Рішення адміністративного суду від 2008-09-04 00:00:00+03

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, в якому вказала, що з 01.02.2003 року вона працювала начальником відділу містобудування та архітектури Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області. 11.01.2007 року була звільнена з вищевказаної посади згідно поданої нею заяви. З 09 червня 2005 року на підставі розпорядження голови Гуляйпільської районної державної адміністрації № 56/1 від 09.06.2005 року вона була відсторонена від виконання посадових обов'язків начальника відділу містобудування та архітектури без збереження заробітної плати. 06.08.2005 року нею була подана заява на ім'я відповідача про звільнення за власним бажанням, але відповідач листом за № 01-13/548 від 25.08.2005 року повідомив, що звільнення позивачки з займаної посади відбудеться лише за вироком суду. Так як позивачка з серпня 2005 року по 20 грудня 2006 року не мала змоги працювати, не мала права суміщати службову діяльність з будь-якою іншою, то як вважає позивачка, вона була позбавлена відповідачем права на працю та отримання заробітної плати, а тому вважає, що з відповідача на її користь необхідно стягнути заробітну плату згідно зі ст. 33 Закону України «Про державну службу», а також середньомісячний заробіток за вимушений прогул у зв'язку з відмовою у звільненні за власним бажанням за період з серпня 2005 року по 20.12.2006 року у розмірі 17867 грн. 02 коп., а так як вона з 10.06.2005 року по 11.07.2005 року знаходилась на лікуванні в Гуляйпільській ЦРЛ, лікарняний лист їй теж не був сплачений, то позивач прохає також стягнути з відповідача 649 грн. 53 коп в рахунок сплати коштів по тимчасовій втраті працездатності. Крім того позивачка прохає на її користь стягнути з відповідача компенсацію за невикористану відпустку за 2005-2006 року в сумі 2860 грн. 31 коп. Так як на думку позивачки відповідач порушив її право на працю та достатній життєвий рівень, поставив під загрозу її життя та здоров'я, діями відповідача їй заподіяна моральна шкода у розмірі 20000 грн., яку позивачка прохає також стягнути з відповідача на її користь. В судовому засіданні прозивачка та її представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, прохали суд їх задовольнити. В судовому засіданні представники відповідача [PERSON], [PERSON]позовні вимоги позивачки не визнали в повному обсязі, суду пояснили, що дійсно 08.06.2005 року постановою слідчого прокуратури Гуляйпільського району [PERSON] за санкцією прокурора Гуляйпільського району [PERSON]позивачка була відсторонена від займаної посади на час досудового та судового слідства, так як відносно неї була порушена кримінальна справа за посадовий злочин. 09.06.2005 року розпорядженням голови районної держадміністрації № 56/1 2. позивачка була усунена від виконання посадових обов'язків начальника відділу архітектури та містобудування з 09.06.2005 року. Позивачка надала адміністрації резолютивну частину постанови по кримінальній справі № 1-84/2006 року від 11 грудня 2006 року, де було вказано, що позивачка звільняється від кримінальної відповідальності в зв'язку з амністією. Після цього вона приступила до виконання посадових обов'язків згідно розпорядження голови райдержадміністрації від 20.12.2006 року № 122 «Про втрату чинності розпорядження голови райдержадміністрації» від 09.06.2005 року № 56/1 «Про усунення від виконання посадових обов'язків». Розпорядженням голови райдержадміністрації від 11.01.2007 року № 3 - [PERSON]з 11.01.2007 року звільнена з посади начальника відділу містобудування та архітектури райдержадміністрації згідно п. 1 ст. 36 КзпП України - за згодою сторін, та їй були нараховані та перечислені на особовий рахунок розрахункові. Раніше з заявою про звільнення з посади по власному бажанню позивачка не зверталася, дії чи бездіяльність адміністрації не оскаржувала, тому представники відповідача вважають, що в задоволенні позову позивачці необхідно відмовити, так як заявлені позовні вимоги безпідставні і не грунтуються на законі, так як відносно позивачки проводилось не службове розслідування, а вона була відсторонена від роботи заходами кримінально-процесуального примусу. Суд, вислухавши доводи сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи приходить до слідуючого: в судовому засіданні було встановлено, що з 01.02.2003 року позивачка працювала начальником відділу містобудування та архітектури Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області. Згідно запису в трудовій книжці позивачці було присвоєно 11 ранг державного службовця. Постановою слідчого прокуратури Гуляйпільського райсуду [PERSON] від 08.06.2005 року за санкцією прокурора Гуляйпільського району [PERSON]позивачка [PERSON]була відсторонена від займаної посади начальника відділу містобудування та архітектури Гуляйпільської районної державної адміністрації на час проведення досудового та судового слідства. Копія постанови 08.06.2005 року за № 20/890 вих. була направлена голові Гуляйпільської районної державної адміністрації [PERSON]. Розпорядженням голови Гуляйпільської районної державної адміністрації № 56/1 від 09.06.2005 року позивачка [PERSON]була відсторонена від виконання посадових обов'язків начальника відділу містобудування та архітектури. З 10.06.2005 року по 11.07.2005 року позивачка знаходилась на лікуванні в Гуляйпільській районній лікарні з діагнозом хронічна ішемічна хвороба серця - стенокардія напруги ПФК, гіпертонічна хвороба І-ІІ ст. Постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2006 року [PERSON] звільнена від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 368 КК України згідно ст. 1 п. Г Закону України «Про амністію» від 31.05.2005 року та провадження по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON]по ч. 1 ст. 368 КК України закрито в зв'язку з амністією. Постанова Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 11.12.2006 року відносно [PERSON]не оскаржувалась та набрала законної чинності. Розпорядженням голови Гуляйпільської районної державної адміністрації № 122 від 20.12.2006 року визнано втраченим чинність розпорядження голови райдержадміністрації від 09.06.2005 року № 56/1 «Про усунення від виконання посадових обов'язків» щодо позивачки. Розпорядженням голови Гуляйпільської районної державної адміністрації від 11.01.2007 року № 3 позивачка звільнена з посади начальника відділу містобудування та архітектури райдержадміністрації згідно п.1 ст. 36 КзпП України - за згодою сторін. Розпорядженням голови Гуляйпільської райдержадміністрації від 12.02.2008 року за № 16 згідно ст. 35 Закону України «Про державну службу», Закону України «Про відпустки» була дана вказівка відділу фінансово-господарського забезпечення апарату райдержадміністрації нарахувати та виплатити [PERSON]компенсацію за 23 календарні дні невикористаної щорічної основної відпустки за фактично відпрацьовані 9 місяців і 14 3. днів за період роботи з 18.09.2004 року по 11.01.2007 року, та 15 календарних днів додаткової відпустки за стаж державної служби. Згідно довідки Гуляйпільської райдержадміністрації позивачці нараховано 1710 грн., видано на руки 1369 грн. 69 коп. Позивачка вважає, що порушені її права та прохає суд стягнути з відповідача заробітну платню згідно зі ст. 33 Закону України «Про державну службу», а також середньомісячний заробіток за вимушений прогул за період з 09.06.2005 року по 20.12.2006 року в розмірі 17867 грн. 02 коп., в тому числі 649 грн. 53 коп згідно лікарняного листа за період з 10.06.2005 року по 11.07.2005 року. Крім того позивачка прохає стягнути з відповідача компенсацію за невикористану відпустку у 2005-2006 роках у сумі 2860 грн. 31 коп., а також стягнути заподіяну моральну шкоду в сумі 20000 грн. Згідно ст. 147 КПК України - в разі притягнення посадової особи до кримінальної відповідальності за посадовий злочин, а так само якщо ця особа притягується до відповідальності за інший злочин і може негативно впливати на хід досудового чи судового слідства, слідчий зобов'язаний відсторонити її від посади, про що виносить мотивовану постанову. Відсторонення від посади проводиться з санкції прокурора чи його заступника. Копія постанови надсилається для виконання за місцем роботи обвинуваченого. Згідно ст. 114 КПК України постанови слідчого, винесені відповідно до закону в кримінальній справі, яка перебуває в його провадженні, є обов'язковими для використання всіма підприємствами, установами, організаціями посадовими особами та громадянами, а згідно ст. 147 КПК України відсторонення від посади відміняється постановою слідчого, коли в подальшому застосування цієї міри відпаде необхідність. Відповідно до ст. 147, 130 КПК України постановою слідчого прокуратури Гуляйпільського району [PERSON] від 08.06.2005 року за санкцією прокурора Гуляйпільського району [PERSON] позивачка [PERSON]була відсторонена від посади на час проведення досудового та судового слідства. Таким чином відсторонення позивачки було заходом кримінально-процесуального примусу. Згідно Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відповідно до положень цього закону відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1. незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи... Згідно ст.2 вищевказаного закону - право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 2) закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; 3) відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав, зазначених в пункті 2 частини першої цієї статті. Згідно ст.11 цього Закону у разі постановлення виправдувального вироку, закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі громадянина у вчиненні злочину, прокурор або суд зобов'язані роз'яснити громадянинові порядок поновлення його порушених прав і відшкодування іншої шкоди, а також на його прохання в місячний термін повідомити про своє рішення трудовий колектив або громадські організації за місцем проживання. Відшкодування моральної шкоди проводиться у разі коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових 4. зусиль для організації свого життя. Відшкодування шкоди у випадках, передбачених п. 1,3,4,5 ст. 3 цього Закону провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені п. 1 ст.3 цього закону і підлягають відшкодуванню визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади). Тому на підставі вищевикладеного та в зв'язку з тим, що в судовому засіданні було встановлено, що позивачка була відсторонена від посади згідно заходів кримінально-процесуального примусу, не підлягає по колу осіб під дію ст. 1,2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди...» та не має права на відшкодування шкоди, передбаченої цим законом, позивачці в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Крім того, суд не приймає до уваги твердження позивачки про те, що в звільненні її з займаної посади згідно поданої нею власноруч заяви, їй відповідачем відмовлено, так як яких-небудь підтверджуючих ці обставини доказів позивачка суду не надала, а судом в судовому засіданні їх добуто не було. Крім того в судовому засіданні було встановлено, що позивачка в суд з скаргою про порушення її прав за ніби-то поданою нею заявою на ім'я відповідача про звільнення за власним бажанням відповідно до ст. 38 КзпП України не зверталася, дії чи бездіяльність Гуляйпільської райдержадміністрації не оскаржувала. Суд також не приймає до уваги вимоги позивачки про відшкодування їй заробітку та моральної шкоди з посиланням на ст. 22 Закону України «Про державну службу», так як в цій статті йде мова про службове розслідування, а відсторонення від роботи допускається у випадках передбачених ст. 46 КзпП України, де вказано, що відсторонення працівників від роботи... допускається у разі: появи на роботі і нетверезому стані, ... відмови від ухилення від обов'язків медичних оглядів..., в інших випадках, передбачених законодавством. Крім того, суд також не приймає до уваги твердження позивачки про те, що їй повинен бути оплачений лікарняний лист за період з 10.06.2005 року по 11.07.2005 року, так як згідно ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням - позивачка була затримана згідно постанови Гуляйпільського районного суду від 06.06.2005 року на 10 діб та відсторонена від посади, трудові обов'язки не виконувались нею, заробітна плата не нараховувалася і втрати її не було. Згідно поданої заяви позивачкою про звільнення, відповідач розпорядженням голови райдержадміністрації від 11.01.2007 року № 3 звільнив її з посади начальника відділу містобудування та архітектури згідно п. 1 ст. 36 КзпП України та виплатив їй розрахункові. Посилання позивачки на порушення відповідачем її конституційних прав являється безпідставним та необгрунтованим, так як до позивачки були застосовані заходи процесуального примусу в процесі публічного обвинувачення, де діє принцип невідворотності покарання.

Результат розгляду: denied