Рішення адміністративного суду від 2008-05-20 00:00:00+03

Позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про визнання неправомірними дій в частині відмови у виплаті грошової компенсації за неотримане речове майно за період з 11.03.2000 року по 28.04.2006 року та стягнення компенсації за не отримане речове майно в сумі 2685,50 грн. В судовому засіданні позивач пояснив, що він проходив військову службу у Гощанському об'єднаному військовому комісаріаті і за час проходження служби перебував на речовому забезпеченні у Рівненському обласному військовому комісаріаті. Згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України № 71 від 31.03.2006р. був звільнений з лав Збройних Сил України у запас у зв'язку зі скороченням штатів. За час проходження служби в Збройних Силах України ним не було отримано речове майно за період з 11.03.2000 року по 28.04.2006 року на загальну суму 2685,50 грн. В обґрунтуваннях своїх позовних вимог, [PERSON] посилається на ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» де передбачено, що військовослужбовці під час проходження ними військової служби отримують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них, а також на п. 27 Положення «Про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1444 від 23.10.2004 року, згідно якого військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації. Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у виплаті йому грошової компенсації за неотримане речове майно протиправними та просить стягнути з Рівненського обласного військового комісаріату грошову компенсацію за неотримане речове майно за період з 11.03.2000 року по 28.04.2006 року в сумі 2685,50 грн. Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову. В судовому засіданні представник відповідача в обґрунтування своїх заперечень посилається на ст. 2 Закону України від 17.02.2000 р. № 1459 «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», якою з 11.03.2000 року призупинено дію частини другої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них. Зазначає, що у зв'язку з цим, починаючи з 2001 року в державному бюджеті кошти на компенсацію за речове майно військовослужбовцям Збройних Сил України не передбачено. А пунктом 59 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» дію пункту 2 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (із змінами, внесеними Законом України від 3 листопада 2006 року N 328-V) - зупинено (щодо виплати грошової компенсації за належне до видачі речове майно). Виходячи із вищезазначеного та Законів України „Про Державний бюджет України на 2007 рік», «Про Державний бюджет України на 2008 рік» витрати на грошову компенсацію замість речового майна звільненим у запас або відставку військовослужбовцям не передбачені і Міністерству оборони України кошти на зазначені цілі не виділялися. До того ж Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік», взагалі компенсація за речове майно скасована. Крім того, представник відповідача вважає, що позивачем безпідставно було пропущено річний строк для звернення до адміністративного суду з даним позовом. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, в судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у Гощанському об'єднаному військовому комісаріаті і за час проходження служби перебував на речовому забезпеченні у Рівненському обласному військовому комісаріаті. Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України № 71 від 31.03.2006 року позивач звільнений в запас за п.63, підпункт «г» Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України (у зв'язку зі скороченням штатів). За час проходження служби [PERSON] не отримав речового майна на загальну суму 2685,50 грн. Згідно довідки-розрахунку № 246 від 11.11.2007 року (а.с.4) в період до 11.03.2000 року позивачу підлягали до видачі предмети речового майна на суму 535,37 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній до 17.02.2000 року) військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них. Однак, згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено річний строк, який, якщо не встановлено, інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Під час проходження служби і на момент звільнення позивач знав про порушення свого права, але до суду своєчасно не звернувся. З 2000 року до моменту звернення до суду з позовом пройшов тривалий час. З моменту набрання чинності КАС України, позивач в річний термін теж до суду не звернувся. Причин пропуску строку, що можуть бути визнані судом поважними, позивачем не повідомлено. Крім того, на пропущенні строку звернення до адміністративного суду наполягав відповідач. Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. А тому у задоволенні позовних вимог, що стосуються виплати грошової компенсації за неотримане до 11.03.2000 року речове майно на суму 535,37 грн. слід відмовити у зв'язку з пропущенням строку для звернення до суду. Згідно довідки-розрахунку № 246 від 11.11.2007 року в період з 11.03.2000 року позивачу підлягали до видачі предмети речового майна на суму 2150,13 грн. Однак, згідно з п.2 Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від 17.02.2000 року (в редакції чинній на момент звільнення позивача) дію частини другої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців) призупинено. Посилання позивача на Постанову Кабінету Міністрів № 1444 від 28.10.2004 року, якою затверджене Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, є безпідставними, так як спірні правовідносини було врегульовано Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що має вищу юридичну силу, аніж Постанова Кабінету Міністрів України. Оскільки дію Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців) призупинено, то спірні правовідносини не можуть регулюватися Постановою Кабінету Міністрів № 1444, яка прийнята на виконання вимог ч.2 ст.9 даного Закону. А тому на час звільнення [PERSON] із Збройних Сил України правові підстави для виплати йому грошової компенсації взамін неотриманого речового майна в сумі 2150,13 грн. відсутні. Крім того, пунктом 7 Закону України від 03.11.2006 року № 328-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» (далі, - Закон № 328-V) редакцію ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" змінено. Згідно з п.8 Закону № 328-V Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" доповнено ст. 91, пунктом 2 якої передбачено право військовослужбовців, що проходять службу за контрактом та кадрових військовослужбовців на отримання грошової компенсації у розмірі вартості належного їм за нормами забезпечення майна. Відповідно до розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 328-V цей Закон набирає чинності з 1 січня 2007 року, крім абзацу чотирнадцятого пункту 1, другого речення абзацу одинадцятого підпункту 11, абзацу дев'ятого підпункту 14 пункту 2, абзацу сьомого пункту 5, абзацу шостого пункту 11, абзацу шостого пункту 13 розділу I цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2008 року. Однак, згідно п.2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 328-V витрати, пов'язані з реалізацією норм цього Закону у 2007 році, здійснюються в межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України на 2007 рік на утримання Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів. Відповідно до п. 59 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом дію пункту 2 статті 91 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (із змінами, внесеними Законом України від 3 листопада 2006 року N 328-V) на 2007 рік зупинено. Пунктом 67 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» в Законі України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 15, ст. 190 із наступними змінами) пункт 2 статті 91 виключено. Дані норми Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів", Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2008 рік”, не змінювались, неконституційними не визнавались, а відтак є чинними і підлягають застосуванню та виконанню відповідно до ст. 68 Конституції України. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно з 11.03.2000 року в сумі 2150,13 грн. є безпідставними і задоволенню не підлягають. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскільки в період з дня набрання чинності Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" і до моменту звільнення позивача з військової служби виплата грошової компенсації за неотримане речове майно діючими нормативними актами передбачена не була, то суд приходить до висновку, що відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За наведених обставин, позовні вимоги [PERSON] до Рівненського обласного військового комісаріату щодо визнання неправомірними дій та стягнення грошової компенсації в розмірі 2685,50 грн. до задоволення не підлягають. Судові витрати по справі згідно ст.94 КАС України покладаються на позивача.

Результат розгляду: denied