Рішення адміністративного суду від 2008-02-25 00:00:00+02

Позивач, Державна податкова інспекція в Київському районі м. Харкова звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати недійсною угоду, по якій був укладений усний договір між ТОВ „Крокус” та СПД ФО [PERSON]та підписані податкові накладні на загальну суму 636385,83 грн, оплату судових витрат покласти на відповідачів. Свої вимоги обґрунтовує з посиланням на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.08.2003 р. відносно [PERSON], який згідно є обов'язковим для суду щодо фактів, встановлених судом, та які не потребують доведення і свідчать про намір учасника угоди на ухилення від сплати податків. Представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд визнати недійсною господарське зобов'язання ТОВ „Крокус” та СПД ФО [PERSON], яке виникло на підставі усного договору на виконання якого виписані податкові накладні на загальну суму 636385, 83 грн. та застосувати наслідки визнання господарського зобов'язання недійсним, а саме стягнути все одержане по зобов'язанню СПД ФО [PERSON] на користь ТОВ „Крокус”, а одержане ТОВ „Крокус” стягнути в доход держави. Свої вимоги позивач обґрунтовує з посиланням на ст. 203 ЦК України, ст.ст. 207, 208 Господарського кодексу України.. Представник першого відповідача Летючий В.П. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не надав доказів наявності у ТОВ „Крокус” намірів вчинення господарського зобов'язання з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави і суспільства та наслідки ст.. 208 ГК України можуть бути застосовані до ТОВ „Крокус” лише після того, коли все отримане СПДФО [PERSON] за спірним зобов'язанням буде повернуто ТОВ „Крокус”. Другий Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся повістками з поштовими повідомленнями. Згідно ст.35 КАС України відповідач є належно повідомленими про дату, час та місце судового засідання. Відповідач відзив на позов не надав, правом участі в судовому засіданні не скористався. Суд вважає, що не з'явлення другого відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, розглянути справу за наявними в ній матеріалами. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та першого відповідача, дослідивши письмові докази, матеріали справи дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. ТОВ "Крокус" зареєстровано як СПД Харківським міськвиконкомом 13.06.2000 р., як платник податків знаходиться на обліку в ДПІ Київського району м. Харкова з 13.06.2000 р. (довідка №1537), згідно довідки облстату від 08.08.2005 р. знаходиться в Держреєстрі СПД [PERSON]як суб"єкт підприємницької діяльності, зареєстрований виконкомом Комінтернівської районної ради м. Харкова 04.04.2000 р.; як платник податків зареєстрований в ДПІ Комінтернівського району м. Харкова. На виконання укладеного усного договору між ТОВ "Крокус" та ПП [PERSON], останнім за період з 04.08.2000 р. по 29.12.2002 р. були виписані податкові накладні на суму 630186,81 грн., а оплата ТОВ "Крокус" по договору здійснена платіжними дорученнями та приходними касовими ордерами за період з 24.09.2002 р. по 10.12.2002 р. Згідно матеріалів справи між ТОВ "Крокус" та ПП [PERSON] були укладені усні угоди купівлі-продажу ТМЦ, соняшнику, пшениці, кукурудзи, ячменю, на виконання яких СПД ФО [PERSON] був поставлений товар та виписані податкові накладні: №8/8 від 04.08.2002 р. на суму 11925,96 грн.; №9/8 від 05.08.2002 р. на суму 26131,68 грн.; №10/8 від 05.08.2002 р. на суму 7290,00 грн.; №5.1.08 від 05.08.2002 р. на суму 42328,2 грн.; №1г/8від 06.08.2002 р. на суму 18097,32 грн.; №12/8 від 07.08.2002 р. на суму 35576,4 грн.; №13/8 від 08.08.2002 р. на суму 1352,4 грн.; №14/8 від 12.08.2002 р. на суму 31607,52 грн.; №2.9.1 від 02.09.2002 р. на суму 7650,00 грн.; №1/10 від 01.10.2002 р. на суму 88764,00 грн.; №1/10/2 від 01.10.2002 р. на суму 66709,8 грн.; №2/10 від 02.10.2002 р. на суму 32880,00 грн.; №3/10 від 03.10.2002 р. на суму 27092,88 грн.; №4/10 від 04.10.2002 р. на суму 12084,72 грн.; №30/10 від 30.10.2002 р. на суму 4070,4 грн.; №31/10 від 31.10.2002 р. на суму 20000,00 грн.; №6/1 від 06.11.2002 р. на суму 2500,00 грн.; №8/11 від 08.11.2002 р. на суму 53840,00 грн.; №8/11-01 від 08.11.2002 р. на суму 2600,00 грн.; №20/11 від 20.11.2002 р. на суму 12206,00 грн.; №20/11 від 20.11.2002 р. на суму 54000,00 грн.; №4/12/А від 04.12.2002 р. на суму 8092,00 грн.; №10/12 від 10.12.2002 р. на суму 1510,00 грн.; №29/12 від 29.12.2002 р. на суму 61877,53 грн., на загальну суму 630186,81 грн., а не 636385,83 грн., як вказує позивач, є арифметична помилка в розрахунку. Сплата по договору здійснена в безготівковій формі, про що свідчать платіжні доручення: від 24.09.2002 р. в сумі 10000,00 грн., від 26.09.2002 р. в сумі 52520,00 грн., від 09.10.2002 р. в сумі 41900,00 грн., від 24.10.2002 р. в сумі 52000,00 грн., від 24.10.2002 р. в сумі 2800,00 грн., від 30.10.2002 р. в сумі 54000,00 грн., від 31.10.2002 р. в сумі 20000,00 грн., від 06.11.2002 р. в сумі 2500,00 грн., від 08.11.2002 р. в сумі 53840 ,00 грн., від 20.11.2002 р. в сумі 54000,00 грн., від 25.11.2002 р. в сумі 37880,00 грн., від 29.11.2002 р. в сумі 12206,00 грн., від 10.12.2002 р. в сумі 1510,00 грн., а також готівкою, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів за період з 01.07.2002 р. по 23.12.2002 р. та з 01.01.2003 р. по 08.01.2003 р. на загальну суму 844977,24 грн. Судом встановлено, що ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова була проведена перевірка ПП [PERSON], про що складений акт від 10.04.2003 р., за яким йому донараховано ПДВ у розмірі 365075,00 грн., прибуткового податку з підприємницької діяльності в сумі 304584,20 грн. Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.08.2003 р. [PERSON] визнано винним за ст. 212 ч.2, ст.358 ч.ч.1,2,3 КК України, оскільки за період з 04.04.2000 р. по 31.12.2002 р. навмисно не відображав суми чистого доходу в деклараціях про отримані доходи, які ним були надані до ДПІ, а в період 2002 р. зовсім не надавав декларацій про отримані доходи та декларацій по ПДВ до ДПІ. [PERSON] винність свою визнав, підтвердив факти ухилення від сплати податків, підробки документів та використання завідомо підробних документів, який згідно до ч. 4 ст. 72 КАС України є обов'язковим для адміністративного суду щодо фактів встановлених судом та мають значення для вирішення спору, вважаються встановленими, не доводяться при розгляді справи. Обставини ухилення від сплати податків існували на час укладення угоди між відповідачами, що підтверджує намір такого засновника - [PERSON] не дотримуватись приписів законодавства, приховувати доходи, ухилятися від сплати податків, тобто вчиняти дії, що суперечать вимогам ст.67 Конституції України, тобто діяльність СПД ФО [PERSON] була завідомо суперечна інтересам держави та суспільства, так само і угоди між ним та ТОВ "Крокус" укладені з метою суперечною інтересам держави та суспільства. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України за №3 (в ред.1978 р., зі змінами та доповненнями) - на підставі ст. 49 ЦК України (в ред.1963 р.) недійсними визнаються угоди, які укладені з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, тобто порушують основні принципи існуючого суспільного ладу. До них, зокрема, належать угоди, спрямовані на використання всупереч закону колективної, державної або чиєїсь приватної власності з корисливою метою, приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування доходів, використання майна, що знаходиться у їх власності або користуванні, на шкоду правам, свободам і гідності громадян, інтересам суспільства. А згідно абз. 3 п.7.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.07.2002 р., за №1056 "Про заходи щодо забезпечення однакового та правильного застосування законодавства про податки" встановлено, що доказами спрямованості умислу суб'єкта оспорюваних угод на приховування від оподаткування прибутків та доходів можуть бути, зокрема, надані податковими органами відомості про відсутність підприємства, організації (сторони угоди) за юридичною та за фактичною адресою, про визнання недійсними у встановленому чинним законодавством порядку установчих (статутних) документів, про неподання податкової звітності до органів державної податкової служби, про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності та інше. У вироку суду зазначено, що саме ці угоди були укладені ПП [PERSON] з метою ухилення від сплати податків, що укладаючи вказані угоди у нього була така мета і з наданих документів вбачається, що ПП [PERSON] укладав угоди під час його діяльності, вказані факти у вироку пов'язані з умислом особи щодо конкретної угоди (угод), вироком суду встановлено загальне ухилення від сплати податку СПД ФО [PERSON] а за відповідний період і в вироку суду конкретно вказана сума і номери платіжних доручень, якими була здійснена сплата в безготівковій формі ТОВ "Крокус" ПП [PERSON] Угоди укладені в 2002 р. - в період дії Кодексу 1963 р. Угоди укладені та виконані до набрання чинності Кодексу 2003 р., тобто до 01.01.2004 р., права та обов'язки сторін по угоді перестали існувати. Згідно Приписів Перехідних положень Цивільного Кодексу України 2003 р. та Господарського Кодексу України 2003 р., які набрали чинності з 01.01.2004 р. щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, положення цих Кодексів застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ними чинності. Оскільки відносини по угодам не продовжують існувати після 01.01.2004 р., суд застосовує положення Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, який діяв на момент укладення та виконання угод, крім того права та обов'язки сторін по угоді перестали існувати до набрання законної сили Господарського Кодексу України 2003 року та Цивільного Кодексу України 2003 року. Позивачем доведено наявність причинно-наслідкового зв'язку між вироком суду у відношенні ПП [PERSON] та конкретними угодами про купівлю-продаж товарів, наявність умислу, який суперечить інтересам держави та суспільства і є підставою для застосування ст.49 ЦК УРСР. Суд не приймає посилання представника першого відповідача Летючого В.П. на те, що позивач не надав доказів наявності у ТОВ „Крокус” намірів вчинення господарського зобов'язання з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави і суспільства, оскільки це не є предметом позову по даній справі. Відповідно до ст.49 ЦК УРСР, якщо угода укладена з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання угоди обома сторонами - в доход держави стягується все одержане ними за угодою. При наявності ж умислу лише у однієї з сторін все одержане нею за угодою повинно бути повернуто другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується в доход держави. Виходячи з вищевикладеного позов підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено наявність умислу у однієї зі сторін ПП [PERSON] який суперечить інтересам держави та суспільства по конкретним спірним угодам, по яким виписані вищевказані податкові накладні та документи, що підтверджують оплату першим відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України судовий збір з відповідачів не стягується. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: granted