Рішення адміністративного суду від 2008-04-25 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.01.2000 року він був прийнятий на службу до Лебединського МРВ УМВС України в Сумській області. Службу позивач проходив на посаді дільничного інспектора міліції. 29.12.2006 року на пропозицію керівництва він подав рапорт про звільнення за згодою сторін, але в день звільнення трудової книжки не отримав. В січені 2007 року позивач пройшов стажування у Тростянецькому райвідділу МВС, але працевлаштуватися не зміг з причини відсутності трудової книжки. З приводу отримання даного документа він неодноразово звертався до Лебединського МРВ, проте трудова книжка була повернута йому на руки лише 16.07.2007 року. Дії відповідачів він вважає незаконними та таким, що привело до вимушеного прогулу тривалістю 206 днів та такими, що завдали йому моральну шкоду. Тому [PERSON] просив стягнути на його користь заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 5222 грн. 10 коп. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник позивача уточнила вимоги і просила стягнути за час затримки трудової книжки [PERSON] з 01.01.2007 року по 17.07.2007 року 6859 грн. 54 коп. оскільки вважає, що із зазначеного часу він був фактично звільнений, а трудова книжка видана не була. Моральну шкоду просила стягнути в розмірі 1000 грн. Представник УМВС України в Сумській області в судовому засіданні позов не визнав та повідомив, що у зв'язку з особливостями проходження служби в органах внутрішніх справ дані відносини регулюються не КЗпП України, а законодавство про ці органи. Моральна шкода відшкодовується у випадках, коли право на її відшкодування передбачено спеціальним закон. У відповідності з Законом України „Про міліцію” працівники міліцію мають право оскаржувати дії службових осіб, якщо вони ущемляють їх гідність і особисті права, які не пов'язані зі службовою діяльністю, а позивач оскаржує дії пов'язані з його звільненням. В зв'язку з цим вимоги щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Крім цього, представник відповідача повідомив, що відповідач був звільнений наказом від 13.07.2007 року з 16.07.2007 року коли і була йому видана трудова книжка, а з початку 2007 року до часу звільнення [PERSON] безпідставно не виходив на роботу і тому вимоги щодо стягнення заробітку за час вимушеного прогулу також не підлягають задоволенню. Представник Лебединського МВ УМВС України в Сумській області в судовому засіданні позов не визнав та повідомив, що 29.12.2007 року [PERSON] разом з іншим співробітником міліції було виявлено в нетверезому стані під час виконання службових обов'язків в с. Межиріч та доставлено до міськрайвідділу де відповідач віддав своє посвідчення, а з 30.12.2006 року на роботу не вийшов. 30.12.2006 року був підписаний наказ про не нарахування заробітної плати. До часу звільнення позивач на роботу не вийшов хоча і числився серед працівників особового складу Лебединського МРВ. В розмовах по телефону повідомляв, що не з'являється на роботу, так як перебуває на заробітках. Крім цього, представник відповідача повідомив, що всі трудові книжки працівників середнього та старшого начальницького складу міськрайвідділу знаходяться в УМВС України в Сумській області і для влаштування в Тростянецький райвідділ необхідний був лише наказ про перевід. З паспорта (а.с. 4), дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що позивача звати [PERSON]. З трудової книжки (а.с. 5) дослідженої в судовому засіданні вбачається, що в період з 14.01.2000 року по 16.07.2007 року позивач проходив службу в Лебединському МРВ УМВС України в Сумській області на посаді дільничного інспектора міліції. З наказу та висновку (а.с. 30, 70), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що 30.12.2006 року за неналежне виконання службових обов'язків було проведено службове розслідування та вирішено матеріали відносно відповідача направити в УРП УМВС в області для вирішення питання про звільнення його з органів внутрішніх справ. Заробітна плата цим же наказом відповідачеві з 29.12.2006 року не нараховувалася. З наказів (а.с. 31,77), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що з 16.06.2007 року позивача було звільнено з органів внутрішніх справ за п. є ст. 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом в органах внутрішніх справ - за порушення дисципліни. З довідки (а.с. 32), дослідженої в судовому засіданні, вбачається, що за листопад - грудень 2006 року позивачеві було нараховано грошове утримання в розмірі 1497 грн. 16 коп. З рапортів, пояснення та акту (а.с. 71-76), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що 29.12.2007 року працівниками міліції за викликом [PERSON] виїздили до с. Межиріч з приводу поломки службового автомобіля. На місце було виявлено позивача з ознаками алкогольного сп'яніння. Пройти медобстеження останній відмовився в присутності понятих про, що того ж дня було складено відповідний акт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її чоловік - [PERSON] звільнився з райвідділу 29.12.2006 року, а трудову книжку йому відділи лише в липні 2007 року. Він дуже часто їздив до райвідділу і просив щоб йому віддали трудову книжку або взяли знову на роботу. В березні 2007 року додому приїхав заступник начальника і сказав щоб чоловік більше на роботу не виходив. На протязі січня 2007 року чоловік їздив на стажування в райвідділ м. Тростянець. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він звертався до начальника райвідділу з тим щоб син все-таки продовжував працювати та намагався вирішити питання про його перевід до Тростянецького райвідділу. Син їздив на стажування в м. Тростянець, але в Сумах відмовили в переведення. В подальшому він звертався до Лебединського МВ щоб віддали трудову книжку та інші документи, але йому повідомили що документи знаходяться в м. Суми. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] був у Тростянецькому райвідділі на стажуванні, але не тривалий час. Із Лебединського райвідділу його переводили в Тростянецький на вищу посаду, але так як у нього було 12 дисциплінарних стягнень то його не перевели на посаду чергового по райвідділу. Райвідділ мав намір взяти його на роботу, але про дисциплінарні стягнення [PERSON] не було відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він разом із заступником начальника райвідділу 29.12.2006 року їздив в с. Межиріч і виявили у службовому автомобілі [PERSON], який разом з іншим працівником міліції перебув у стані сп'яніння. Коли вони приїхали до райвідділу то [PERSON] залишив у райвідділі свої документи і сказав, що працювати більше не буде. Йому пропонували пройти медобстеження, але той відмовився. Свідок [PERSON] суду пояснив, що 29.12.2006 року [PERSON] був у с. Межиріч і вчасно до райвідділу не повернувся. В послідуючому його привезли до райвідділу він виявився в стані сп'яніння, від медичного обстеження відмовився, кинув документи на стіл і сказав, що більше працювати не буде. 30.12.2006 року на роботу не з'явився, 31.12.2006 року був, але нетривалий часі, в послідуючому на роботу не з'являвся аж до звільнення. Декілька разів він їздив до [PERSON], але вдома його не було, говорили, що той поїхав десь на заробітки. Вислухавши позивача, його представника, представників відповідачів свідків та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги витікають з спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходженням, звільненням з публічної служби, позов не обґрунтований і не підлягає до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що 14.01.2000 року позивача було прийнято на службу до Лебединського МРВ УМВС України в Сумській області на посаду дільничного інспектора міліції. 29.12.2006 року під час виконання службових обов'язків [PERSON] разом з іншим співробітником міліції було виявлено в с. Межиріч в нетверезому стані. За наслідками службового розслідування вирішено матеріали відносно відповідача направити в УРП УМВС в області для вирішення питання про звільнення його з органів внутрішніх справ. Заробітна плата наказом відповідачеві з 29.12.2006 року не нараховувалася. Звільнено позивача з Лебединського МРВ УМВС України в Сумській області наказом № 61о/с від 13.07.2007 року з 16.06.2007 року на підставі п. є ст. 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом в органах внутрішніх справ - за порушення дисципліни. Трудову книжку останній отримав в день звільнення, а саме 16.07.2007 року. Вимоги позивач в тій частині, що він починаючи з 01.01.2007 року не міг працевлаштуватись в зв'язку з тим, що йому не було повернуто трудову книжку і він перебував у вимушеному прогулі до 17.07.2007 року з вини відповідачів суд вважає, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, є необ'єктивними та спростовуються зібраними по справі доказами. Так, в судовому засіданні було встановлено, що наказом від 30.12.2006 року № 292 (а.с. 30) за неналежне виконання службових обов'язків відносно позивача було проведено службове розслідування та вирішено матеріали відносно нього направити в УРП УМВС в області для вирішення питання про звільнення його з органів внутрішніх справ, заробітна плата цим же наказом відповідачеві з 29.12.2006 року не нараховувалася. Даний наказ було доведено до особового складу Лебединського МВ в тому числі і до [PERSON], але останнім не оскаржено. В послідуючому за наслідками проведеної з боку УМВС України в Сумській області перевірки видано наказ від 19.06. 2007 року, яким за систематичне порушення службової дисципліни , що виразилося у невиході на службу без поважних причин позивача звільнено з органів внутрішніх справ за п. є ст. 64 „Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом в органах внутрішніх справ”. Відповідно до наказу № 61о/с від 13.07.2007 року (а.с. 77) [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ з 16.07.2007 року. Після ознайомлення з наказом позивач отримав трудову книжку і зазначені накази не оскаржував. Таким чином суд прийшов до висновку, що з боку відповідачів не було встановлено факту затримки трудової книжки [PERSON], так як вона була отримана позивачем фактично після звільнення. Винних дій з боку відповідачів, щодо перешкод у працевлаштуванні в м. Тростянці в судовому засіданні встановлено не було. Суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн. пов'язаних з його стражданнями та переживанням в зв'язку з відсутністю у нього заробітної плати та неможливістю працевлаштуватись на роботу, суд вважає необхідним відмовити по вищевказаним мотивам. Тому суд вважає необхідним у задоволенні вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Результат розгляду: denied