Рішення адміністративного суду від 2008-07-02 00:00:00+03

В лютому 2007 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовною заявою, у якій, посилаючись на порушення відповідачем положень законодавства з грошового забезпечення військовослужбовців, просив, з урахуванням подальших доповнень і уточнень, визнати неправомірними дії 19 фінансового відділу Міністерства оборони України щодо не нарахування в період з 1 квітня по 12 грудня 2006 року надбавок, передбачених Указами Президента України для військовослужбовців, зобов'язати відповідача здійснити донарахування та виплату грошового забезпечення з урахуванням надбавок, передбачених Указами Президента України від 23.02.2002р. №173 «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» та від 05.05.2003р. №389 «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України за безперервну службу», за період з 1 квітня по 12 грудня 2006 року. Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 19 липня 2007 року вказаний позов задоволено. В апеляційній скарзі 19 фінансовий відділ Міністерства оборони України, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 19 липня 2007 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Заслухавши суддю-доповідача про обставини справи, зміст судового рішення, суть апеляційної скарги і заперечень на неї, пояснення позивача та заперечення представників відповідачів і третьої особи та, перевіривши доводи апеляції та заперечень на неї наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Указів Президента України від 23.02.2002р. №173 «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» та від 05.05.2003р. №389 «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України за безперервну службу». Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитися не може. Так, згідно п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах та військовослужбовців, осіб начальницького складу, відряджених до органів державної влади та місцевого самоврядування складається з посадового окладу, інших виплат, установлених цією постановою, а також окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, установлених у розмірі і порядку, що визначаються законодавством для військовослужбовців. На зазначених осіб не поширюється дія постанови Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2001 р. №104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ». Отже, вказаною постановою встановлений вичерпний перелік видів грошового забезпечення для військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах. Додаткові види грошового забезпечення для військовослужбовців, які встановлені Указами Президента України від 23.02.2002р. №173 «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» та від 05.05.2003р. №389 «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України за безперервну службу» для військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах даною постановою не передбачені. Також на зазначених осіб не поширюється дія постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001р. №104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ». Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що 19 фінансовий відділ Міністерства оборони України не може бути належним відповідачем в даній справі є необґрунтованими, оскільки 19 фінансовий відділ Міністерства оборони України є юридичною особою і розпорядником бюджетних коштів, має розрахунковий рахунок, а військова прокуратура перебуває на грошовому забезпеченні даної установи. Згідно п.4 ч.1 ст.202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. Беручи до уваги те, що при вирішенні справи суд першої інстанції порушив зазначені вище норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи постанову Святошинського районного суду міста Києва від 19 липня 2007 року належить скасувати і прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. На підставі викладеного та,

Результат розгляду: denied