Рішення адміністративного суду від 2008-05-27 00:00:00+03

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона являється інвалідом війни 2 групи, що підтверджується відповідним посвідченням. Відповідно до ст. 14 Закону України “ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” йому до 5 травня повинна виплачуватись щорічна одноразова грошова допомога в розмірі 3 мінімальних пенсій за віком . Але всупереч діючому законодавству виплата була проведена в нижчому розмірі. Фактично йому було недоплачено за 2005- 2007 рік 3148 грн. Таким чином, виплати, що проводять органи соцзахисту, не відповідають вимогам діючого законодавства. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві уточнила, пояснивши, що оскільки вона інвалід війни, то має право на отримання одноразової допомоги до 5 травня в сумі 8 мінімальних зарплат і просив задоволити : визнати дії управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської Ради щодо відмови виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік у розмірі, передбаченому Законом України “ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” неправомірними. Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської Ради донарахувати та виплатити позивачу недооплачену щорічну допомогу до 5 травня за 2005-2007 рік . Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про причини неявки до суду не повідомляв. Подав заперечення,якими позов не визнав, пославшись на те, що виплати були здійснення до рішення Конституційного суду України в квітні 2007 року. На даний час рішення Конституційного суду не може бути реалізовано, оскільки не було внесено змін до Закону “ Про Державний бюджет на 2007 рік” і не було збільшено фінансування цих виплат. Суд, юридично оцінивши докази, вважає за необхідне позов задоволити частково. Виходячи з того, що зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Конституцією України-ст. 64 в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк, а також того, що у випадку колізії в діючому законодавстві між Законом та нормами підзаконного нормативного акту, застосуванню підлягають норми закону , суд вважає за доцільне при вирішенні даного спору застосувати норми Закону “ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та норми Конституції України, яка має найвищу юридичну силу і норми якої є нормами прямої дії. Суд вважає, що оплата позивачці сум одноразової допомоги до 5 травня за 2007 рік мала проводитись з розрахунку норм як для учасника війни, оскільки посвідчення інваліда війни їй було видано 29 жовтня 2007 року). Таким чином суд стягує 410.06х 3 -280= 950.18 грн. В стягненні сум за 2005-2006 рік суд відмовляє в зв'язку з пропуском строку звернення до суду, зазначеного в ст. 99 КАС України. Суд вважає, що для захисту прав, свобод та інтересів особи встановлюються річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied