Рішення адміністративного суду від 2008-04-10 00:00:00+03

15 травня 2007 року до Служби Безпеки України позивачем було подано звернення щодо розрахунку пенсійного забезпечення з урахуванням процентної надбавки за здійснення контррозвідувальної діяльності, про що з кадрового підрозділу СБУ отримано довідку №250/к від 31.05.2007 року. З 06.06.07р. фінансово-економічною службою СБУ були підготовлені та надіслані до відповідача усі необхідні документи для організації та проведення перерахунку раніше призначеної пенсії. Відповідно до Указу Президента України від 07.04.2003р. № 298 «Про вдосконалення діяльності розвідувальних органів України»було змінено грошове забезпечення військовослужбовців СБ України, та внесено доповнення до Інструкції про грошове забезпечення військовослужбовців СБУ шляхом збільшення на 50% посадових окладів та введення надбавки з розмірі до 70% особам, які займаються контррозвідувальною діяльністю. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перерахунок пенсій колишнім військовослужбовцям проводиться у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів, грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень, премій) у розмірах, встановлених законодавством. На думку відповідача позивач не має права на перерахунок пенсії з наступних підстав. Згідно з наказом Голови Служби Безпеки України від 31.12.2003 року № 574 виданим на виконання Указу Президента України від 26.12.2003 р. № 1514, встановлення та припинення виплати підвищення на 50% посадових окладів співробітниками-військовослужбовцями здійснюється наказами Голови СБУ, його заступникам та іншим начальниками на підставі мотивованих рапортів керівників функціональних (відповідних) підрозділів. Також, обов'язковими умовами для виплати підвищених на 50% посадових окладів є якість виконуваних співробітниками оперативно-службових завдань, ступінь їх завантаженості чи рівень професійної підготовки. Тобто, вказане підвищення посадових окладів встановлюється військовослужбовцям під час їх служби в персональному порядку за рішенням відповідної посадової особи. Таким чином, підстав для проведення перерахунку пенсії Позивачу немає, бо підвищені на 50% посадові оклади включаються у розрахунок пенсії тільки тим військовослужбовцям, які фактично їх отримували під час звільнення. Суд не погоджується з вказаним висновком позивача з огляду на наступне. На підставі відповідних матеріалів з особової справи [PERSON]. встановлено. що на день звільнення позивач проходив військову службу на посаді помічника начальника 1 служби 1 управління ГУ ДОТЗ СБ України за функціональними обов'язками, якої передбачається здійснення контррозвідувальної діяльності, виконуючи при цьому спеціальні завдання, в яких він мав позитивні результати в роботі. Крім того, за його посадою виплачується щомісячна надбавка за здійснення контррозвідувальної діяльності. Тому, позивачу було включено до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія збільшеного на 50% посадового окладу та надбавки за здійснення контр розвідувальної діяльності у розмірі 70%. Згідно п.23 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»затвердженого правлінням Пенсійного фонду України від 30.01.2007р. №3-1, про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону , міністерства та інші органи після прийняття відповідного нормативно-правового акту повідомляють орган, що призначає пенсії. Тому, СБУ було направлено листом №21/5-2256 разом з новим (перерахованим) розміром грошового забезпечення Позивача -довідку № 21/5-2255 для проведення перерахунку раніше призначеної пенсії. На підставі наведеного, починаючи з 1 січня 2007 року, пенсійне забезпечення пенсіонерів, які перебували на пенсійному обліку в УСБУ у м. Києві та військовослужбовців СБ України, які звільнені з військової служби до 31 грудня 2006 року, проводиться органами Пенсійного фонду України (пенсіонерам, які мешкають в м. Києві - Головним Управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві). При проведенні розрахунку відповідач не врахував вимоги п.п.19 Законом України "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців" від 04 квітня 2006 року № 3591-ІУ, прийнятого Верховною Радою та затвердженого Президентом України вже після прийняття Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік". Зокрема, п.п. 19 цього Закону, яким внесені зміни в ст. 43 "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" (2262-12) підтверджено, що "Пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право за цим Законом та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством". В ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" (2262-12) не зазначено ніяких додаткових умов і обмежень порядку нарахування пенсії. Зазначений закон є нормою прямої дії, тому обмеження моїх майнових прав, визначених ст. 43 цього Закону нормами іншого законодавчого акту, всупереч вимогам ст. 22 Конституції України не є правомірним. Вказане суперечить ст. 22 Конституції України, де зазначено, що "при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту існуючих прав і свобод". Конституційним Судом України ухвалено Рішення № 6-рп у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71,статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»(справа про соціальні гарантії громадян). Даним Рішенням визнані неконституційними положення низки статей Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими зупинялося надання пільг і соціальних гарантій. Окрім того, відповідно до пункту 5 Рішення, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними. Розглядаючи дану справу, Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що «зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1,3, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частиш другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України. Таким чином, Верховна Рада України не повноважна при прийнятті закону про Державний бюджет України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України, зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин». Окрім того, з метою забезпечення правильного та однакового застосування судами законодавства Пленум Верховного Суду України своєю Постановою № 8 від 13.06.07 р. «Про незалежність судової влади»роз'яснив (пункт 19), що «відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод». Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа. Згідно Прикінцевих та перехідних положень КАС України до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розмір судового збору, розмір цього збору за подання позовів немайнового характеру визначається відповідно до пп. „б” п.1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито”, тобто -3,40 грн. Враховуючи викладене та

Результат розгляду: granted