Рішення адміністративного суду від 2008-08-14 00:00:00+03

Позивачка звернулася з адміністративним позовом до суду, посилаючись на те, що відповідач в порушення вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" при її звільнені з військової служби не провів розрахунок з нею за належне речове майно. Просить суд визнати дії командування військової частини А2038 незаконними, стягнути з військової частини А2038 компенсацію за речове майно в розмірі 3359 грн.18 коп., з врахуванням індексу інфляції в Україні на час винесення судового рішення, а також всі витрати пов'язані з розглядом справи. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, наполягає на стягненні грошової компенсації. Представник відповідача позов не визнав. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Позивачка проходила військову службу у військовій частині А2038, та в період проходження служби знаходилась на речовому забезпеченні у відповідача. З військової служби позивачка звільнена 18 червня 2007 року. При звільненні позивачці не була виплачена грошова компенсація замість недоотриманого речового майна за період до березня 2000 року у розмірі 1586,28 грн. та за період після березня 2000 року у розмірі 1772,90 грн., що підтверджується довідкою відповідача від 29.04.2008 року. Згідно ст. 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей”від 20.12.1991р. держава гарантує військовослужбовцям матеріальне і інше забезпечення. Відповідно позивачка, як військовослужбовець, мала право на отримання речового майна або грошової компенсації замість нього. Однак, Законом України “Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів”від 17.02.2000р. №1459/3 дія частини другої статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” в частині одержання військовослужбовцями грошової компенсації замість речового майна, була зупинена з 11.03.2000 року. Таким чином, позивачка має право на отримання грошової компенсації замість речового майна за період служби до 11 березня 2000 року в розмірі 1586,28 грн., що підтверджується довідкою, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується періоду після 11 березня 2000 року, то позивачка не має права на отримання грошової компенсації замість речового майна, а тому в цій частині їй слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України на користь позивачки слід стягнути з Державного бюджету України судові витрати відповідно до задоволених вимог в розмірі одного відсотка, що становить 15, 86 грн.

Результат розгляду: partial