Рішення адміністративного суду від 2008-10-03 00:00:00+03

Позивач звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд зобов'язати Державну податкову інспекцію у Фрунзенському районі м. Харкова поновити конституційне право [PERSON] здійснювати конституційний обов'язок сплати податків і зборів під власним ім'ям - за прізвищем, ім'ям та по-батькові, зобов'язати Державну податкову інспекцію у Фрунзенському районі м. Харкова виконувати відносно позивача вимоги частини 2 статті 1 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів», застосовувати до позивача раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів - за прізвищем, ім'ям та по-батькові, зобов'язати Державну податкову інспекцію у Фрунзенському районі м. Харкова вилучити інформацію про [PERSON] із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів та анулювати ідентифікаційний номер наданий [PERSON], зобов'язати Державну податкову інспекцію у Фрунзенському районі м. Харкова зробити в паспорті [PERSON] на сторінках 7-9 відмітку наступного змісту: „Має право здійснювати будь-які платежі без індивідуального ідентифікаційного номеру», завіривши її підписом відповідальної особи та гербовою печаткою Державної податкової інспекції у фрунзенському районі м. Харкова. Свій позов вона обґрунтувала тим, що в листі ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова позивачу повідомили, що згідно з «Порядком внесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів», затвердженого наказом ДПАУ та МВСУ від 19.10.04 № 602/1226 (далі - Порядок), який визначає процедуру внесення відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера до паспорта фізичної особи, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомила про це орган державної податкової служби, фізичній особі, тобто їй необхідно заповнити заяву за ф. №В2 та додаток до ф. № В2. ДПІ повідомила позивачу, що громадяни, які відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера, обліковуються як платники податків за серією та номером паспорта. На думку позивача обліковуючи громадян за серією та номером паспорта податковим органом надається тим самим новий ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів, ідентичний серії та номеру паспорта громадянина, (цифрове ім'я особи), чим позбавляють громадянина, відмовившегося вже від ідентифікаційного номера, немайнового блага, тобто ІМЕНІ (порушується ст. 201 ЦК України). Як вважає позивач відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про Державний реєстр ...», ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова зобов'язана вести її облік як платника податків, за раніше встановленої форми обліку - без застосування індивідуального ідентифікаційного номеру, тобто за прізвищем, ім'ям та по-батькові. Позивач вважає, що своїми діями ДПІ, фактично, відмовила їй в задоволенні її вимог, посилаючись на дію «Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів.». Також позивач вважає, що усні та письмові доводи ДПІ про наявність «Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України, щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів.», який затверджений наказом ДПАУ України і МВС України від 19.10.2004 № 602/1226, не можуть бути прийнятими адміністративною інстанцією (тобто суду) до уваги, оскільки цей порядок вже конкретно визначений в Законі України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків і інших обов'язкових платежів» і не вимагає яких-небудь уточнень. Крім того, вказаний «Порядок...» фактично суперечить багатьом законів і положень чинного законодавства як: Кодекс законів про працю України, Закони України «Про зайнятість населення», «Про охорону праці», «Про оплату праці», «Про колективні договори і угоди», також положенням окремих категорій працівників в Законах України «Про статус народного депутата», «Про статус судців», «Про державну службу», «Про підприємництво» і т.і. Позивач вважає, що вона виконала свій обов'язок , передбачений Законом України. Вона повідомила письмово державні податкові органи про відмову від подальшого прийняття ідентифікаційного номера. Відповідач же не віднісся належним чином до її вимог та не виконав своїх обов'язків, що передбаченні Законом України. Таким чином, дії відповідача позбавляють її права, відмовитися від прийняття ідентифікаційного номера, при виникненні зобов'язань сплати податків, сплачувати податки та платежі, у порядку, що визначений Законом України - без ідентифікаційного номеру, відкривати рахунки у банку, працевлаштовуватися, отримувати соціальні пільги, тощо, чим позбавляють її особистих немайнових благ - імені, принижують людську гідність. Позивач вважає, що дії ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова порушують не тільки міжнародні, українські законодавчі та нормативні акти, але і ряд статей Конституції України. У відповідності до права, наданого їй, Законом України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків і інших обов'язкових платежів» від 22.12.94 № 320-ВР (із змінами, внесеними згідно Закону №1003-ХІУ від 16.07.99), Цивільним Кодексом України (ст.ст. 28, 294, 296) та гарантованим Конституцією України вона має право здійснювати свої обов'язки перед державою, а саме обов'язок сплати податків та інших обов'язкових платежів, під своїм ім'ям, яке складається із прізвища, ім'я та по-батькові та вимагає, щоб її облік в ДПІ здійснювався у відповідності до альтернативного права, наданого їй чинним законодавством за раніше встановленими формами - без застосування ІПН, як би він не складався і не надавався, а за своїм ім'ям - прізвищем, ім'ям та по-батькові. Позивач зазначив, що невиконання своїх обов'язків, порушення норм чинного законодавства відповідачем, змусили її звернутися до суду для захисту прав та свобод гарантованих Конституцією України, міжнародним та українським законодавством і наданих Законом України та просила суд визнати неправомірними дії Державної податкової інспекції у Фрунзенському районі м. Харкова визнати за нею здійснити конституційний обов'язок сплати податків і зборів під власним ім'ям; зобов'язати державну податкову інспекцію у Фрунзенському районі м. Харкова виконати відносно неї вимоги частини 2 статті 1 Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів», застосувати до неї раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів, а саме за прізвищем, ім'ям та по батькові, і анулювати інформацію про неї з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших платежів; зобов'язати Державну податкову інспекцію у Фрунзенському районі м. Харкова зробити в її паспорті на сторінці 7-9 відмітку наступного змісту: «Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру», завірити її підписом відповідної особи та гербовою печаткою Державної податкової інспекції у Фрунзенському районі м. Харкова В судовому засіданні представник позивача підтримала позов в повному обсязі та прохала суд його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Представник Державної податкової інспекції у Фрунзенському районі м. Харкові в судовому засіданні проти позову заперечувала, при цьому вказавши, що до ДПІ у Фрунзенському районі міста Харкова з заявою у вільній формі звернулась позивачка та на цю заяву 03.04.2007 року була надана відповідь з роз'ясненням порядку внесення відмітки про право здійснення будь-яких платежів без ідентифікаційного номеру згідно "Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів" затвердженого Наказом ДПА України та МВС України від 19.10.04 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.04 року №1345/9944 . Позивач з відповідною заявою встановленою форми згідно «Порядку…» до ДПІ у Фрунзенського районі м. Харкова не зверталась. У зв'язку з чим вважають свої дії відповідними закону та просили суд відмовити позивачу в задоволенні позову. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Функції по контролю за дотриманням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків та інших обов'язкових платежів, а також обліку платників податків - фізичних осіб, покладено на державні податкові органи. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів” від 16 липня 1999 року №1003 для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номер та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера. Пунктом 1.1 наказу ДПА України і МВС України від 19 жовтня 2004 року за №1345/9944 „Про затвердження Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів” передбачено, що цей Порядок, розроблений згідно із Законом України „Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів” та Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ „Про затвердження положень про паспорт громадянина України та свідоцтва про народження”, визначає механізм та процедуру внесення відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера до паспорта фізичної особи, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомила про це орган державної податкової служби. Згідно п. 1.5 та п. 2.2 цього наказу особа, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від ідентифікаційного номера, у разі наявності в неї ідентифікаційного номера повідомляє у формі заяви орган державної податкової служби за своїм місцем реєстрації. Форму заяви наведено в додатку 2 до Порядку; крім цього особа пред'являє: свідоцтво про народження, паспорт громадянина України, свідоцтво про шлюб (за наявності), свідоцтво про розірвання шлюбу (за наявності), свідоцтво про зміну імені (за наявності), копію документа про присвоєння ідентифікаційного номера1 (за наявності). Також пунктами 4 і 5 вищевказаного наказу визначено, що фізична особа, яка відмовляється ідентифікаційного номера, подає до органу внутрішніх справ за своїм місцем реєстрації довідку за формою В3 та паспорт громадянина України, а посадова особа органу внутрішніх справ при зверненні громадянина за місцем його реєстрації щодо внесення відмітки до його паспорта розглядає цю довідку щодо повноти і правильності її заповнення та у відповідності пред'явленому паспорту і в разі відсутності невідповідностей вносить на 7-9 сторінку паспорта відмітку, зміст та форму якої наведено в додатку 4. Отже, вище наведеними нормами Порядку, які були чинними на момент звернення позивача до суду, унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів обов'язок унесення відміток покладено на органи внутрішніх справ, та встановлено послідовність дій, які має бути вчинено громадянином при відмові від ідентифікаційного номеру, форму заяви про це та перелік документів, які мають бути до такої заяви додані. Виходячи з вище викладено, а аналізуючи твердження позивача, що ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова їй було відмовлено у праві відмовитись від ідентифікаційного номера за її релігійними переконаннями, то суд приходить до висновку, що таке твердження судом прийнято бути не може тому, що позивачка, і це було підтверджено під час розгляду справі її представником, не зверталась до відповідача з заявою відповідної форми, згідно «Порядку…», з проханням відмінити наданий їй ідентифікаційний номер, а також їй не було надано необхідний комплект документів. Суд аналізуючи відповідь відповідача на заяву позивача в травні 2008 року приходить до висновку, що вона не містить у собі відмови, а носить лише роз'яснювальний характер. З урахуванням таких обставин суд доходить висновку, що дії Державної податкової інспекції у Фрунзенському районі м. Харкова відповідають вимогам Закону України "Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів".

Результат розгляду: denied