Рішення адміністративного суду від 2009-11-19 00:00:00+02

Управління Пенсійного фонду України в м. Токмаку Запорізької області звернулось з адміністративним позовом до Відкритого акціонерного товариства «Токмацький ковальсько-штампувальний завод» про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату пенсій, призначених на пільгових умовах пенсіонерам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в розмірі 17062 грн. 50 коп. за період з січня 2009 року по травень 2009 року, посилаючись на те, що колишнім працівникам ВАТ «Токмацький ковальсько-штампувальний завод» призначені пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р № 36, згідно п. «б»- «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» для платників збору об'єктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначений відповідно до п. п. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Порядок відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах регулюється «Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до пенсійного фонду України» від 19.12.2003р. та Прикінцевими Положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування». Починаючи з січня 2009 р. ВАТ «Токмацький ковальсько-штампувальний завод» не сплачує вказані платежі, в наслідок чого у відповідача станом на 01.06.2009 виникла заборгованість перед Управлінням Пенсійного фонду України по відшкодуванню фактичних витрат на виплату пільгової пенсій вищевказаним пенсіонерам в сумі 17062 грн. 50 коп., що підтверджується відповідним розрахунком та актом звірки заборгованості. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та дала пояснення в обґрунтування позову аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачем подані заперечення проти позову, відповідно до яких відповідач позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити, зазначаючи, що ще до моменту звернення позивача до адміністративного суду з позовом про стягнення заборгованості з фактичних витрат на виплату та доставку пенсій в розмірі 17 062 грн. 50 коп. відповідач в добровільному порядку перерахував на рахунок ВАТ «Ощадбанк» в м. Запоріжжя існуючу суму заборгованості в розмірі 17062 грн. 50 коп., що підтверджується випискою філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» по особових рахунках за період з 26.08.2009 по 26.08.2009. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити та дав пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях проти позову. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» № 400/97-ВР від 26.06.1997 р. встановлено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників. Відкрите акціонерне товариство «Токмацький ковальсько-штампувальний завод» є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», а також платником страхових внесків відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зареєстрований в УПФУ в м. Токмаку Запорізької області як платних страхових внесків. Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.03 № 1058 визначено принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду. Відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», суб'єкти підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи повинні сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у 100 % розмірі від об'єкта оподаткування, яким є фактичні витрати на виплати та доставку пенсій, призначених відповідно до п. п. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення». За приписами ч. 2 розділу 15 (Прикінцеві положення) Закону № 1058, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на ін. роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди застрахованим вищезгаданим особам пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому, зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, що діяв до надбання чинності Законом № 1058. Таким чином, відповідно до розділу 15 (Прикінцеві положення) Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсії на пільгових умовах призначаються на підставі законодавства, що діяло раніше, тобто на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення». При цьому, відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій до досягнення працівником пенсійного віку, призначених за Списком № 2 мають здійснюватись відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згідно з п. п. 6.1., 6.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.03 № 21-1 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.04 за № 64/8663, надалі - Інструкція № 21-1), відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058 в розмірі 100 % фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абз. 1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідно до п. 6 п. п. 6.2. Інструкції № 21-1, витрати на виплату і доставку пенсій призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах покривається цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому, стаж на останньому підприємстві враховується в повному обсязі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах. Згідно з пунктами 6.4, 6.8 цієї Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року на протязі 10 днів з дня прийняття рішення про призначення пенсії. Підприємства щомісяця, до 25 числа, вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Абзацом 8 п. 3 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що органи Пенсійного фонду України мають право звернутись до суду з позовом про стягнення недоїмки. Не сплачені суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій стягуються відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Разом з тим, суд враховує наступне. В матеріалах справи знаходиться Акт звірки заборгованості по відшкодуванню пільгових пенсій ВАТ «Токмацький ковальсько-штампувальний завод» до УПФУ в м. Токмак, підписаний посадовими особами сторін і завірений печатками підприємств, який свідчить, що сума заборгованості по пенсіонерам, які проживають поза межами міста станом на 01.06.2009 становить 17062 грн. 50 коп., що підтверджується розрахунком суми позову. Судом встановлено, що відповідач по справі в добровільному порядку перерахував на рахунок ВАТ «Ощадбанк» в м. Запоріжжя існуючу суму заборгованості в розмірі 17 062 грн. 50 коп. з вказівкою в розрахункових документах: «Призначення - заборгованість по відшкодуванню пільгових пенсій ВАТ «ТКШЗ» зг. акту без ПДВ», що підтверджується випискою філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» по особових рахунках за період з 26.08.2009 по 26.08.2009. Як пояснив представник позивача, і ця обставина підтверджується довідкою позивача про сплату № 3741/08 від 30.09.2009, відповідач дійсно перерахував 26.08.2009 суму у розмірі 17062 грн. 50 коп. на рахунок УПФУ у м. Токмаку, але вказана сума була зарахована позивачем у рахунок погашення існуючої загальної заборгованості підприємства по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Згідно з пунктом 6 статті 7 Закону України від 20.05.1999 № 679-ХІV «Про Національний банк України», Національний банк України визначає систему, порядок і форми платежів. Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками. Із наведеного випливає, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним законом з питань функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення страхувальниками недоїмки. Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного страхувальником. За таких обставин самостійне зарахування Управлінням Пенсійного фонду України в м. Токмаку сплачених страхувальником сум у рахунок боргу або тих зобов'язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування страхувальником коштів, є неправомірним. Таким чином, аналіз зазначених вище вимог законодавства та наявні матеріали справи свідчать про те, що відповідач завчасно, ще до моменту звернення позивачем до адміністративного суду з позовом про захист своїх прав, в добровільному порядку усунув існуюче порушення, перерахувавши до банківської установи суму заборгованості в розмірі 17 062 грн. 50 коп. згідно з підписаним сторонами Акту звірки взаємних розрахунків станом на 01.06.2009. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених пенсіонерам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у розмірі 17062 грн. 50 коп., яка сплачена у добровільному порядку відповідачем ще до звернення позивача до суду, не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, ст. ст. 11, 17, 94, 160, 163 КАС України, -

Результат розгляду: denied