Рішення адміністративного суду від 2008-09-17 00:00:00+03

Позивач [PERSON] надав до суду адміністративний позов до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення, мотивуючи тим, що вона є евакуйованою в 1986р. із зони відчуження ЧАЕС категорії 2. Посилаючись на те, що діючим законодавством евакуйованим із зони відчуження ЧАЕС 2 категорії передбачено виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних заробітних плат, яку виплачують органи соціального захисту населення, розмір якої визначається на момент виплати, та зазначаючи, що органи соціального захисту населення відмовили їй в виплаті допомоги в належному розмірі за 2007р., просила суд стягнути з відповідача недоотримані суми одноразової грошової допомоги за вказаний період . В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнив та просив зобов”язати відповідача здійснити перерахунок та виплату сум на оздоровлення за 2007р., відповідно до ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Представник відповідача в судове засідання не з”явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що позивач є евакуйованим із зони відчуження , потерпілим від аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджено копією посвідчення потерпілої від аварії на ЧАЕС. Згідно з ст. 48 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, передбачено виплату одноразової щорічної допомоги: інвалідам 1 та 2 групи - п”ять мінімальних заробітних плат; інвалідам 3 групи , дітям інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії - п”ять мінімальних заробітних плат; учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії -3 мінімальні заробітні плати; кожній дитині, яка втратила одного з батьків внаслідок аварії на ЧАЕС - 3 мінімальні заробітні плати; евакуйованим із зони відчуження у 1986р., включаючи дітей -3 мінімальні заробітні плати. При цьому, розмір заробітної плати визначається на момент виплати. Виплату грошової допомоги проводять органи соціального забезпечення громадян за місцем їх проживання. Як вбачається з наданої довідки позивачу, як евакуйованій із зони відчуження у 1986р. було нараховано допомогу за 2007 р. - 75 грн. в квітні 2007р., а виплата була проведена в грудні 2007р. Виплата зазначеної грошової допомоги проведена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 „ Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” . Позивач просить зобов”язати відповідача провести перерахунок та виплату різниці невиплаченої грошової допомоги за 2007р. Не погоджуючись з цим відповідач в запереченнях на позов послався на ст.62 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, яка вказує на необхідність керуватися порядком визначеним КМ України, виходячи з реальних можливостей Державного бюджету України згідно з бюджетними призначеннями з врахуванням ст. 98 Конституції України. Суд вважає, що необхідно застосовувати вимоги ст. 19 ч.2 Конституції України, а саме - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов”язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 113 Конституції України передбачено, що КМ України у своїй діяльності керується Конституцією і Законами України. Розмір допомоги на оздоровлення, визначений постановами КМ України від 12.07.2005 року № 562 на думку суду суперечить вимогам ст. 48 Закону та іншим нормативним актам. Відповідно до ст. 76 Закону України „Про державний бюджет України на 2007р.” з 1.01.2007 року розмір мінімальної заробітної плати встановлено - 400грн. на місяць, з 01.07.2007 р. - 420грн., з 01.12.2007р. - 450грн. Суд звертає увагу на те, що вказана норма Закону не мала жодних обмежень щодо застосування ст. 48 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи”, яким передбачено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 3 мінімальних заробітних плат. Даний висновок також підтверджується ст.71 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи”, якою передбачено, що дія цього закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього закону. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне застосовувати саме норму Закону, а не постанови КМ України. Таким чином, на користь позивача суд вважає за необхідне стягнути недоотриману грошову допомогу в розмірі: 450 х 3 = 2150 грн. ( за мінусом 75 грн., виплачених 05.01.2008 року) - 2075грн. Позивач підлягає звільненню від сплати судового збору як потерпілий від аварії на ЧАЕС.

Результат розгляду: granted