Рішення адміністративного суду від 2008-10-16 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, зазначивши, що відповідно до ст.10 Закону України “ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ” від 28.02.1991 року він має статус особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інваліда 3 групи. Що надає йому право на пільги та компенсації, передбачені даним Законом. Зокрема, згідно ст.48 цього Закону він має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, яка визначається щорічно на момент виплати, які здійснюються органами соціального захисту за місцем проживання осіб, що мають право на такі виплати. В липні 2007 року йому стало відомо із засобів масової інформації, що всі виплати щорічної допомоги на оздоровлення, проведені з часу його перебування на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення, були здійснені в значно меншому розмірі та з порушенням закону. Так, розмір щорічної допомоги на оздоровлення в 2005 році повинен був становити 1328грн. /332грн.х 4/; в 2006 році - 1600грн. /400грн. х 4/; в 2007 році - 1840грн. /460грн. х 4/, а всього 4768грн. Відповідно до довідки, виданої відповідачем, за 2005-2007 р.р. йому виплачено по 90грн.. тобто всього 270грн., у зв`язку з чим недоплачена сума становить 4498грн. /4768грн. - 270грн./. Виплата щорічної допомоги на оздоровлення проводиться відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року п.7 ст.71 Закону України «Про державний бюджет» щодо призупинення ч.7 ст.48 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнано таким, що не відповідає Конституції України. Поскільки управління праці та соціального захисту населення Чигиринської райдержадміністрації відмовляється виплатити йому 4498грн. щорічної допомоги на оздоровлення, посилаючись на те, що компенсаційні виплати від мінімальної заробітної плати призупинено Законом України «Про державний бюджет», то він, вважаючи відмову незаконною, просить стягнути з відповідача недоплачену допомогу на оздоровлення у розмірі 4498грн. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та прохав їх задовільнити, пояснивши, що відповідно до закону йому повинні виплачувати допомогу на оздоровлення. Але не виплачують. А тому він просить стягнути борг в сумі 4498грн.за три роки. Представник відповідача Гриб Л.І позов не визнала та пояснила суду, що управління не має повноважень щодо встановлення розміру компенсаційних виплат щорічної допомоги на оздоровлення, так це встановлюється Кабінетом Міністрів України. Також в них відсутній розрахунковий рахунок, на який би перераховувалися дані кошти для виплати громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, а ведеться лише їх облік. Першим розпорядником таких коштів є Міністерство праці та соціальної політики України. а другим - Головне управління праці та соціального захисту населення. Безпосередньо виплати здійснює Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Представник відповідача Рибій В.М. також позов не визнав, пояснивши суду, що позивач не навів, в чому виражається протиправність дій відповідача. Міністерство фінансів України надає кошти на виплату допомоги на оздоровлення Міністерству праці та соціальної політики України, яке перераховує їх на спеціальний рахунок Головного управління праці та соціального захисту населення, після чого платіжним дорученням вони перераховуються Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснює перерахування коштів в розмірі, встановленому державним бюджетом, банківській установі, де і отримує їх позивач. Вислухавши позивача, представників відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Як вбачається з посвідчення № 02331 від 12.01.2007 року, позивач має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1. Судом встановлено і підтверджується довідками № 557-559, виданими управлінням праці та соціального захисту населення Чигиринської райдержадміністрації, що позивач на протязі 2005-2007р.р. отримав одноразову щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 90грн.на рік. Дана допомога виплачувалася відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідно до ч.4 ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 3 групи повинна виплачуватися в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Дію абзацу третього частини четвертої статті 48 даного Закону було зупинено на 2006-2007 р.р. в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах до мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України від 20.12.2005 року № 3235-ІV та Закону України від19.12.2006 року № 489-V. Поскільки рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 зупинення дії ч.4 статті 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визнано неконституційним, то вона є діючою на даний час. Разом з тим, як встановлено судом, Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік кошти на виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, передбаченому ч.4 ст.48 вище вказаного Закону не виділялися, як і не приймалися рішення з цього приводу Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлено, що розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, крім інших органів, є і управління праці та соціального захисту населення районних держадміністрацій. Однак судом встановлено і підтверджується листом Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 14.10.2008 року, що перерахування коштів в банківські установи для виплати допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що проживають на території м.Чигирина та Чигиринського району, проводиться Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у зв`язку з відсутністю в управлінні праці та соціального захисту населення Чигиринської райдержадміністрації спеціального рахунку. При цьому в судовому засіданні встановлено, що відповідач лише перевіряє списки осіб, які мають право на щорічну допомогу на оздоровлення, затверджує їх підписом начальника управління та печаткою, після чого направляє до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат для нарахування відповідної допомоги. Виходячи з цього, відповідач не є розпорядником коштів, які виділяються для здійснення виплат по допомозі на оздоровлення і до його компетенції не входить прийняття рішень по визначенню конкретних розмірів щорічної грошової допомоги на оздоровлення. Крім того в ст.63 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", діючій на час здійснення виплат, зазначено, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету. А в ст.22 Бюджетного кодексу України зазначено перелік органів, які можуть бути головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, передбаченими законом про Державний бюджет України, до яких не входить відповідач, що ще раз вказує на відсутність вини останнього у виникненні заборгованості по щорічній допомозі на оздоровлення позивача. Відповідно до п.1 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлено, що головним розпорядником бюджетних коштів, виділених для здійснення соціальних виплат вказаним постраждалим громадянам, є Міністерство праці. А згідно п.3 ст.116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує проведення політики соціального захисту громадян. Також в ст.62 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" закріплено, що роз`яснення порядку виконання цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов`язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб`єктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. Таким чином, відповідач не є суб`єктом владних повноважень, як це визначено п.7 ст.3 КАС України, оскільки до його компетенції не входить прийняття рішень по визначенню розміру та порядку виплати щорічної допомоги на оздоровлення. Судом встановлено, що вказана допомога здійснювалася в межах коштів, виділених Міністерством фінансів України та Міністерством соціальної політик України, та в розмірах, визначених Законами про Державний бюджет України на відповідні роки. Суд бере також до уваги той факт, що позивач не зміг вказати, в чому полягає вина відповідача, пояснивши лише, що йому останнім не роз`яснено було, куди звертатися з приводу невиплати допомоги на оздоровлення. А тому суд, оцінюючи докази в їх сукупності, не вбачає вини відповідача в порушенні прав позивача щодо невиконання вимог ч.4 ст.48 Закону України"Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". На підставі викладеного та,

Результат розгляду: denied