Рішення адміністративного суду від 2008-05-21 00:00:00+03

У квітні 2007 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що протягом 1996-2007 років йому не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст.37,39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що призвело до порушення його прав.Заборгованість по доплаті до заробітної плати особам,які працюють на територіях радіоактивного забруднення (ст.39), доплати в зв”язку з обмеженням споживання продуктів харчування (ст..37) позивач визначив в розмірі 28448,80грн. Посилався на те, що отримував відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. Позивач просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомленний у передбаченому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено , що позивач працював з 1996 року по липень 2007 року в Словечанському лісгоспі та проживає в с.Антоновичи,Овруцького району, Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення і є потерпілим від аварії на ЧАЕС 3 категорії . Відповідно до ст.39 Закону, заробітна плата особам які працюють на території гарантованого добровільного відселення, повинна була підвищуватись на дві мінімальні зарплати, а щомісячна грошова допомога в зв”язку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва (ст.37) виплачується в розмірі 40% мінімальної заробітної плати. Проте в спірний період часу ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою доплат в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивача. Однак, позов підлягає частковому задоволенню, оскільки дію ст.37 , абзацу третього частини першої статті 39 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N 3235-IV( 3235-15 ) від 20.12.2005. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом N 489-V ( 489-16 ) від 19.12.2006, і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від 09.07.2007. Заборгованість по ст.39 Закону підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України „Про оплату праці” є складовою структури заробітної плати, а заборгованість по ст..37 Закону з моменту прийняття рішення Конституційним Судом України , а саме з 9 липня 2007 року. З врахуванням викладеного вище та розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу, а саме : Розмір мінімальної заробітної плати становив: з 2 вересня 1996 року -15 грн., з 1 січня 1998 року -45 грн., з 1 липня 1998 року -55 грн., з 1 січня 1999 року -74 грн., з 1 квітня 2000 року -90 грн., з 1 липня 2000 р.- 118 грн., з 1 січня 2002 року -140 грн., з1 липня 2002 року -165 грн., з1 січня 2003 року -185 грн., з 1 грудня 2003 року- 205 грн., з 1 вересня 2004 року 237 грн., з 1 січня 2005 року 262 грн., з 1 квітня 2005 р- 290 грн., з 1 липня 2005 р.- 310 грн., з 1 вересня 2005 року -332 грн., з 1 січня 2006 року- 350 грн., з 1 липня 2006 р.- 375 грн., з 1 грудня 2006 року 400грн, з 1квітня 2007 року -420 грн., з 1 липня 2007 року- 440 грн., з 1 жовтня 2007 року -460 грн. Заборгованість перед [PERSON] за період з 1.01.1999 року по 1.08.2007 року становить ( по ст..39 Закону): --за 1996 рік 120 грн. (15грн.х2х4=120грн) ; -- за 1997 рік 360 грн. (15грн.х2х12=360 грн.); --за 1998 рік 1200грн(45грн.х2х6=540грн., 55грн.х2х6=660грн.), --за 1999 рік 2072грн.(74грн.х2х12=2072грн), --за 2000рік 2400грн. (74грнх2х3=444грн., 90 грн.х2х3=540грн., 118грн.х2х6=1416грн.), --за 2001 рік 2832грн. (118грнх2х12=2832грн.), --за 2002 рік 3660грн. (140грн.х2х6=1680грн., 165грн.х2х6=1980грн.), --за 2003 рік 4480грн.(185 грн.х2х11=4070грн., 205грн.х2х1=410грн.), --за 2004 рік 5176грн. (205 грн.х2х8=3280грн., 237грн.х2х4=1896грн.), -- за 2005 рік 7208грн. (262грнх2х3=1572грн., 290грн.х2х3=1740грн., 310грн.х2х2=1240грн., 332грн.х2х4=2565грн.,). -- за липень 2007 року 880 грн.(440грн.х2=880грн.), а всього 29446,9грн. ( 30628грн. - 1181,1грн.(отриманих згідно ПКМ України). Так як позивач при підрахунку суми позову допустив арифметичну помилку, то суд на підставіч.2 ст.11 КАС України , виходить за межі позовних вимог і стягує на користь позивача доплату в сумі 29446,9грн. По ст..37 Закону заборгованість становить: -- за липень 2007 року 173,9 грн. (440грн.х40%=176грн-2,10грн) Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з нього.

Результат розгляду: granted