Рішення адміністративного суду від 2008-09-04 00:00:00+03

[PERSON]звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м.Дніпропетровська щодо вилучення зі складу середньомісячної заробітної плати 15% винагороди за вислугу років при призначенні та перерахунку пенсії, не включення в розрахунок пенсії на момент її призначення середньомісячних розмірів матеріальної допомоги на оздоровлення та грошової винагороди за сумлінну безперервну працю і зразкове виконання трудових обов'язків та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату пенсії, починаючи з 18.10.2005 року з урахуванням у складі заробітної плати винагороди за вислугу років у розмірі 40% посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання, повної суми матеріальної допомоги на оздоровлення та повної суми грошової винагороди за сумлінну безперервну працю, з яких справлявся збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Позивач підтримала позовні вимоги та просить суд задовольнити адміністративний позов повністю, визнавши дії відповідача неправомірними та зобов'язавши останнього вчинити певні дії. Відповідач проти позову заперечує, вказує, що стаж на державной службі обчислюється згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283. Так, Позивачка вийшла на пенсію відповідно до Закону України "Державну службу". Пенсійні відносини державних службовців урегульовані ст.ст. 37, 37-1 Закону України "Про державну службу". Відповідно до вказаних норм Закону, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії. У разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, розробленої відповідно Законів України "Про державну статистику" та "Про оплату праці", затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, винагорода за вислугу років, що має систематичний характер відноситься до фонду додаткової заробітної плати (підпункт 2.2.2 пункту 2.2 Інструкції), грошова винагорода державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків (підпункт 2.3.2 пункту 2.3 Інструкції) та матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, ....)...(підпункт 2.3.3 пункту 2.3 Інструкції) відносяться до інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Стосовно порушених питань щодо надбавок (матеріальна допомога та грошова винагорода), відповідно до Закону України "Про оплату праці" матеріальна допомога є складовою заробітної плати та згідно із Законом України "Про державну службу" матеріальна допомога теж входить до фонду заробітної плати, але не належить до надбавок, які враховуються при обчисленні пенсії державного службовця. Тобто позивач вважає за надбавки - особливий вид оплати праці. Крім того, представник відповідача, посилаючись на ст.ст.99,100 КАС України, просив відмовити в задоволені позову, оскільки позивачем пропущений річний строк звернення до суду. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, вважає необхідним задовольнити даний позов повністю з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, [PERSON]. вийшла на пенсію державного службовця 18 жовтня 2005 року. На момент призначення пенсії позивачки, стаж її роботи на державній службі був визначений відповідачем в 16 років 01 місяць 17 днів. Для призначення пенсії [PERSON]. відповідачу були подані довідки ДПА у Дніпропетровській області від 17.10.200526291/10/05-017 та № 26292/10/05-017 про заробітну плату за останні 24 місяці роботи. При розрахунку розміру пенсії на момент її призначення відповідачем прийнята до розрахунку винагорода за вислугу років у розмірі 25% посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання, замість 40%, яку позивач отримувала відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання" № 1013 від 12.09.1997 року та не прийнята в повній сумі матеріальна допомога на оздоровлення до щорічної відпустки, яка виплачувалася позивачу відповідно до ст.35 Закону України "Про державну службу", а також грошова винагорода за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, яка була виплачена [PERSON]. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 212. В подальшому, при перерахунку пенсії у зв'язку з виникненням права на перерахунок станом на 01.04.2006 року, згідно довідки від 08.09.2006 року № 21485/10/05-018, станом на 01.05.2007 року згідно довідки від 09.07.2007 року № 18068/10/05-219 у зв'язку з підвищенням заробітної плити працюючим державним службовцям відповідно до ст. 37-1 Закону України "Про державну службу", винагорода за вислугу років у розмірі 15% у складі середньомісячної заробітної плати також відповідачем не враховується. На звернення позивача від 02.02.2006 року 08.09.2006 року щодо перерахунку пенсії листом від 16.03.2006 року № Н-26 відповідачем повідомлено про розрахунок пенсії відповідно до діючого законодавства. На звернення позивача в Комісію з питань пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій рішенням Комісії від 07.04.2008 року у перерахунку пенсії з урахуванням спірних виплат було відмовлено з посиланням на те, що надбавка за вислугу років на державній службі взята у розмірі 25%, оскільки надбавка за вислугу років передбачена Законом за стаж на державній службі, який обчислюється згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283. Винагорода за вислугу років, яка виплачується посадовим особам органів Державної податкової служби, які мають спеціальні звання, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 року № 1013, не належить до надбавок, які враховуються при обчисленні пенсії державного службовця. Матеріальна допомога та грошова винагорода вірно не враховані у складі заробітної у складі заробітної плати (за 24 місяці, за які взято надбавки та премії), оскільки ці виплати не передбачені як складові частини заробітної плати по ст. 33 Закону, а тому не можуть враховуватися у заробіток, з якого обчислюється пенсія державному службовцю. Відповідачем не виконані вимоги частини другої ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723, якими передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80-90 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії. Частиною другою статті 33 вказаного Закону передбачено, що заробітна тата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Частиною сьомою статті 33 передбачено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Працюючи саме на державній службі, позивач отримувала надбавку за вислугу років у розмірі 40 відсотків посадового окладу з урахуванням доплати за спеціальне звання, встановлену Державною податковою адміністрацією у Дніпропетровській області і з якої нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Шкала щомісячної надбавки за вислугу років, яку застосував Відповідач при розрахунку розміру пенсії на момент виходу на пенсію державного службовця, визначена Положенням про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади (далі - Положення), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року № 1049 "Про надбавки за вислугу років для працівників органів виконавчої влади"(далі - постанова № 1049). Вказана шкала чітко відповідає шкалі визначення розміру надбавки за вислугу років, передбачену ч.5 ст. 33 Закону України "Про державну службу", якою визначено, що надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки -10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - ЗО, понад 25 років - 40 відсотків. Пунктом 1 ч.2 постанови № 1049 чітко вказано, що Положення не поширюється на службових осіб митних органів, працівників органів контрольно-ревізійної служби, податкової служби та інших органів, а також військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, для яких встановлено інші умови і порядок виплати надбавок за вислугу років. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 року № 1013 "Про Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання" затверджені розміри винагороди за вислугу років. До стажу роботи цієї категорії державних службовців, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається час роботи в органах державної податкової служби, на посадах і в органах, визначених Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283 "Про порядок обчислення стажу державної служби", а також на підприємствах, в установах, та в організаціях на посадах бухгалтерів, економістів, фінансистів, юристів, інженерів-програмістів, інженерів-системотехників, інженерів-електроників, якщо ці працівники мали спеціальну освіту, працювали за фахом та перейшли на роботу до податкової адміністрації (інспекції і зараховані на відповідну посаду. Затвердженою шкалою передбачена виплата винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за спеціальне звання у таких розмірах: від 1 до 2 років - 5, від 2 до 5 років - 10, від 5 до 10 років - 20, від 10 до 15 років - 25, від 15 до 20 років -30, від 20 до 25 років - 35, від 25 і більше років - 40. Протоколом засідання постійно діючої комісії про встановлення стажу роботи для виплати винагороди за вислугу років службовим особам та спеціалістам державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області станом на 01.08.2000 року [PERSON]. був встановлений стаж роботи для виплати винагороди за вислугу років 25 років 2 дні та визначений розмір винагороди за вислугу років - 40% посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання. Відповідно до наказу Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області від 31.08.2000 року № 422-0 "Про виплату винагороди за вислугу років" винагорода за вислугу років у розмірі 40% виплачувалася позивачу щомісячно за фактично відпрацьований час та у межах встановленого фонду оплати праці. На момент виходу на пенсію [PERSON]. мала спеціальне звання - радник податкової служби 1 рангу. Слід зазначити, що зміна розміру винагороди за вислугу років, або встановлення іншого, ніж встановлений податковим органом, не є повноваженням Відповідача (пункт 4 Порядку, затвердженого постановою № 1013). З огляду на викладене, дії відповідача щодо самостійного визначення розміру щомісячної винагороди за вислугу років, встановленого спеціальною комісією та затвердженого керівником державного податкового органу відповідно до постанови № 1013, до розміру щомісячної надбавки за вислугу років за шкалою визначеною постановою № 1049 виключно для працівників органів виконавчої влади в залежності тільки від стажу державної служби, вчинені в порушення вимог частини 7 статті 33 Закону України "Про державну службу". Також, заробітна плата працівників, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності регулюється Законом України "Про оплату праці". Оплата праці державних службовців регулюється статтею 33 Закону України "Про державну службу". Згідно із частинами другою, шостою, сьомою статті 33 зазначеного Закону заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 35 Закону України "Про державну службу" щорічна відпустка надасться з виплатою допомоги на оздоровлення. Постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.1993 року № 2288 встановлено, що керівникам надано право, в межах встановленого фонду оплати праці, надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати. Враховуючи, що джерелом виплати матеріальної допомоги на оздоровлення є фонд заробітної плати, то матеріальна допомога, яка виплачувалась до щорічної відпустки, відповідно до статті 35 Закону України "Про державну службу" і з якої нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, є складовою частиною фонду заробітної плати, а тому являється об'єктом для призначення і перерахунку пенсії відповідно до ст.ст. 37,37-1 вказаного Закону. Відповідно до статті 2 Закону України "Про оплату праці" в структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні компенсаційні виплати. До останніх належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсації та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які проводяться понад встановлені зазначеними актами. Являючись бюджетними установами, державні податкові органи України справляють статистичну звітність з праці за формою 1-ПВ, за якою фонд оплати праці визначається згідно з Інструкцією зі статистики заробітної плати, розробленої відповідно до вказаного Закону, затвердженої наказом Держкомстату № 5 від 13 січня 2004 року та зареєстрованої в Мінюсті 27 січня 2004 року за № 114/8713. Згідно підпункту 2.3.3 пункту 2.3 статті 2 Інструкції, матеріальну допомогу, що має систематичний характер, надану всім або більшості працівників (на оздоровлення) віднесено до інших компенсаційних виплат. Як вказують „Узагальнення судової практики Вищого адміністративного суду України розгляду справ, пов'язаних з перерахунком пенсій деяким категорій державних службовців....” від 25 грудня 2006 року, надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами та матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження Матеріали справи свідчать, що перебуваючи на державній службі позивачка отримувала спірні виплати, запроваджені постановами Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 року та від 13.12.1993 року № 2288, і була звільнена з державної служби 22 грудня 2006 року у зв'язку з виходом на пенсію після їх запровадження. Відмова відповідача у врахуванні у складі заробітної плати на момент призначення пенсії грошової винагороди в сумі 2969.00грн., нарахованої та виплаченої у серпні 2004 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 212 "Про затвердження Порядку видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків " (далі - постанова № 212) є такою, що вчинена всупереч вимог діючого законодавства України. Відповідно до ст.2 Закону України "Про оплату праці" в структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні компенсаційні виплати. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Відповідно до ст. 4 постанови № 212 сума грошової винагороди включається до фонду оплати праці та відповідно до законодавства враховується під час визначення бази (об'єкта) для оподаткування, для нарахування страхових внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування та збору до Пенсійного фонду. Таким чином, грошова винагорода, нарахована та виплачена у серпні 2004 року в сумі 2969.00 грн. є складовою заробітної плати серпня 2004 року, з якої справлявся збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, що зобов'язує Відповідача врахувати її у складі середньомісячної заробітної плати при призначенні пенсії у розмірі 1/24 її частини (123,70 грн.). Таким чином, спірні виплати у вигляді повної суми винагороди за вислугу років, а не її частини, повної суми матеріальної допомоги на оздоровлення та грошової винагороди за сумлінну і безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків є складовими заробітної плати, з якої справляється збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, яка являється об'єктом призначення і перерахунку пенсії державного службовця відповідно до статей 37, 37-1 Закону України "Про державну службу". Щодо пропуску строку звернення до адміністративного суду, то суд виходить з того, що згідно з ч.2 ст.99 КАС України річний строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Під час прийняття постанови, відповідно до п.2 ч.1 ст.161 КАС України суд вирішує чи є фактичні дані, що стосуються пропущення строку звернення до суду, які мають значення для вирішення справи, то докази на їх підтвердження. Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач, дізнавшись про порушення своїх прав та законних інтересів, зверталась за підтвердженням факту такого порушення, а також отримання відповідних доказів, до відповідача та ДПА у Дніпропетровській області. Лише 07.04.2008 р. відбулось засідання комісії з рішення питань по застосуванню діючого законодавства України з пенсійного забезпечення, що підтверджується витягом з протоколу № 8, доданого до матеріалів справи. На зазначеному засіданні прийняте відповідне рішення щодо обчислення заробітної плати та інших надбавок при обчисленні пенсії [PERSON]. Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави для застосування строку позовної давності у справі, оскільки останній, на час звернення позивачки до суду, ще не сплив. Крім того, оскільки Відповідач заперечує проти адміністративного позову, відповідно до ст.71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Однак, відповідачем не надано жодних доказів, що посадовими особами управління пенсійного фонду вживалися будь-які дії щодо усунення порушень прав та законних інтересів позивача відносно нарахування та виплати встановленої законодавством пенсії. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи надані позивачем у судовому засіданні пояснення, а також пояснення відповідача, з урахуванням Узагальнення Вищого адміністративного суду України судової практики розгляду справ, пов'язаних з перерахунком пенсій деяким категоріям державних службовців та науковим (науково-педагогічним) працівникам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України повернути з Державного бюджету позивачу - [PERSON]. судовий збір у розмірі 3грн. 40коп.

Результат розгляду: granted