Рішення адміністративного суду від 2008-09-02 00:00:00+03

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] про визнання нечинним та протиправним рішення відповідача та зобов'язання його нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті) військовослужбовця Державної прикордонної служби України. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав. Пояснив суду, що син [PERSON] - [PERSON] проходив у відповідача військову службу за контрактом. [INFO] він помер, його смерть пов'язана з проходженням військової служби. Коли [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про проведення їй виплати одноразової грошової допомоги у разі смерті сина, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», їй відмовили листом від 26 листопада 2007 року. Прокурор вважає таке рішення відповідача протиправним, оскільки воно прийняте з порушенням вимог статті 25 Закону України «Про Державну прикордонну службу України, статті 16 пункту 1 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб», затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року. На думку прокурора дані закони та нормативні акти гарантують виплату [PERSON] одноразової грошової компенсації в розмірі десятирічного грошового забезпечення військовослужбовця за останньою посадою, яку займав на день смерті її син. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, надала суду такі ж пояснення, що й прокурор. Прокурор та [PERSON] просять суд визнати нечинним та протиправним рішення Луцького прикордонного загону ДПС України № 11/9757 від 26 листопада 2007 року про відмову у проведенні громадянці [PERSON] виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця Державної прикордонної служби України, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зобов'язати Луцький прикордонний загін ДПС України нарахувати і виплатити громадянці [PERSON] одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті) військовослужбовця Державної прикордонної служби України, передбачену ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в порядку та на умовах визначених Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» № 499 від 28 травня 2008 року. Відповідач позов не визнав. Представник відповідача та третьої особи на його стороні без самостійних вимог на предмет спору - Адміністрації Державної прикордонної служби України пояснили суду, що прокурор та позивач невірно застосовують до спірних правовідносин чинне законодавство про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей. [PERSON] помер від захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби. Однак стаття 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ставить виплату одноразової грошової допомоги в залежність від смерті військовослужбовця у зв'язку з виконанням обов'язків військової служби. А [PERSON] на момент смерті не виконував обов'язків військової служби, бо перебував у відпустці, необхідній для звільнення з військової служби. В задоволенні позову просять відмовити. Заслухавши пояснення прокурора, представників сторін та третьої особи, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно Контракту про проходження військової служби у Державній прикордонній службі України від 31 жовтня 2004 року колишній військовослужбовець сержант військової служби за контрактом [PERSON] в період з 31 жовтня 2004 року по [INFO] проходив військову службу за контрактом на посаді старшого телефоніста телефонної станції (міжміської) вузла зв'язку прикордонної комендатури «Дубровиця» Луцького прикордонного загону ДПС України. Згідно Свідоцтва про хворобу № 134/74 від 31 січня 2007 року, виданого Військово-лікарською комісією Центрального клінічного госпіталю ДПС України (м. Київ), гр.. [PERSON] знаходився на лікуванні з діагнозом: недиференційований рак загальної жовчної протоки, метастази в корінь брижі тонкої кишки, 4 клінічна група, стан після ендобіліарного протезування, стан після операції, діагностичної лапаротомії. Захворювання пов'язане з проходженням військової служби. Відповідно до виписного епікризу Центрального клінічного госпіталю Державної Прикордонної служби України від 01.02.07 року військовослужбовця Луцького прикордонного загону сержанта військової служби за контрактом [PERSON] було визнано Центральною Лікарською комісією Державної прикордонної служби України непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку та таким що потребує звільнення від виконання обов'язків військової служби на термін необхідний для оформлення звільнення з військової служби, але не більше 30 діб. На реалізацію висновку виписного епікризу від 01.02.07 року стосовно необхідності звільнення сержанта [PERSON] від виконання обов'язків військової служби на термін, необхідний для оформлення звільнення з військової служби, але не більше зо діб, наказом начальника Луцького прикордонного загону (командира військової частини 9971) від 05.02.07 року № 22-ос сержанту [PERSON] було надано відпустку за станом здоров'я терміном 30 діб з 02.02.07 року по 03.03.2007року. 24.02.07 року сержант [PERSON], знаходячись у відпустці, помер. Наказом начальника Луцького прикордонного загону (командира військової частини 9971) від 26 лютого 2007 року № 39-ос сержанта [PERSON] було виключено зі списків особового складу частини у зв'язку зі смертю. При цьому у наказі було встановлено, що смерть пов'язана з проходженням військової служби. Однак ні медичними документами, ні наказами відповідача не визначено, що смерть [PERSON] пов'язана з виконанням обов'язків військової служби. 05 листопада 2007 року [PERSON] звернулась до Луцького прикордонного загону ДПС України з письмовою заявою про проведення їй виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) її сина - військовослужбовця Державної прикордонної служби України сержанта військової служби за контрактом Луцького прикордонного загону ДПС України [PERSON] Листом Луцького прикордонного загону ДПС України № 11/9757 від 26 листопада 2007 року гр.. [PERSON] в проведенні виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця ДПС України було відмовлено. Дані обставини підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами: свідоцтвами про народження та смерть [PERSON]; контрактом про проходження військової служби від 31 жовтня 2004 року; виписним та перевідним епікризами, свідоцтвом про хворобу [PERSON]; наказами відповідача від 05 лютого 2007 року №22-ос про відпустку та від 26 лютого 2007 року №39-ос про виключення із списків особового складу військової частини [PERSON]; заявою [PERSON]від 05 листопада 2007 року про виплату одноразової допомоги та листом відповідача від 26 листопада 2007 року №11/9757 про відмову у виплаті допомоги (а.с. 8-19). Статтею 16 Закону України „Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції на час спірних правовідносин встановлено, що у разі загибелі військовослужбовця, який перебував на кадровій військовій службі або проходив військову службу за контрактом, під час виконання ним обов'язків військової служби сім'ї загиблого виплачується одноразова грошова допомога в розмірі десятирічного грошового забезпечення загиблого (померлого) за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499. Згідно з цим Порядком одноразова грошова допомога в розмірі десятирічного грошового забезпечення загиблого (померлого) виплачується його сім'ї також лише у разі загибелі військовослужбовця під час виконання ним обов'язків військової служби. Тобто, законодавчо визначено, що виплата одноразової грошової допомога в розмірі десятирічного грошового забезпечення загиблого (померлого) військовослужбовця його сім'ї здійснюється за умови смерті військовослужбовця під час проходження ним військової служби лише під час виконання ним обов'язків військової служби. Частиною 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» визначено вичерпний перелік випадків коли військовослужбовці вважаються такими, які виконують обов'язки військової служби. Такими випадками є: на шляху прямування на службу або із служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (учбового) часу, включаючи і перерви, установлені розпорядком (розкладом занять); поза військовою частиною, якщо перебування там відповідало обов'язкам військовослужбовця або він був направлений туди за наказом відповідного командира (начальника); при виконанні державних або громадських обов'язків, якщо навіть ці обов'язки і не були пов'язані з військовою службою; при виконанні обов'язку по врятуванню людського життя, охороні державної, комунальної власності і приватної власності, підтриманню військової дисципліни та охороні правопорядку. Згідно обставин справи та наданих суду доказів смерть [PERSON] настала не внаслідок будь-якої з обставин, які зазначені в даній правовій нормі. Доводи прокурора та позивачки про те, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов'язки військової служби поза військовою частиною, якщо вони були направлені туди за наказом відповідного командира (начальника) не мають відношення до обставин даної справи. Відповідно до виписного епікризу Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України від 01.02.07 військовослужбовця Луцького прикордонного загону сержанта військової служби за контрактом [PERSON] було визнано Центральною Лікарською комісією Державної прикордонної служби України непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку та таким що потребує звільнення від виконання обов'язків військової служби на термін, необхідний для оформлення звільнення з військової служби, але не більше 30 діб. На реалізацію висновку виписного епікризу від 01.02.07 стосовно необхідності звільнення сержанта [PERSON] від виконання обов'язків військової служби на термін, необхідний для оформлення звільнення з військової служби, але не більше 30 діб, наказом начальника Луцького прикордонного загону (командира військової частини 9971) від 05.02.07 № 22-ос сержанту [PERSON] було надано відпустку за станом здоров'я терміном 30 діб з 02.02.07 по 03.03.2007, під час якої військовослужбовець помер. Тобто, в даному випадку [PERSON] відповідно до наказу від 05.02.2007 року №29-ос був звільнений від виконання обов'язків військової служби, а не направлений для її проходження за наказом відповідного командира (начальника). За наведених обставин доводи прокурора та позивачки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і не підлягають до задоволення.

Результат розгляду: denied