Рішення адміністративного суду від 2009-08-12 00:00:00+03

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка вважає, що порушено її права, свободи, чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, має право на звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом. Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом. У позовній заяві, позивач зазначає, що його звернення до суду з позовом про визнання протиправними та недійсними з часу прийняття п. 2.4 та п. 2.5 Постанови Правління Національного банку України № 319 від 11.10.2008р., із змінами внесеними 16.10.2008р. обумовлене відмовою 20.10.2008р. (через десять днів після звернення з відповідною заявою) Вінницької філії акціонерного банку «Київська Русь`у достроковій виплаті частини коштів які знаходились на депозитному рахунку відкритому згідно договору № 120907/Л/002 від 12.09.2008р.. Питання щодо виконання вимоги про повернення частини вкладу банком розглядалось до 22.10.2008р. і саме того дня позивачем отримано лист № 104 від 22.10.2008р. у якому, враховуючи Постанову НБУ № 319 від 11.10.2008р., що зобов`язує банки виконувати свої зобовязання по депозитним договорам лише в разі настання їх строку, банк просив вказати причину дострокового розірвання депозитного договору. Виплата коштів з депозитного рахунку підтверджується заявами на видачу готівки № 14-д від 22.10.2008р. (позивачем отримано 11 000 грн.), № 18-д від 11.11.2008р. (позивачем отримано 69 750 грн.), які в копіях залучені до матеріалів справи. В даному випадку позов подано [PERSON] , який і є позивачем по справі порушеній провадженням. Як зазначено в ст. 60 КАС України фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах тільки у випадках, встановлених законом. У позовній заяві, так само і під час розгляду справи позивачем не наводилось в якому випадку та на підставі яких положень закону [PERSON] (окремій фізичній особі) надані повноваження на звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом про захист прав, свобод та інтересів інших учасників спірних відносин, в тому числі осіб у відношенні яких застосовано оскаржувані положення Постанов Правління НБУ. Згідно ч. 2 статті 171 КАС України, право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Як встановлено судом вище, у відношенні позивача оскаржуваний нормативно-правовий акт в частині спірних положень застосовано не було, оскільки суму вкладу позивачу було виплачено під час дії Постанов Правління НБУ від 11.10.2008р. (із змінами внесеними 16.10.2008р.), а посилання позивача у позовній заяві на лист банку № 104 в якому банк просив вказати причину дострокового розірвання депозитного договору з урахуванням Постанови Правління НБУ України № 319 від 11.10.2008р., не свідчить про застосування оспорюваних положень вказаної постанови у відносинах банку з позивачем. Крім того, як вбачається зі змісту п. 2.5, в тому числі і п. 2.6 Постанови Правління НБУ України № 319 від 11.10.2008р. який не оскаржується позивачем (в подальшому згідно із внесеними змінами Постановою від 16.10.2008р. п. 2.4, п. 2.5), то ці положення не містять заборони банкам зменшувати суми депозитних вкладів, якщо це передбачено договором. Оскаржуваним позивачем нормативно-правовим актом у даній справі, зокрема є Постанова Правління НБУ України № 319 від 11.10.2008р. в частині п. 2.4, 2.5 згідно якими запроваджено додаткові заходи щодо діяльності банків, та у сфері проведення активно-пасивних операцій банки повинні: - приймати платіжні доручення на переказ коштів до виконання в межах залишку на рахунку на момент отримання платіжного доручення та перераховувати їх одержувачу на наступний робочий день після отримання платіжного доручення (п. 2.4). - виконувати свої зобов`язання за всіма типами договорів із залучення коштів у будь-якій валюті лише в разі настання строку завершення зобов`язань, незалежно від категорії контрагентів (п. 2.5); Згідно із змінами внесеними Постановою Правління НБУ України № 328 від 16.10.2008р. «Про внесення змін до Постанови НБУ України № 319 від 11.10.2008р.»(п. 1.2) змінено нумерацію вказаних положень, згідно з якими оскаржуваний позивачем п. 2.4 слід вважати п. 2.3 такий зокрема викладено в іншій редакції, а п. 2.5 є пунктом 2.4. Постанова Національного банку України № 319 від 11.10.2008р. "Про додаткові заходи щодо діяльності банків", була прийнята НБУ, як про те зазначено у постанові, з метою нейтралізації впливу зовнішньої фінансової кризи та забезпечення стабільності банківської системи, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків,

Результат розгляду: denied