Рішення адміністративного суду від 2008-05-13 00:00:00+03

П. 1 наказу МВС України від 18.02.08 р. №75 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників спеціального загону «Кобра»особливого призначення при МВС України (підпорядкованого Департаменту Державної автомобільної інспекції)»позивача на підставі п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ за вчинок, що дискредитує звання начальницького складу, з мотивів скоєння адміністративного правопорушення, приховування факту затримання працівниками УДО, появ нещирості під час проведення службового розслідування та намагання заплутати його проведення. На підставі зазначеного наказу прийнято наказ МЗС України від 18.02.08 р. №332/ос про звільнення позивача з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України на підставі п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового та начальницького складу). Позивач -[PERSON] -вважає зазначені накази такими, що не ґрунтуються на дійсних обставинах, тому є протиправними. Посилання в оскаржуваних наказах на факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення у вигляді порушення правил дорожнього руху є незаконним, так як на день видачі оскаржуваних наказів жодного судового рішення про встановлення зазначеного факту не було. Також позивач заперечує факт супроводження проїзду двох автомобілів «Toyota Land Cruiser»по проспекту Перемоги близько 17:00 16.02.08 р. працівниками спецпідрозділу, про що зазначено в оскаржуваних наказах. Автомобіль Голови Верховної Ради України в цей час був без супроводу наряду спецпідрозділу «Кобра»ДАІ МВС України, а автомобіль супроводу рухався позаду кортежу за кілометр без включених спецсигналів. На автомобілі «Toyota Land Cruiser»(номерний знак [NUMBER]) були встановлені номерні знаки, що належать приватній особі, а не службові номерні знаки Верховної Ради України. Тобто, виходячи з приписів Указу Президента України «Про заходи щодо впорядкування спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв та номерних знаків на службових транспортних засобах»від 30.03.05 р. №567/2005, встановлення спеціальних світлових сигнальних пристроїв на автомобілі з приватними номерами було грубим порушенням законодавства, і не давало цьому автомобілю переваг у русі. Незаконне використання Управлінням державної охорони (УДО) дублікату номерних знаків приватного автомобіля в якості номерів прикриття, відсутність супроводження кортежу автомобілем ДАІ зумовило той факт, що позивач розцінив використання спецсигналів в даному випадку як незаконне. За таких обставин позивач стверджує, що у його діях відсутній склад дисциплінарного порушення. Також він заперечує факт приховування ним затримання його працівниками УДО, про що значиться в аб. 3 оскаржуваного наказу №75. За його твердженням, працівники УДО не затримували позивача, жодних протоколів в порядку ст. 106 КПК України органи дізнання не складали. Покладення на себе відповідальності за відмову давати показання щодо себе в ході службового розслідування позивач вважає порушенням ст. 63 Конституції України. В оскаржуваних наказах відсутні посилання на норми законодавства, що були порушені позивачем. Згідно Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ звільнення осіб рядового та начальницького складу є крайнім заходом дисциплінарного впливу, тоді як при застосуванні цього заходу до позивача не було враховано всі необхідні обставини, пов'язані з проходженням ним служби. Відповідач -Міністерство внутрішніх справ України - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав. До накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення згідно оскаржуваних наказів згідно вимог Дисциплінарного статуту було проведено службове розслідування, в ході якого встановлено, що 16.02.08 р. працівниками Спец загону «Кобра»забезпечувався безпечний і безперешкодний проїзд під час супроводження автомобілів з особами, стосовно яких здійснюється державна охорона. Близько 16.17 від працівників, що забезпечували державну охорону (капітан міліції [PERSON] та старший лейтенант міліції [PERSON]) надійшла інформація про те, що водій автомобіля «Порш-Каєн»([NUMBER]) створює аварійну ситуацію автомобілю, який користується державною охороною, не надає переваги в русі, на проблискові маячки синього кольору та спеціальний звуковий сигнал не реагує. О 17:20 повідомлено про те, що автомобіль знаходиться на [ADDRESS] Проте, автомобіль не був затриманий, протоколу про правопорушення не було складено. 18.02.08 р. встановлено, що автомобілем керував заступник начальника спецзагону «Кобра»підполковник міліції[PERSON], який приховав факт свого затримання працівниками УДО. Проти фактів, викладених у позові, відповідач заперечує, зазначаючи наступне. Обставини порушення правил дорожнього руху були предметом розгляду Святошинським районним судом м. Києва. Згідно постанови суду від 27.03.08 р. підтверджено скоєння позивачем адміністративного проступку за ст. 122 ч. 4 КпАП України, він оштрафований на 68 грн. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту повідомлення керівництва МВС України про подію, що сталася, тому факт її укриття є доведеним. Факт нещирості під час проведення службового розслідування та намагання заплутати хід його проведення, що стали підставою для звільнення позивача, доведені в ході службового розслідування, що також було предметом дослідження у Святошинському районному суді м. Києва. Твердження позивача про те, що станом на момент скоєння проступку він був звільнений з посади наступника начальника Спецзагону «Кобра»згідно наказу МВС України від 09.02.08 р. №55, не відповідають дійсності, так як для звільнення з посади керівником видається наказ по особовому складу, якого в даному випадку не було. Під час розгляду справи було допитано в якості свідків капітана міліції [PERSON]. та старшого лейтенанта міліції [PERSON] щодо обставин, пов'язаних з фактом правопорушення. Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав. Обставини, пов'язані з встановленням факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КпАП України (перевищення водіями транспортних засобів швидкості руху, невиконання сигналів регулювання дорожнього руху, порушення правил перевезення людей та інших правил дорожнього руху, що спричинили створення аварійної обстановки), були предметом судового розгляду по справі про адміністративне правопорушення №3-6856. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 27.03.08 р. встановлено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КпАП України, та накладено на нього штраф у розмірі 68 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду набула законної сили згідно ст. 287 КпАП України. Враховуючи зазначену норму КАС України, судом вважаються встановленими обставини, пов'язані з вчиненням позивачем адміністративного правопорушення, зокрема, факт його вчинення та вина позивача у його вчиненні. За таких обставин суд не досліджує повторно пояснення позивача щодо адміністративного правопорушення та не оцінює надані пояснення. Згідно п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.91 р. №114, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. Порядок накладення дисциплінарного стягнення на осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ визначено Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України». Зокрема, ст. 14 Закону для з'ясування всіх обставин, пов'язаних з накладенням дисциплінарного стягнення, проводиться службове розслідування. Відповідачем надано суду висновок службового розслідування за фактом незадовільного виконання своїх службових обов'язків та нещирість, проявлену під час проведення службового розслідування, затверджений Міністром внутрішніх справ України Ю.В.Луценком 18.02.08 р. Згідно зазначеного висновку члени комісії з проведення службового розслідування дійшли висновку про наявність підстав для застосування щодо позивача, а також капітана міліції [PERSON]. та старшого лейтенанта міліції [PERSON] такого заходу дисциплінарного стягнення як звільнення за вчинок, що дискредитує звання начальницького складу, з мотивів скоєння адміністративного правопорушення, укриття факту затримання працівниками УДО, прояв нещирості під час проведення службового розслідування та намагання заплутати його проведення. Встановлені в результаті службового розслідування факти правопорушень підтвердили викликані в якості свідків капітан міліції [PERSON] та старший лейтенант міліції [PERSON] Так, допитані з ініціативи позивача свідки [PERSON] та [PERSON], працівники спецпідрозділу «Кобра», пояснили, що 16.02.08 р. вони супроводжували автомашину Яценюка А.П.[PERSON], керуючи автомобілем, порушив правила дорожнього руху, місце інциденту залишив. Під час проведення перевірки в приказному тоні наказав не говорити його прізвища та не зазначати, що він був за кермом автомобіля. Свідки знаходилися в його підпорядкуванні, тому в перших поясненнях на нього не покликалися. Таким чином, в суді перевірені і знайшли своє підтвердження висновки матеріалів службового розслідування, і не приймати їх до уваги підстав немає (а.с. 59-72). Щодо врахування при застосуванні дисциплінарного стягнення наведених у позові обставин, що, на думку позивача, свідчать на його користь і могли би бути підставою для застосування менш суворого заходу, то Дисциплінарним статутом, а також іншими актами законодавства не передбачено обов'язкового врахування тих чи інших обставин як такі, що пом'якшують відповідальність особи в обов'язковому порядку. Положення ч. 3 ст. 235 КЗпП України не може бути застосовано в даному випадку, так як КЗпП України є загальним законодавчим актом, що регулює трудові відносини. Щодо осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, то особливості застосування до них заходів дисциплінарної відповідальності визначаються спеціальним законодавчим актом -Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України». За наявності спеціального законодавчого регулювання суд вважає неможливим застосування до правовідносин сторін додатково положень КЗпП України. Правом суб'єкта владних повноважень -працедавця є прийняття рішення про звільнення за вчинок, що дискредитує звання начальницького складу, тому Міністр МВС України міг не приймати до уваги заяву[PERSON], про звільнення за станом здоров'я. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно. Вищенаведене свідчить про те, що в діях відповідача при винесенні оскаржуваних наказів не виявлено порушень вказаних норм законодавства. На підставі вищевикладеного, ст. 160-163, 186 КАС України, суд, -

Результат розгляду: denied