Рішення адміністративного суду від 2008-04-23 00:00:00+03

Позивач був звільнений в запас зі служби в органах Служби Безпеки України на підставі Наказу Голови від 30.12.2003 р. № 12322ос у зв'язку з хворобою. Йому була призначена пенсія відповідного розміру на підставі поданих ним документів В матеріалах справи містяться також докази про здійснення позивачу перерахунку пенсії в періоди з 01.01.2005, 01.01.2006. Відповідно до ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. 05.07.2007 р. [PERSON] звернувся із заявою до начальника Фінансово-економічної служби Служби Безпеки України з проханням підготувати і направити до Пенсійного фонду України подання на перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшення розміру посадового окладу та становлення нової надбавки у збільшеному розмірі за посадою на підставі наказу Служби Безпеки України від 06.03.2006 р. № 156/ДСК та наказу Голови Служби Безпеки України від 31.12.2003 р. № 574/ДСК. Фінансово-економічною службою Служби безпеки України було направлено листа від 09.07.2007 р. № 21/5-2659 до Пенсійного фонду України про грошове забезпечення позивача для здійснення перерахунку його пенсії з урахування підвищеного посадового окладу та збільшеного розміру надбавки. Як встановлено судом під час розгляду справи відповідачем не було проведено перерахунку та виплати пенсії позивачу. Свою бездіяльність останній мотивував відсутністю, підтверджених перевіркою та відповідних чинному законодавству, довідок про зміни у грошовому забезпеченні та офіційного їх подання з необхідними поясненнями до органів Пенсійного фонду України для здіснення відповідних перерахунків пенсій. Відповідно до ст.99 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік»передбачено, що військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", пенсії призначаються (перераховуються) органами Пенсійного фонду України. Виплата пенсій, в тому числі призначених до введення в дію цього Закону, здійснюється органами Пенсійного фонду через установи ВАТ "Ощадний банк України" за місцем фактичного проживання пенсіонера або за його бажанням через установи банків, з якими Пенсійним фондом України укладено відповідні договори, на підставі документів та у порядку, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522, якою затверджено «Порядок передачі органам Пенсійного фонду України функції з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян», передбачено, що органи Пенсійного фонду України приймають згідно із затвердженими графіками від органів, що здійснюють призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пенсійні справи, виплатні та інші документи, необхідні для виконання функцій з призначення і виплати пенсій. Зважаючи на те, що відповідачу були надані всі необхідні та передбачені чинним законодавством України документи для проведення перерахунку та виплати позивачу раніше призначеної пенсії, суд не приймає до уваги надані відповідачем посилання на неможливість виконання покладених на нього функцій у зв'язку з наявністю сумнівів щодо довідок про зміни у грошовому забезпеченні та офіційного їх подання з необхідними поясненнями до органів Пенсійного фонду України для здіснення відповідних перерахунків пенсій. Крім того, судом встановлено, що як на момент звернення позивача до суду з позовом, так і в процесі розгляду справи, відповідачем не було проведено перерахунку та виплати раніше призначеної пенсії позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічна норма закріплена і в ч. 2 ст. 19 Конституції України. Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності допущеної з його боку бездіяльності. У той же час, вимоги позивача, в частині перерахунку пенсії з 01.01.2007 року, не можуть бути задоволені, оскільки обов'язок перерахунку пенсії у відповідача виник з моменту отримання від позивача звернення з відповідною заявою про перерахунок. Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Зважаючи на вищевикладене та

Результат розгляду: partial