Рішення адміністративного суду від 2008-07-15 00:00:00+03

До Житомирського окружного адміністративного надійшов позов громадянина Італії [PERSON] про визнання рішення про видворення іноземця нечинним Позов мотивовано тим, що відповідачем безпідставно прийнято рішення про видворення з України [PERSON] з забороною в'їзду на територію держави строком на шість місяців, з яким позивач не погоджується. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив та просив суд визнати рішення відповідача за №92 від 21 лютого 2008 року протиправним і його скасувати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. 21.02.2008 року начальником ВГІРФО УМВС України в Житомирській області прийнято рішення №92 про видворення з України громадянина Італії [PERSON] до 28.02.2008 року та цим же рішенням заборонено йому в'їзд на територію держави строком на шість місяців. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] проживає в с.Троковичі Черняхівського району Житомирської області, має приватну власність, що підтверджується договором купівлі-продажу від 12.07.2006 року. Рішенням виконавчого комітету Троковицької сільської ради №74 від 20.06.2007 року позивачу надано дозвіл на відкриття торгівельної точки на території сільської ради, а також рішенням №75 від 20.06.2007 року надано дозвіл на реконструкцію та добудову житлового будинку. Твердження відповідача про те, що [PERSON] систематично порушує правила перебування в Україні іноземних громадян є безпідставними, так як постановою Богунського районного суду м.Житомира від 20.02.2008 року по справі №3-2790/08 [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності передбаченої ст.203 ч.1 КУпАП. Інших доказів протиправної поведінки позивача відповідач суду не надав. Відповідно до ч.5 ст.32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі - Закон) орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду після прийняття рішення про видворення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону іноземець та особа без громадянства, який вчинив злочин або адміністративне правопорушення, після відбуття призначеного йому покарання чи виконання адміністративного стягнення може бути видворений за межі України. Рішення про видворення його за межі України після відбуття ним покарання чи виконання адміністративного стягнення приймається органом внутрішніх справ за місцем його перебування з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення. За рішенням органу внутрішніх справ видворення іноземця та особи без громадянства за межі України може супроводжуватися забороною подальшого в'їзду в Україну строком до п'яти років. Відповідач вказавши на те, що у позивача відсутні в Україні житло, знайомі та близькі (громадяни України), засоби для існування, не надав достатніх доказів для підтвердження цього та вищевикладене спростовується тим, що позивач має приватну власність та бажає займатися підприємницькою діяльністю, а також характеризується з позитивної сторони та підтверджується наявними матеріалами справи. Відповідно до ст.2 Закону іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов'язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства є рівними перед законом незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, ставлення до релігії, роду і характеру занять, інших обставин. Відповідно до ч.4 ст.6 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни та юридичні особи України. Стаття 2 КАС України вказує на те, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. П. 4 с.128 КАС України передбачає, що у разі неприбуття відповідача -суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В зв'язку з вищевикладеним, суд вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав достатніх доказів на підтвердження своєї правової позиції, а тому відсутні підстави для видворення за межі України [PERSON].

Результат розгляду: granted