Рішення адміністративного суду від 2008-08-29 00:00:00+03

Позивач - [PERSON] , звернувшись з позовом до суду та уточнивши свої позовні вимоги в суді, просить стягнути з Рокитнівської районної державної адміністрації на його користь не нараховану та не виплачену заробітну плату за період з 25 квітня 2007 року по 22 лютого 2008 року та моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що 25 квітня 2007 року постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області було задоволено повністю його позовні вимоги до Рокитнівської районної державної адміністрації про скасування розпоряджень про звільнення його з посади, поновлено його на роботі та стягнено на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу і моральну шкоду. Дана постанова була оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. 22 листопада 2007 року апеляційна скарга Рокитнівської районної державної адміністрації на постанову Рокитнівського районного суду від 25 квітня 2007 року була задоволена частково, однак нею також скасовано пункт 2 розпорядження виконувача обов'язків голови Рокитнівської районної державної адміністрації № 83-к від 18.12.2006 року про звільнення його з посади заступника голови Рокитнівської районної державної адміністрації, зобов'язано Рокитнівську районну державну адміністрацію поновити його на посаді заступника голови Рокитнівської районної державної адміністрації, стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 3675 грн. 77 коп. та моральну шкоду в розмірі 500 грн. на його користь так як і визначив суд першої інстанції станом на 25 квітня 2007 року. Апеляційним судом було підтверджено рішення суду першої інстанції, а постанова набрала законної сили з моменту її проголошення - 22 листопада 2007 року. Позивач також зазначив, що на його неодноразові звернення як в усній так і в письмовій формі керівництво Рокитнівської районної державної адміністрації належним чином не реагувало та тільки після звернення до підрозділу примусового виконання відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Рівненській області, яким було відкрито виконавче провадження. 22 лютого 2008 року головою Рокитнівської районної державної адміністрації Поліщуком В.П. було прийнято розпорядження за № 16-к за яким його було поновлено на посаді заступника голови Рокитнівської районної державної адміністрації з 18 грудня 2006 року та повністю виконане рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2007 року. При поновленні заробітна плата за період вимушеного прогулу йому нарахована та виплачена не була. Дії відповідача вважає незаконними та просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала суду письмові заперечення в яких зазначила, що Рокитнівською райдержадміністрацією в повному обсязі виконано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2007 року та сплачено суму стягнуту судом за час вимушеного в розмірі 3675 грн. 77 коп. та моральну шкоду в розмірі 500 грн. Згадані судові рішення про поновлення [PERSON]. на посаді заступника голови Рокитнівської райдержадміністрації ними оскаржено в касаційному порядку. Просить в задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши учасників процесу, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з таких підстав. Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. На думку суду, представником відповідача правомірність своїх дій не доказана. Згідно ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. 22 лютого 2008 року головою Рокитнівської районної державної адміністрації Поліщуком В.П. було прийнято розпорядження за № 16-к за яким його було поновлено на посаді заступника голови Рокитнівської районної державної адміністрації з 18 грудня 2006 року. Отже, до дня прийняття згаданого розпорядження та фактичного виконання рішення про поновлення на роботі позивач перебував у вимушеному прогулі. Судовим рішенням за вимушений прогул за період з 18 грудня 2006 року по 25 квітня 2007 року було стягнуто 3675 грн.77 коп. на користь [PERSON].. Відповідно до ст.236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Оскільки, на даний час цей спір є підвідомчий Рівненському окружному адміністративному суду, а не Рокитнівському районному суду, що розглядав спір про поновлення на роботі [PERSON]. та мав винести ухвалу про виплату середнього заробітку за час затримки, то в межах своєї компетенції та заявлених вимог суд приймає рішення про нарахування та виплату середнього заробітку позивачу, який не охоплений судовим рішенням від 25 квітня 2007 року - з дати винесення до дня фактичного поновлення на роботі 22 лютого 2008 року. За наведених обставин позовні вимоги щодо виплати відповідачем [PERSON]. заробітної плати за період з 25 квітня 2007 року по 22 лютого 2008 року підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають до задоволення повністю. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, то суд вважає що сума є необґрунтованою та значно завищеною, а тому до стягнення підлягає 1000 грн.

Результат розгляду: granted