Рішення адміністративного суду від 2008-08-07 00:00:00+03

[PERSON] у жовтні 2005 року звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що з 1 жовтня 2002 року йому не проводяться у повному обсязі виплати, передбачені ст.ст.37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі -Закон), що призвело до порушення його прав. Заборгованість по підвищенню пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення (ст.39) за період з 1 жовтня 2002 року по 1 листопада 2005 року позивач визначив в розмірі 16148грн. коп., заборгованість по грошовій допомозі у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства (ст.37) -в розмірі 3229,60 грн. Посилався на те, що отримував відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. Крім того, просив зобов'язати відповідача в подальшому виплачувати йому вказані вище доплату та допомогу у визначених Законом розмірах. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав. Уточнив їх і просив стягнути заборгованість, яка виникла у відповідача перед ним до серпня 2008 року, та зобов'язати в подальшому виплачувати доплату і допомогу у встановлених Законом розмірах. Представник відповідача повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не подав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено , що позивач проживав в спірний період часу і проживає на теперішній час в с.Журжевичі Олевського району Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Згідно ст.37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст.39 Закону, пенсія позивачеві, як непрацюючому пенсіонеру, повинна була підвищуватись на дві мінімальні зарплати щомісячно. Проте в спірний період часу ці доплата та допомога виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою допомоги та доплати в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивача. Однак позов підлягає частковому задоволенню. Заборгованість за минулий період часу підлягає стягненню з врахуванням встановленого ст.99 КАС України річного строку для звернення до суду за захистом порушеного права, тобто починаючи з жовтня 2004 року. Не підлягають стягненню доплата та допомога у визначених Законом розмірах і за 2006 рік, оскільки дію абзацу третього частини першої статті 37 та абзацу третього частини першої статті 39 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N3235-IV(3235-15) від 20.12.2005. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом N489-V (489-16) від 19.12.2006, і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду УКраїни N6-рп/2007 (v0a6p710-07) від 09.07.2007. На 2008 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом України №107-VI від 28.12.2007 року і лише з 22 травня 2008 року відновлено рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008. З врахуванням викладеного вище, розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу, а також розміру доплати і допомоги, отриманих позивачем за цей час в безспірному порядку, що підтверджується письмовими доказами (2,10 грн. -по ст.37 Закону та 10,50 грн. -по ст.39 Закону), розмір заборгованості перед ним по виплатах, передбачених ст. 37 Закону, становить 1483,2 грн., по ст. 39 Закону -15888,5 грн., а всього -17371,7 грн. Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з нього. Крім того, з метою дотримання і захисту прав позивача від порушень з боку відповідача в подальшому суд зобов'язує відповідача, починаючи з 1 серпня 2008 року і до змін чинного законодавства виплачувати позивачеві підвищення пенсії та грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірах, визначених в статтях 37 і 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пропорційно розміру мінімальної заробітної плати.

Результат розгляду: partial