Рішення адміністративного суду від 2008-07-03 00:00:00+03

У грудні 2006 року Позивачі звернулись до суду з позовом про зобов'язання Відповідача скасувати ідентифікаційні номери, виключити ідентифікаційні номери та всю інформацію з державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; здійснювати в подальшому облік, як платників податків та інших обов'язкових платежів, за раніше встановленими формами обліку без застосування ідентифікаційних номерів; знищити облікові картки з ідентифікаційними номерами, проставити відмітки в паспортах. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2007 року заявлений позов задоволено частково: зобов'язано Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі м. Києва виконати відносно Позивачів вимоги частини другої ст. 1 Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів» застосувати до них раніше встановлені форми обліку платків податків та інших обов'язкових платежів, анулювати інформацію про Позивачів з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; зобов'язано Відповідача зробити відмітки в паспортах Позивачів наступного змісту: «Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру», завірити її підписом відповідальної особи та гербовою печаткою Відповідача. Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, ДПІ у Дарницькому районі м. Києва подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що внесення відповідних відміток в паспорти не віднесено до компетенції податкових органів, а здійснюється відповідно до Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів, затвердженого спільним Наказом Державної податкової адміністрації України та Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2004 року № 602/1226. Заслухавши в засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення у справі з таких підстав. Згідно з п. 3 частини першої ст. 198, п. 4 частини першої ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Задовольняючи частково вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внесення спеціальних відміток до паспорту про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру покладено на державні податкові інспекції за місцем постійного проживання платників податків. Однак з таким висновком суду не можна погодитися з наступних підстав. Колегією суддів встановлено, що Позивачі є віруючими людьми, прихожанами Української Православної Церкви. Відповідно до своїх релігійних переконань звернулись до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі м. Києва з заявами про скасування ідентифікаційних номерів, виключення ідентифікаційних номерів та всієї інформації з державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; здійснювати в подальшому облік, як платників податків та інших обов'язкових платежів, за раніше встановленими формами обліку без застосування ідентифікаційних номерів; знищити облікові картки з ідентифікаційними номерами, проставити відмітки в паспортах. Відповідачем відмовлено в задоволенні заявлених вимог Позивачів та роз'яснено порядок щодо скасування ідентифікаційних номерів. Так, згідно з частиною другою ст. 1 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів» для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера. Право Позивачів відмовитись від ідентифікаційного номеру встановлено Законом і ніким не заперечується. Однак, Позивачі порушили Порядок унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів, затвердженого спільним Наказом Державної податкової адміністрації України та Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2004 року № 602/1226 (далі-Порядок). Відповідно до Порядку особа, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від ідентифікаційного номера, у разі наявності в неї ідентифікаційного номера повідомляє у формі заяви орган державної податкової служби за своїм місцем реєстрації. Крім того особа, яка виявила бажання відмовитись від ідентифікаційного номера зобов'язана подати до податкового органу відповідний комплект документів. Протягом тридцяти календарних днів податковий орган проводить перевірку наявності інформації про особу в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів щодо достовірності даних та видає довідку встановленої форми з якою особа, що відмовляється від ідентифікаційного коду звертається до органу внутрішніх справ, який вносить відмітку до паспорта про право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера. Таким чином відмітку до паспорта про право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера вносять органи внутрішніх справ, а не податкові органи. Чинним законодавством прописаний чіткий механізм для відмови від ідентифікаційного номеру, який Позивачами було порушено, а тому їм правомірно було відмовлено в задоволенні їхніх заяв податковим органом. Що стосується вимог позивачів відносно зобов'язання Відповідача про виключення з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів всієї інформації про них та знищення облікових карток, то судова колегія вважає їх безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки законами України не передбачено знищення всієї інформації відносно фізичних осіб. За таких обставин колегія суддів вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому в їх задоволенні належить відмовити.

Результат розгляду: denied