Рішення адміністративного суду від 2008-05-16 00:00:00+03

[PERSON] звернулась з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що за період з 01.01.2006 року по 31.12.2007 року їй та її неповнолітньому сину не були проведені у повному обсязі виплати, передбачені ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та не проведені виплати їй за ст. 39 Закону, як працюючій на території радіоактивного забруднення. Зазначає, що вони отримували відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. Таким чином її права та права неповнолітньої дитини були порушені. Заборгованість по виплаті компенсації за проживання на території радіоактивного забруднення (ст. 37) їй та неповнолітній дитині позивачка визначила в розмірі 7527 грн. 20 коп., заборгованість по виплаті доплати, як працюючій на території радіоактивного забруднення (ст. 39), позивачка визначила в розмірі 15183 грн. 98 коп. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник управління праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації в судове засідання не з”явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить розписка в отриманні судової повістки. Про причини неявки суд не повідомили, заперечень суду не надали. Представник 3-ї особи в судове засідання не з”явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивачка, яка відноситься до потерпілої 3-ї категорії внаслідок аварії на ЧАЕС та її неповнолітня дитина [PERSON], 1993 року народження проживали та проживають в м. Овручі Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Встановлено також, що позивачка працює ВАТ „Овручпобутсервіс” на території радіоактивного забруднення, яке також відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Згідно ст.37 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі Закон), громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 39 Закону, доплата громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення проводиться в розмірі 2-х мінімальних заробітних плат. Проте в спірний період часу ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованих розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою допомоги та доплат в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивачки та її дитини. Однак позов підлягає частковому задоволенню. Так дію абзацу другого, третього, четвертого частини першої статті 37 Закону та дію абзацу третього, четвертого частини першої статті 39 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N 3235-IV( 3235-15 ) від 20.12.2005. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом N 489-V ( 489-16 ) від 19.12.2006. Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від 09.07.2007 року п. 30 ст. 71 Закону України „Про державний бюджет України”, яким зупинено дії ст.ст. 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнано неконституційним. Зазначені положення ст. 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік”, як неконституційні втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто з 09.07.2007 року. Закон України „Про Державний бюджет України на 2006 рік”, яким зупинена дію ст.ст. 37, 39 Закону в частині виплати компенсації і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, не визнаний неконституційним. Положення зазначеного закону на даний час є чинними. Таким чином стягненню на користь позивачки [PERSON] та її неповнолітньої дитини підлягає компенсація (ст. 37) у розмірах визначених саме Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, але тільки з 09.07.2007 року. За 2006 рік та за період з січня 2007 року до 9 липня 2007 року компенсація стягненню не підлягає. Саме з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року на користь позивачки підлягає стягненню доплата передбачена ст. 39 закону. Виплата компенсації у розмірах передбачених Постановою Кабінету Міністрів України за зазначений період позивачці була виплачена. З врахуванням викладеного вище та розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу, а саме : розмір мінімальної заробітної плати становив: з 1 липня 2007 року - 440 грн., з 1 жовтня 2007 року - 460 грн., суд стягує заборгованість на користь позивачки та її неповнолітньої дитини. Заборгованість перед позивачкою та її дитиною за період з липня по грудень 2007 року становить =2160 грн. (440грн х3 х 40% х 2= 1056 грн.) + (460 грн. х 3 х 40% х 2 = 1104 грн.) - 25 грн. 20 коп. (отриманих згідно ПКМ України). Заборгованість перед позивачкою (ст. 39 Закону) за період з липня по грудень 2007 становить = 5368 грн. 50 коп. (440грн х 2 х 3міс.=2640 грн.) + (460 грн. х 2 х 3міс.=2760 грн.) - 31 грн. 50 коп. (отриманих згідно ПКМ України). Разом розмір заборгованості, що підлягає стягненню становить 7528 грн. 50 коп. (2160 грн. + 5368 грн. 50 коп.). Заборгованість підлягає стягнення з управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації. Оскільки позивачка [PERSON] є законним представником неповнолітньої дитини [PERSON], 1993 року народження, суд стягує належні виплати останьому, на користь позивачки.

Результат розгляду: partial