Рішення адміністративного суду від 2008-08-08 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління ветеринарної медицини в м. Євпаторія про визнання недійсним наказу начальника УВМ в м. Євпаторія від 15.06.07р. №15-д. Позов мотивований тим, що на час виникнення спору він працював на посаді провідного фахівця УВМ в м. Євпаторія. 16.06.07р. начальник УВМ в м. Євпаторії повідомив його, що наказом від 15.06.07р. №15-д йому оголошено догану за результатами перевірки, яка проводилася Управлінням ветеринарної медицини в АРК. в період з 12 по 14.06.07р. Цей наказ він вважає протиправним тому, що не допускав ніяких порушень в своїй роботі. У судовому засіданні позивач підтримав зазначені позовні вимоги, які просив задовольнити. Представник відповідача, який про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки, в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. 3-а особа, яка про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки, в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволені позову з наступних підставах. З пояснень позивача і записів трудової книжки, а.с.13, судом встановлено, що на час виникнення спору по теперішній справі позивач працював на посаді провідного фахівця УВМ в м. Євпаторія і мав 13 ранг 7 категорії державного службовця. Наказом начальника УВМ в м. Євпаторія від 15.06.07р. №15-д позивачу було оголошено догану за результатами перевірки, яка проводилася Управлінням ветеринарної медицини в АРК. в період з 12 по 14.06.07р., а.с.4,5. Цей наказ начальник УВМ в м. Євпаторії довів до відома позивача 16.06.07р., що підтверджується його поясненнями у судовому засіданні і пояснювальною запискою, а.с.9. Але з позовом до суду про оскарження зазначеного наказу позивач звернувся лише 26.05.08р., а.с.1, тобто в порушення вимог ч.1 ст.233 КЗпП України, згідно яким працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Позивач не довів факт поважності причин пропуску цього строку, чим не виконав вимоги ст.71 КАС України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Судом зазначені обставини не встановлені при розгляді справи. У зв'язку з цим суд вважає за неможливе поновити пропущений строк тому, що згідно ст.234 КЗпП України - міськрайонний суд може поновити строки, установлені статтею 233 цього Кодексу, у разі пропуску цих строків з поважних причин. Приймаючи до уваги зазначене вище суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду для вирішенням трудового спору без поважних причин. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позову тому, що: -як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.92р. №9 - встановлені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін; -відповідно до вимог ч.1 ст.258 і ч.4 ст.267 ЦК України - сплив спеціальної позовної давності є підставою для відмови у позові. -згідно ч.1 ст.100 КАС України - пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволені адміністративного позову. * На підставі ст.ст. 233,234 КЗпП України, ст.ст. 258,267 ЦК України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.92р. №9, ст. 100 КАС України, і

Результат розгляду: denied