Рішення адміністративного суду від 2008-05-14 00:00:00+03

Позивач, [PERSON], звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Червонозаводському районі м.Харкова, в якому після зміни позовних вимог, які були прийняті судом в судовому засіданні, прохав суд визнати нечинними Протокол відповідача про призначення йому пенсії №110 від 06.04.2007 року та розпорядження відповідача №34 від 07.02.2008 року, а також зобов'язати відповідача вчинити певні дії, а саме перерахувати йому пенсію відповідно стажу роботу, підтвердженого трудовою книжкою, з часу досягнення пенсійного віку, з 20.02.2007 року, та сплатити йому не нараховану частину пенсії з 20.02.2007 року по 01.02.2008 року з заліком індексу інфляції. Стягнути з відповідача кошти по сплаті держмита. В судовому засіданні позивач підтримав свої змінені позовні вимоги в повному обсязі, та зазначив, що він просить визнати нечинними Рішення відповідача, так як першим рішенням відповідач не зарахував до стажу роботу термін його перебування за кордоном у відрядженні з 26 липня 1986 року по 30 листопада 1989 року, а друге Рішення відповідача він просить визнати нечинним, так як цим рішенням відповідач не провів перерахунок його пенсії за період з 20.02.2007 року по 01.02.2008 року з заліком індексу інфляції. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували в повному обсязі, так як на даний час відповідач в позасудовому порядку виконав всі позовні вимоги позивача, а саме зарахував до стажу відповідача його перебування за кордоном у відрядженні з 26 липня 1986 року по 30 листопада 1989 року, та зробив перерахунок його пенсії за період з 20.02.2007 року по 01.02.2008 року своїм розпорядженням №167170 від 17.04.2007 року. Суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини. Відповідно до абзацу 1 пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 N 121/2001, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що, зокрема призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій. Пунктом 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 N 8-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.05.2002 за N 442/6730, управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Пенсійного фонду України, підвідомчими відповідно головним управлінням цього фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду України. Відповідно до пункту 2.1 зазначеного Положення основними завданнями органів Пенсійного фонду України, зокрема є забезпечення призначення і виплати пенсій. З огляду на викладене, Пенсійний фонд України та його органи, у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, є суб'єктами владних повноважень, а спори за участю цих органів та фізичних осіб про призначення та виплату пенсій є публічно-правовими, оскільки виникають за участю суб'єкта владних повноважень, що реалізує у спірних правовідносинах надані йому чиним законодавством владні управлінські функції, та відповідають визначенню адміністративної справи, наведеному у пункті 1 частини першої статті 3 зазначеного Кодексу. 19 лютого 2007 року позивачу виповнилося 60 років і він згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова з заявою про призначення йому пенсії та надав необхідні документи у відповідності із Законодавством України. Своїм Протоколом про призначення пенсії за віком №110 від 06.04.2007 року Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова призначило позивачу пенсію за віком, але не включило до його стажу роботи період відрядження позивача до Монголії, вказавши що повний стаж позивача становить 36 років 10 місяців 1 день. Після звернень позивача зі скаргами до Управління та отриманням додаткових довідок відповідачем, Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова своїм розпорядженням №34 від 07.02.2008 року зарахувало до стажу відповідача його перебування за кордоном у відрядженні з 26 липня 1986 року по 30 листопада 1989 року і згідно даного розпорядження повний стаж позивача на даний час складає 41 рік 0 місяців 8 днів. Також Управлінням Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова своїм розпорядженням б/н від 17.04.2007 року зроблено перерахунок пенсії позивача за період з 20.02.2007 року по 01.02.2008 року, і на підставі якого на даний час здійснюються виплати. Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Тобто на час розгляду справи судом, відповідачем в позасудовому порядку самостійно фактично виконано позовні вимоги позивача, а саме розпорядженням №34 від 07.02.2008 року позивачу встановлено повний стаж 41 рік 0 місяців 8 днів (замість 36 років 10 місяців 1 дня згідно Протоколу про призначення пенсії за віком позивачу №110 від 06.04.2007 року), а розпорядженням б/н від 17.04.2008 року зроблено перерахунок пенсії позивача за період з 20.02.2007 року по 01.02.2008 року. Позивачем повний стаж, встановлений розпорядженням №34 від 07.02.2008 та розмір суми перерахунку пенсії в судовому порядку не оскаржуються, що було їм зазначено в судовому засіданні. Позивач для відновлення своїх прав просить суд визнати нечинними Рішення відповідача. Але ж на даний час відповідач вже виніс Розпорядження №34 від 07.02.2008 року та Розпорядження б/н від 17.04.2008 року, якими відновив всі оспорювані в суді права позивача та фактично самостійно скасував оскаржувані позивачем Рішення. Суд також зазначає, що визнання нечинним Протоколу про призначення пенсії за віком №110 від 06.04.2007 року має наслідком скасування всіх наступних розпоряджень відповідача у відношенні позивача, і навіть тих які позивач вважає законними та обґрунтованими. Таким чином визнання нечинним судом цього протоколу лише порушить права позивача. Тобто на даний час суд позбавлений можливості відновити права позивача в судовому порядку через фактичне виконання позовних вимог [PERSON] відповідачем в позасудовому порядку, та через відсутність на даний час порушень прав позивача відповідачем. На підставі вищевикладеного та

Результат розгляду: denied