Рішення адміністративного суду від 2008-05-15 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради про стягнення недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 11880 грн. за період з 1999-2007 роки та компенсації втрати частини доходів в зв»язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 498 грн. 96 коп. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просив суд їх задовільнити у повному обсязі. Представник відповідача подала письмове заперечення проти позову, наполягала на застосуванні судом наслідків пропуску позивачем строку звернення до суду відповідно до ст.ст. 99, 100 КАС України. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача як евакуйований із зони відчуження у 1986 році (категорія 2). Відповідно до абзацу 7 частини 4 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата щорічної допомоги на оздоровлення евакуйованим із зони відчуження у 1986 році передбачена у розмірі трьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Позивач отримав у 2005 році 15 грн. 70 коп. разової грошової допомоги, а у 2006 - 2007 роках він отримав допомогу в розмірі по 75 грн. відповідно, оскільки Законами України "Про державний бюджет на 2006 рік" та «Про державний бюджет України на 2007 рік» було зупинено дію на 2006 та 2007 роки абзацу 7 частини 4 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Розмір допомоги був визначений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно з рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року положення деяких статей Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", зокрема ст.71 п.30 визнані неконституційними, втратили чинність. Розмір мінімальної заробітної плати на час виплати позивачу допомоги у 2007 році (вересень 2007 року) становив 440 грн. відповідно до ст.76 Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік". Згідно ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Відповідно до ст.152 Конституції України закони та інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Виходячи із зазначеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача невиплаченої разової грошової допомоги позивачу за 2007 рік в сумі 1245 грн., з вирахуванням 75 грн. сплачених відповідачем у 2007 році. Оскільки позивачем пропущено встановлений ст.99 КАС України річний строк для звернення до суду за захистом прав в частині вимог про стягнення допомоги за 2005-2006 роки, а на застосуванні наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду наполягає відповідач, то суд знаходить підстави для відмови позивачу в частині позовних вимог про стягнення недоотриманої грошової допомоги за 1999-2006 роки. За таких обставин, не підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати.

Результат розгляду: granted