Рішення адміністративного суду від 2008-09-01 00:00:00+03

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся прокурор Мурованокуриловецького району Вінницької області в інтересах територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення фінансових санкцій у розмірі 510 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.01.2008 р. при проведенні державними інспекторами територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області перевірки автотранспортного засобу, що належить [PERSON], встановлено порушення перевізником вимог Закону України “Про автомобільний транспорт”, а саме: [PERSON] експлуатував свій легковий автомобіль, облаштований як таксі, без наявності ліцензійної картки. Представник позивача та представник прокуратури Вінницької області у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Про день, час і місце розгляду справи повідомлено завчасно і належним чином, про що свідчать поштові повідомлення №1678856 на 17.07.2008 р., №1698353 на 4.08.2008 р. та №1739327 на 01.09.2008 р. Представник позивача висловив думку про можливість розгляду справи без участі відповідача. Суд, прийнявши до уваги думку представника позивача, вважає, що вжив достатні заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи з його участю або участю повноважного представника відповідача, для реалізації ним права судового захисту свої прав та інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом, тому неявка відповідача у судове засідання без повідомлення причин свідчить про умисне затягування розгляду справи, що може потягнути за собою порушення строків провадження у справі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача або його повноважного представника. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне. 12.01.2008 р. при проведенні державними інспекторами територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області перевірки автотранспортного засобу, що належить [PERSON], встановлено порушення перевізником вимог Закону України “Про автомобільний транспорт”, а саме: [PERSON] експлуатував свій легковий автомобіль, облаштований як таксі, без наявності ліцензійної картки. За наслідками перевірки складено акт № 000952 від 12.01.2008 р. перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час експлуатації легкового автомобіля, облаштованого як таксі, у якому зазначено, що під час перевірки водій експлуатував легковий автомобіль, облаштований як таксі, без документів, перелік яких визначено ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт”, а саме -ліцензійної картки. 11.02.2008 р. відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 р., начальником територіального управління Головної автотранспортної інспекції у Вінницькій області винесена постанова № 048303 про застосування до [PERSON] фінансових санкцій у розмірі 510 грн., в зв'язку з порушенням останнім законодавства про автомобільний транспорт, а саме, ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт”, відповідальність за яке передбачена абз.4 ч.1 ст.60 цього Закону. Відповідно до ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт”автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, зокрема, ліцензійну картку. Абз. 4 ч. 1 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за: експлуатацію легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без наявності ліцензійної картки - штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17 грн. * 30 = 510 грн.) Судом встановлено, що територіальне управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області діяло на підставі та у межах наданих йому повноважень, а також у спосіб, передбачений діючим законодавством України щодо проведення перевірки та накладення фінансових санкцій. Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Враховуючи, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, переконавшись наявності законних підстав визнання позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Ч.4 ст.94 КАС України передбачено, що у справах, в яких позивачем є суб'єкт владний повноважень, а відповідачем -фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: granted