначила в розмірі 3806 грн. 58 коп. Позивачка в судове засідання не з”явилась, просить справу розглядати без її участі. Представник управління праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації в судове засідання не з”явився. Про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить розписка в отриманні судової повістки. Просять справу розглядати без участі їх представника. Суду надали письмові заперечення. Представник управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі, як третя особа в судове засідання не з”явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Розглянувши матеріали справи, суд встановив: позивачка[PERSON] є потерпілою від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, проживала та проживає в [ADDRESS], яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення та станом на 01.01.1999 року була непрацюючою пенсіонеркою. Згідно ст. 37 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі Закон), громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 39 Закону, пенсія позивача, як непрацюючому пенсіонеру, повинна була підвищуватись на дві мінімальні зарплати. А відповідно до ст. 51 Закону таким особам повинна призначатись щомісячна додаткова пенсія в розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком. Проте в спірний період часу ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою допомоги та доплат в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивача. Однак позов підлягає частковому задоволенню. Що стосується заявлених позивачкою вимог щодо проведення їй виплати компенсації та доплати (ст 37, 39, Закону) за період з 01.01.1999 року по 31.12.2005 року, компенсації (ст.51 Закону) за період з 01.01.1999 року по 31.12.2006 року та за січень, лютий, березень 2007 року, судом встановлено, що позивачка звернулась з позовом про стягнення недоплачених їй коштів в квітні 2008 року. Річний строк звернення до суду, передбачений ст. 99 КАС України, позивачка пропустила. Підстав для поновлення пропущеного строку позивачці немає. Тому суд в позові позивачці про стягнення недоплачених коштів у відповідністю зі ст. 37, 39, 51 за вказані періоди відмовляє у зв”язку з пропуском строку звернення до суду. Крім того дію абзацу другого, третього, четвертого частини першої статті 37 Закону та абзацу третього, четвертого частини першої статті 39 Закону зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N 3235-IV( 3235-15 ) від 20.12.2005. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом N 489-V ( 489-16 ) від 19.12.2006. Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від 09.07.2007 року п. 30 ст. 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік”, яким зупинено дії ст.ст. 37, 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, визнано неконституційним. Зазначені положення ст. 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік”, як неконституційні втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто з 09.07.2007 року. Закон України „Про Державний бюджет України на 2006 рік”, яким зупинена дію ст.ст. 37, 39 Закону в частині виплати компенсації і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, не визнаний неконституційним. Положення зазначеного закону на даний час є чинними. Таким чином стягненню на користь позивачки підлягає компенсація та доплата у розмірах визначених саме Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (ст.ст. 37, 39 (як непрацюючому пенсіонеру), але тільки з 09.07.2007 року. Компенсація передбачена ст. 51 Закону підлягає стягненню в межах строку звернення до суду, тобто з квітня 2007 року. Виплата компенсації у розмірах передбачених Постановою Кабінету Міністрів України за зазначений період позивачу була виплачена. З врахуванням викладеного вище та розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком в Україні в спірний період часу, а саме: розмір мінімальної заробітної плати становив: з 1 липня 2007 року - 440 грн., з 1 жовтня 2007 року - 460 грн.; розмір мінімальної пенсії за віком становив з 1 січня 2007 року -380 грн., з 1 квітня 2007 року -410 грн. 06 коп., з 1 жовтня 2007 року - 415 грн. 11 коп., суд стягує на користь позивачки належну їй компенсацію. Заборгованість перед позивачкою (ст. 37 Закону) за період з липня по грудень 2007 року становить = 1067 грн. 40 коп. (440грн х3 х 40% = 528 грн.) + (460 грн. х 3 х 40% = 552 грн.) -12 грн. 60 коп. (отриманих згідно ПКМ України). Заборгованість перед позивачкою, як непрацюючим пенсіонером (ст. 39 Закону) за період з липня по грудень 2007 становить = 5337 грн. (440грн х 2 х 3міс.=2640 грн.) + (460 грн. х 2 х 3міс.=2760 грн.) - 63 грн. (отриманих згідно ПКМ України). Заборгованість перед позивачкою (ст. 51 Закону) за період з квітня 2007 року по грудень 2007 року становить = 881 грн. 60 коп. (410 грн. 06 коп. х 25% х 6=615 грн. 09 коп.) + (415 грн. 11 коп. х 25% х 3=311 грн. 33 коп.) -44 грн. 82 коп.(отриманих позивачкою). Загальна сума компенсації становить 7286 грн. (1067 грн. 40 коп. + 5337 грн. + 881 грн. 60 коп.). Заперечень щодо правильності розрахунку та розміру виплат від відповідачів до суду не надійшло. Суд відмовляє позивачці у задоволенні вимоги про зобов”язання в подальшому проводити зазначені виплати як потерпілій від аварії на ЧАЕС, так як Законом України „Про Держаний бюджет України на 2008 рік” внесено зміни до діючих законодавчих актів щодо проведення таких виплат. Зазначена заборгованість підлягає стягнення з управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, як розпорядника коштів на зазначені виплати.

Результат розгляду: partial