Рішення адміністративного суду від 2008-07-09 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання дій неправомірними та проведення перерахунку грошової допомоги. У позові вказав, що він є інвалід війни 2 групи. У відповідності до вимог ЗУ " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" йому повинна виплачуватись разова допомога в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком як інваліду 2 групи, замість яких в 2008 році він отримав 400 грн.. З приводу перерахування розміру недовиплаченої допомоги він звернувся до відповідачів, які відмовили йому в такому перерахунку. Вважає, що відповідачи діяли в порушення вимог закону та рішення Конституційного суду України. Прохає визнати незаконними дії Міністерства праці та соціальної політики України, Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації щодо відмови в проведенні перерахунку виплати допомого до 5 травня 2008 року, зобов”язавши Міністерство фінансів України шляхом списання коштів з рахунків Дерказначейства України виділити та перерахувати йому через Міністерство праці та соціальної політики України Центру по виплаті соціальних допомог Головного управління праці та соцзахисту населення Полтавської облдержадміністрації, зобов”язавши Центр по виплаті допомог виплатити йому 3360 грн. недосплаченої допомоги. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав. Пенсійний Фонд України прохає справу слухати без їх участі, позов не визнають. Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації, Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації, Державне казначейство України, Міністерство праці та соціальної політики України, Міністерство фінансів України, Головне управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області до суду не з”явивлись, про слухання справи повідомлені, в своїх заявах позов не визнають. З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Ст. 22 Конститутції України закріплює принцип гарантованості конституційних прав і свобод, забороняє при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг існуючих прав і свобод. Згідно зі ст. 13 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни 2 групи до 5 травня виплачується щорічна разова грошова допомога в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно. Згідно ст. 28 ЗУ „Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування”, зі змінами, які вступили в силу з 01.01.2005 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Встановлено, що [PERSON]як інвалід війни 2 групи отримує щорічну грошову допомогу до Дня Перемоги /5 травня/ в розмірах, встановлених державою в Законах про державний бюджет України на відповідний роки. У відповідності до вимог закону позивач повинен був отримувати виходячи з мінімальної пенсії за віком станом на 1.01. 2008 року: 470х8=3760 грн. Розрахунок виплат позивачу суд проводить на підставі законодавчо встановленого мінімального прожиткового мінімуму на 2008 рік встановленого Державним бюджетом України на 2008 рік. За обставин, коли звуження існуючих прав і свобод заборонено Конституцією, дії держави щодо виплати одноразової допомоги в менших розмірах, від тих які встановлені законом, є незаконними, а тому позовні вимои слід задовольнити з урахуванням виплати частини допомоги. Доводи відповідачів про те, що виплату такої допомоги слід провадити в межах бюджетних асигнувань суд не може прийняти до уваги, оскільки обмеження соціальних виплат учасникам війни протирічить вимогам Конституції та Законів України. Приймаючи до уваги, що Головним розпорядником коштів по виплаті допомоги учасникам війни до Дня Перемоги є Міністерство праці і соціальної політики України, яке не має особистих коштів для задоволення вимог позивача і дані кошти слід запозичити з Державного бюджету України, суд вважає за необхідним покласти обов'язок по виділенню коштів на Міністерство фінансів України з послідуючим перерахуванням їх розпорядникам цих коштів, зобов'язавши Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації виплатити їх позивачу. Оскільки відповідач не звертався до відповідачів з вимогою про перерахунок допомоги в 2008 році, підстав для визнання незаконними дій відповідвачів не мається. З урахуванням вищевикладеного, перебуваючи в межах заявлених позивачем вимог, суд вважає, що його позов слід задовольнити частково, віднісши судові витрати за рахунок держави.

Результат розгляду: partial