Рішення адміністративного суду від 2008-08-21 00:00:00+03

У лютому 2007 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати бездіяльність Вінницького обласного військового комісаріату щодо не проведення перерахунку призначеної йому пенсії протиправною. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок призначеної йому пенсії з урахуванням премії у розмірі 33,3 % від розміру всіх видів грошового забезпечення, введеної Указами Президента України №615 від 14.07.1995 року та №923 від 04.10.1996 року, а також Постановою Кабінету Міністрів України №829 від 22.05.2000 року; 100% надбавки до грошового забезпечення, введеної Указом Президента України №173 від 22.02.2002 року; від 10 до 90 % надбавки за безперервну службу, введеної Указом Президента України №389 від 05.05.2003 року. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок призначеної йому пенсії з моменту введення в дію вище зазначених нормативних актів та виплатити йому недоплачену суму пенсії, з урахуванням перерахунку. Постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 04 червня 2007 року позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Замостянського районного суду м. Вінниці скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення було порушено норми матеріального права. Крім того, судом не було застосовано строк звернення до адміністративного суду, передбачений ст.99 КАС України. Заперечень на апеляційну скаргу від позивача до суду не надходило. В судове засідання сторони не з'явились, були повідомлені належним чином. Від Вінницького облвійськомата надійшла заява з проханням слухати справу без участі їхнього представника. Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення з'явившихся учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного. Згідно зі ст.198 ч.1 п.4 та ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. Як вбачається з матеріалів справи позивач перебував на службі у збройних силах СРСР 27 років 10 місяців. З 01 листопада 1974 року Вінницьким обласним військовим комісаріатом йому була призначена пенсія відповідно до чинного на той момент законодавства. З 01.11.1974 року позивачу було призначено пенсію з вислугою у 25 років, із них у пільговому обчисленні - 27 років 10 місяців. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ» призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей пенсії перераховуються з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Згідно ч. 3 ст. 43 цього Закону пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей обчислюється з грошового забезпечення цих військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу. При цьому для обчислення їм пенсій враховуються відповідні оклади за посадою, військовим чи спеціальним званням, процентна надбавка за вислугу років, надбавки за вчене звання чи вчену ступінь, кваліфікацію і умови служби у порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України. Закон не встановлює будь-яких обмежень щодо розміру пенсій, а відносить це питання на вирішення Кабінету Міністрів України. Згідно п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: окладу за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; окладу за військове чи спеціальне звання; процентної надбавки за вислугу років; додаткових видів грошового забезпечення, що надаються щомісяця (надбавки за вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію та умови служби). При цьому розмір додаткових видів грошового забезпечення визначається (за вибором тих, хто звернувся за пенсією) за останні 24 календарні місяці служби підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців служби підряд протягом усієї служби перед зверненням за пенсією. Запроваджені Указами Президента України №923 від 04.10.1996 року, № 615 від 14.07.1995 року премія у розмірі 33,3 %, надбавки до грошового забезпечення за особливі умови служби та за безперервну службу - належать до додаткових видів грошового забезпечення і враховуються при нарахуванні пенсії особам, які отримували їх під час проходження служби і були звільнені після їх запровадження. Як встановлено судом першої інстанції, позивач під час проходження служби зазначених надбавок не отримував, був звільнений до введення в дію вищезазначених Указів Президента України, у зв»язку з чим їх дія на нього не поширюється. Слід також зазначити, що посадові оклади, оклади за військове або спеціальне звання, процентні надбавки за вислугу років, премії вказаними наказами не змінювалися. Пленум Верховного Суду України у п. 8 Постанови № 4 від 15 квітня 2005 року «Про окремі питання застосування судами України законодавства про пенсійне забезпечення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» роз'яснив, що законодавством з питань пенсійного забезпечення, яке діяло до 1 січня 2005 року, не було передбачено можливості перерахунку раніше призначених пенсій у зв'язку із запровадженням після звільнення військовослужбовців та осіб, котрі мають право на пенсію згідно із Законом № 2262-ХІІ, нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, яких вони не отримували під час служби, а також премій. Закон № 1769-ІV, який набув чинності 1 січня 2005 року, не має зворотної сили, тому вимоги щодо перерахунку пенсії з урахуванням запроваджених після звільнення зі служби нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за минулий час, тобто до 1 січня 2005 року, задоволенню не підлягають. Згідно із Законом України від 15 червня 2004 року «Про внесення змін до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ» особи, яким раніше призначені пенсії відповідно до цього Закону, мають право на перерахунок пенсій з урахуванням надбавок та премій відповідно до положень цього Закону лише з 01 січня 2005 року. З врахуванням вище викладеного, колегія апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а постанова Замостянського районного суду м. Вінниці підлягає скасуванню, оскільки ухвалена з порушенням норм матеріального права. Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Результат розгляду: denied