Рішення адміністративного суду від 2008-10-09 00:00:00+03

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона є інвалідом 2 групи, захворювання якої пов"язане з наслідками аварії на ЧАЕС і згідно законодавства має право на щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, розмір якої визначається на момент виплати, але відповідачем виплачено вказану допомогу за 2007 рік у значно нижчому розмірі. Оскільки відповідач відмовляється провести доплату вказаної грошової допомоги, то позивачка просить суд визнати неправомірними дії відповідача та зобов"язати Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради доплатити недоотриману суму одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2007 рік в розмірі 2455 грн. В судовому засіданні законний представник позивачки, опікун згідно рішення виконкому Білоцерківської міської ради від 14.05.2005 року № 183 про призначення опікуном над недієздатною, [PERSON].. уточнила та підтримала позовні вимоги, суду показала, що позивачка має право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», дію якої було зупинено п.30 ст.71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік». Рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2007 року від 9 липня 2007 року, яке має преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді спорів, які виникли у зв»язку з застосуванням положень законів, які визнані неконституційними,визнано неконституційними положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» в частині зупинення названих виплат. Позивачці відповідачем проведено виплату одноразової грошової допомоги 05.01.2008року, згідно вимог Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік…" в розмірах, які встановлені постановою Кабінету Міністрів України всупереч вимогам закону в сумі 120 грн., тоді як сума нарахування та виплати одноразової грошової допомоги на оздоровлення відповідно до ст.59 Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік" повинна була становити 2575 грн., вираховуватись з розміру мінімальної заробітної плати в 515 грн., а тому сума недоплати становить 2455 грн., а тому просить визнати дії відповідача неправомірними та зобов"язати відповідача нарахувати та виплатити недоплачену суму одноразової щорічної грошової допомоги на оздоровлення згідно вимог Закону, позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, подав до суду письмові заперечення, в яких позов не визнав та вказав, що виплата вказаної допомоги на оздоровлення позивачці проведена у розмірах, визначених постановою КМ України № 562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", управління соціального захисту населення є розпорядником бюджетних коштів, діє в межах наданих йому асигнувань і не може виходити за межі бюджетних призначень, визначених Державним бюджетом України, а тому підстав для нарахування та виплати позивачці допомоги в розмірах, які встановлені законом, не було. Просять відмовити в задоволенні позову, так як нарахування допомоги на оздоровлення було проведено позивачці в розмірі 120 грн., правомірно. Заслухавши пояснення законного представника позивачки, оглянувши та дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню по таким підставам. Згідно ст.104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Даний спір за участю Управління соціального захисту населення як суб'єкта владних повноважень ( п.7 ч.1 ст.3 КАС України) є публічно - правовим і його вирішення згідно д.1 ч.1 ст.17 КАС України належить до компетенції адміністративних судів України, оскільки УСЗН як суб'єкт владних повноважень реалізовувало у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством управлінські функції щодо соціального захисту населення. Судом встановлено, і це не заперечується відповідачем, що позивачка є інвалідом 2 групи,захворювання якої пов"язане з наслідками аварії на ЧАЕС, має посвідчення 1 категорії, та перебуває на обліку управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради. Відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачена щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 2 групи від наслідків аварії на ЧАЕС - п»ять мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Судом встановлено, що щорічну одноразову допомогу на оздоровлення позивачка отримала 05.01.2008 року в розмірі 120грн., що підтверджено довідкою центру поштового зв»язку № 10/611 від 08.10.2008 року позивачки. Зазначена допомога на оздоровлення виплачена позивачці в тому розмірі, який встановлено постановою КМ України від 12.07.2005 року за № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Позивачка просить суд зобов"язати відповідача донарахувати та виплатити на її користь недоплачену суму одноразової допомоги на оздоровлення виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, а саме за 2008 рік - 515 грн. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За ст.113 Конституції України КМ України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України. Згідно ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 152 Конституції України нормативні акти, їх окремі положення, визнані рішенням Конституційного Суду України неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення відповідного рішення. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп визнані неконституційними положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік…", в т.ч. внесення змін до ст.48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині того, що розміри щорічної допомоги на оздоровлення визначаються Кабінетом Міністрів України, тобто при виплаті одноразової щорічної допомоги на оздоровлення розмір грошової допомоги на оздоровлення слід визначати згідно вимог ст.48 Закону. Законом України "Про державний бюджет на 2008рік…", ст.59 встановлено розміри мінімальної заробітної плати з 01 січня 2008 року - 515 грн.. Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд перевіряє чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією і Законами України. Ст.162 ч.2 КАС України передбачає, що у разі задоволення адміністративного позову, суд може визнати протиправними дії суб'єкта владних повноважень та зобов'язати його вчинити пенні дії щодо усунення порушень або прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав суб'єктів у сфері публічно-правових відносин. Судом встановлено, що відповідач правомірно, як розпорядник бюджетних коштів нарахував та виплатив на час дії Закону України "Про Про державний бюджет на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" грошову допомогу на оздоровлення позивачки за 2008 рік, однак всупереч вимогам Закону, рішенню Конституційного Суду України, які мають переважну силу над Постановами Кабінету Міністрів, не перерахував та не виплатив позивачці допомогу на оздоровлення за 2007 рік в повному обсязі після рішення Конституційного Суду України, а тому суд вважає такі дії Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради неправомірними, позов слід задовольнити, зобов"язати відповідача провести нарахування та виплату позивачці недоотриману суму допомоги на оздоровлення за 2008 рік в розмірі 2455 грн. /515 грн. - мінімальна заробітна плата на момент виплати допомоги х 5 = 2575 грн. за мінусом 120грн. виплаченої допомоги/. Крім цього, суд вважає безпідставними посилання відповідача в запереченнях проти позовних вимог щодо неможливості реалізації вимог Закону у зв"язку з відсутністю змін в Законі України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" як на підставу відмови в задоволенні вимог позивача, так як вважає, що бездіяльність суб"єкта владних повноважень щодо внесення змін в Закон, положення якого визнані неконституційними, відсутність грошових коштів у відповідача не являється підставою для порушення закону, обмеження Конституційних прав людини в частині нарахування і виплати передбачених Законом соціальних допомог і виплат. Позивачка звільнена від сплати держмита на користь держави на підставі ст.4 Декрету КМ України "Про державне мито".

Результат розгляду: granted