Рішення адміністративного суду від 2008-08-14 00:00:00+03

У травні 2008 року позивачка звернулась з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що з січня 2007 року по 31 грудня 2007 року їй не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст. ст. 37, 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що призвело до порушення її прав. Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення та підвищенню пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення (ст. 39) позивачка визначила в розмірі 5337 грн., по допомозі в зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування (ст. 37) -в розмірі 1067,40 грн., по додатковій пенсії (ст. 51) - в розмірі 588,87 грн. Посилалась на те, що отримувала відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі та мінімальній пенсії за віком у відповідні періоди. У судове засідання сторони не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Встановлено, що позивачка в спірний період часу проживала смт. Першотравневе, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Позивачка є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 20.12.1993 року. Згідно із ст. 37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі -Закон ), громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення -40 процентів від мінімальної заробітної плати. Згідно із ст. 39 Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата. У зоні гарантованого добровільного відселення -дві мінімальні заробітні плати щомісяця. В такому ж розмірі підвищуються пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях. Відповідно до ст. 51 Закону, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 3 категорії, призначається у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком. Проте вказані допомога, доплата та додаткова пенсія виплачувались у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати і мінімальної пенсії за віком, тобто в значно меншому розмірі. По статті 37 Закону вона отримувала по 2 грн. 10 коп. щомісячно, по ст. 39 -по 10 грн. 50 коп., по ст. 51 -по 4 грн. 98 коп. Згідно із ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою доплати і допомоги в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивачки. Проте позов підлягає частковому задоволенню. Суд враховує встановлений статтею 99 КАС річний строк звернення з адміністративним позовом до суду. Крім того, дію абзацу третього частини першої статті 37 та абзацу третього частини першої статті 39 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N3235-IV (3235-15) від 20.12.2005р. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом N489-V (489-16) від 19.12.2006р., і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N6-рп/2007 (v0a6p710-07) від 09.07.2007р. Таким чином, в межах заявлених вимог заборгованість по ст. ст. 37, 39 Закону підлягає стягненню -за 6 місяців 2007 року, по ст. 51 -в межах визначеного ст. 99 КАС України річного строку давності, а саме з травня по грудень 2007 року, оскільки позовна заява надійшла до суду в травні 2008 року. З врахуванням викладеного вище, розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком в Україні в спірний період часу, а також розміру доплати, допомог і додаткової пенсії, отриманих позивачем за цей час в безспірному порядку, що підтверджується письмовими доказами, розмір заборгованості перед ним по виплатах, передбачених ст. 37 Закону, становить 1067,40 грн., по ст. 39 Закону -5337 грн., по ст. 51 Закону -784,10 грн., а всього -7188,50 грн. Позивачкою у позовній заяві зазначений менший розмір заборгованості, передбачений ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проте суд відповідно до правил ст.11 КАС України виходить за межі позовних вимог.

Результат розгляду: partial