Рішення адміністративного суду від 2008-06-23 00:00:00+03

04 квітня 2008 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом згідно, якого просить стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації ( далі-відповідач) на його користь недоплачену суму щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2005-2007 роки в розмірі 7796 гривень 48 коп., посилаючись на те, що він являється інвалідом війни другої групи, що підтверджується посвідченням [NUMBER], виданим 29 січня 2002 року. Відповідно ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому повинна виплачуватися щорічно до 5 травня разова грошова допомога у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком і ця допомога виплачується за місцем проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної пенсії за віком визначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Він отримував щорічну грошову допомогу в 2005-2007 роках у значно меньшому розмірі, ніж це передбачено ст. 13 вищевказаного Закону. Тому в березні 2008 року він звернувся із заявою до відповідача по питанню виплати недоотриманої суми грошової допомоги, але листом від 28.03.2008 року було відмовлено в задоволенні його вимог, в зв'язку з чим він змушений звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на вищенаведені обставини і просить суд поновити строк звернення до суду та стягнути з відповідача на його користь недоотриману щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2005-2007 роки в розмірі 7796 гривень 48 коп. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що на законодавчому рівні не визначено, яка мінімальна величина має бути застосована при визначенні разової грошової допомоги до 5 травня для інвалідів війни. Фактична виплата щорічної разової допомоги проводиться у відповідності до затвердженого кошторису видатків. Представник відповідача підтвердив той факт, що позивач з 29.01.2002 року набув статусу інваліда війни другої групи і тому йому виплачується щорічна разова грошова допомога до 5 травня. Просить суд відмовити у задоволені позову в зв'язку з тим, що позивачем прорушено строки звернення до адміністративного суду. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являється інвалідом війни другої групи, що підтверджується копією посвідчення [NUMBER], виданим 29 січня 2002 року. Неотримавши в повному розмірі щорічну грошову допомогу до 5 травня в 2005, 2006, 2007 роках позивач звернувся з адміністративним позовом до суду 04.04.2008 року. Із довідки №05-28 від 03.04.2008 року наданої відповідачем вбачається, що позивач [PERSON] в 2005 та 2006 роках отримав щорічну грошову допомогу до 5 травня у розмірі 330 грн., а у 2007 році отримав 360 грн. У відповідності до п.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із строін. У відповідності до ч.4 ст.17-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. Позивач в 2005 та 2006 роках не отримав щорічну грошову допомогу до 5 травня в повному розмірі, а тому повинен був своєчасно дізнатись та зрозуміти про те, що відбулось порушення його прав з боку відповідача. Проте, він до 1 жовтня 2005 року та до 1 жовтня 2006 року не звертався до відповідача з вимогою про отримання решти грошової щорічної допомоги. Також своєчасно не звертався до адміністративного суду за захистом свого права на отримання грошової допомоги до 5 травня у повному розмірі. Суд не вбачає підстав для поновлення строку звернення до суду щодо стягнення грошової допомоги до 5 травня за 2005, 2006 роки. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду тому, що недбало віднісься до свого права щодо своєчасного отримання в повному розмірі щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2005 та 2006 роки, тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Що стосується недоотримання позивачем щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік, то суд враховує наступні вимоги матеріального права, а саме: Згідно ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року в редакції закону, що діяв до внесення змін Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 року, щорічно до 5 травня інвалідам війни другої групи виплачується разова грошова допомога у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком визначається відповідно до частини першої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність було встановлено в сумі 284,69 грн. Розмір прожиткового мінімуму неодноразово збільшувався, в тому числі і на 2007 рік згідно із Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" від 15.03.2007 року затверджено поетапне підвищення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. Окрім того цим же Законом встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на один відсоток. Таким чином судом встановлено, що відповідач не виплатив позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2007 рік у розмірі 2928 гривень ( 411 грн. х 8 - 360 грн.) Враховуючи вимоги Закону України «Про державний бюджет України» на 2007 рік від 19.12.2006 року згідно, якого дія статті 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» була зупинена в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги та рішення Конституційного Суду України за справою № 1-29 /2007 року від 9 липня 2007 року згідно, якого визнано таким, що не відповідає Конституції України ( є неконституційними) положення Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік”, яким зупинено на 2007 рік дію ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги, суд вважає, що у 2007 році у позивача не було правових підстав для звернення до адміністративного суду щодо стягнення з відповідача щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік. Суд вважає, що у позивача виникло належне право на звернення до суду щодо стягнення щорічної допомоги до 5 травня за 2007 рік тільки після 9 липня 2007 року, тобто після постановлення рішення Конституційного Суду України за справою № 1-29 /2007 року, що ним було і зроблено на протязі року, а саме 04.04.2008 року. Тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2007 рік у розмірі 2928 гривень. З урахуванням вищевикладеного та

Результат розгляду: partial