Рішення адміністративного суду від 2009-02-04 00:00:00+02

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 25.01.2010 року Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі позивач) звернулось в суд з адміністративним позовом до підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області та відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області (далі відповідачі) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.01.2010 року та зобовязання відмовити у відкритті виконавчого провадження. Позовні вимоги мотивовані тим, що державним виконавцем протиправно відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2а-5682/08/0970, виданим 17.12.2009 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом [PERSON], який не відповідає вимогам статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не вказано номер рішення, за яким видано виконавчий документ, невірно вказано адресу стягувача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав вказаних в позовній заяві. Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи тим, що виконавчий лист №2а-5682/08/0970 відповідав всім вимогам, встановленим до виконавчого документу, перешкод до відкриття виконавчого провадження державним виконавцем при прийнятті рішення про відкриття виконавчого провадження не встановлено. Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідачів, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 05.11.2009 року за наслідками перегляду в апеляційному порядку постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.01.2009 року, ухваленій в адміністративній справі за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною відмову в перерахунку пенсії по інвалідності згідно статтей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії, стягненні в користь [PERSON] недоплаченої пенсії з 01.01.2006 року по 31.10.2008 року в сумі 84 273, 26 гривень, зобовязання в подальшому виплачувати державну та додаткову пенсії згідно статтей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»ухвалена нова постанова. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду позов задоволено частково та зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок з 01.01.2006 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року до 30.10.2008 призначеної [PERSON] державної пенсії як інваліду ІІ групи, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 17.12.2009 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом [PERSON], як особі, на користь якої ухвалено судове рішення видано виконавчий лист №2а-5682/08/0970 за вищевказаним судовим рішенням. 13.01.2010 року [PERSON] виконавчий лист поданий для звернення до примусового виконання до підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області. 15.01.2010 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області постановою, на підставі статей 3, 18, 24 Закону України «Про виконавче провадження», відкрито виконавче провадження за №16686391 за виконавчим листом 2а-5682/08/0970, виданим 17.12.2009 року. Згідно частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено принцип обовязковості судових рішень. У відповідності до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є обовязковість судових рішень. Частина друга статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що постанови та ухвали суду в адміністративних судах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Відповідно частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2009 року, у відповідності до частини 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набрала законної сили з моменту проголошення, тобто з 05.11.2009 року. Стаття 258 Кодексу адміністративного судочинства України вказує підстави для звернення судових рішень в адміністративних справах до примусового виконання, згідно частини першої якої за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження». Стаття 3 вказаного Закону встановлює, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 3 цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі листи, що видаються судами. Стаття 19 Закону України «Про виконавче провадження»встановлені вимоги до виконавчого документа, згідно якої у виконавчому документі повинні бути зазначені: 1) назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ; 2) дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ; 3) найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання чинності рішенням; 6) строк предявлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий документ має бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплений печаткою. Частиною 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та предявлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Як встановлено судом виконавчий лист за №2а-5682/08/0970 видано з дотриманням вимог статті 259 Кодексу адміністративного судочинства України і він є виконавчим документом, на підставі якого здійснюється примусове виконання рішення суду, відповідає вимогам, встановленим статті 19 Закону України «Про виконавче провадження»та предявлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Як наслідок, суд приходить до висновку, що державний виконавець правомірно прийняв рішення про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом. Посилання позивача на наявність обставин, що роблять неможливим виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2009 року за виконавчим листом №2а-5682/08/0970, виданого 17.12.2009 року у вказаній справі, а саме невірність номера рішення, за яким видано виконавчий лист та невірність адреси проживання стягувача, як на підставу для задоволення позову не можуть бути взяті судом до уваги. Оскільки, при видачі виконавчого листа вірно вказано номер судового рішення, за яким він виданий, а саме № 2а-5682/08/0970, який відповідає номеру реєстрації адміністративної справи за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в суді першої інстанції, номер 2а-3794/09/9104, на який посилається позивач є номером реєстрації даної адміністративної справи в Львівському апеляційному адміністративному суді. Адреса стягувача [PERSON], вказана у відповідності до поданих ним відомостей, яка, як встановлено судом, відома позивачу. Таким чином, судом встановлена відсутність будь-яких обставин, які б унеможливлювали виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2009 року та були перешкодою до відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2а-5682/08/0970 виданим 17.12.2009 року. Частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено підстави для відмови ДУ відкритті виконавчого провадження, у відповідності до якої державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) предявлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 19 цього Закону; 7) наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження. Судом не встановлено будь-яких обставин, які могли бути підставою для відмови [PERSON] у відкритті виконавчого провадження за поданим ним виконавчим листом Івано-Франківського окружного адміністративного суду за №2а-5682/08/0970 виданого 17.12.2009 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що відповідачем правомірно 15.01.2010 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за №16686391, а вимоги позивача не обґрунтованими та таким, що не підлягають до задоволення. На підставі статті 124 Конституції України,

Результат розгляду: denied