Рішення адміністративного суду від 2008-07-21 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради про визнання неправомірною відмову відповідача щодо сплати одноразової грошової допомоги та стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги за 2008 рік, мотивуючи свої вимоги тим, що він є інвалідом 2-ї групи внаслідок захворювання, пов”язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і має статус інваліда війни та відповідно до вимог ч.5 ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту має право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Однак, всупереч вимогам діючого законодавства, належна йому щорічна грошова допомога у 2008 році виплачувалась в неповному обсязі. Так, розмір мінімальної пенсії за віком у 2008 році складає 481грн.. Таким чином, відповідач відповідно до вимог вище вказаного Закону зобов"язаний був виплатити йому разову грошову допомогу за 2008 рік у розмірі 3848грн./481грн. х 8 = 3848 грн./. Але фактично за цей період виплата була здійснена у розмірі 400грн.. Вважає, що загальний розмір не доплаченої йому, як інваліду війни 2-ої групи, щорічної одноразової допомоги, передбаченої Законом, становить 3448 грн., у зв”язку з чим він звернувся до відповідача з проханням виплатити йому вказану допомогу у розмірах, встановлених Законом, але отримав відмову. За захистом своїх порушених прав він вимушений звернутися до суду і просить визнати неправомірною відмову відповідача у виплаті йому, як інваліду війни 2-ї групи, щорічної разової допомоги за 2008 рік в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, а також стягнути на його користь недоплачену щорічну разову допомогу за 2008 рік в розмірі 3448 грн.. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд визнати неправомірною відмову відповідача у виплаті йому, як інваліду війни 2-ї групи, щорічної разової допомоги за 2008 рік в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, а також стягнути на його користь недоплачену суму щорічної разової допомоги за 2008 рік у розмірі 3448 грн.. Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Тверженкова І.А., яка діє на підставі довіреності , позовні вимоги не визнала та суду пояснила , що позивач [PERSON] дійсно є інвалідом 2-ої групи , внаслідок захворювання пов”язаного з ліквідацією аварії на ЧАЕС і має право на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначається будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Згідно ст. 1 Постанови № 183 Кабінету Міністрів України від 13.03.2008 року «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2008 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» у 2008 році виплата разової грошової допомоги здійснюється для інвалідів 2-ї групи у розмірі 400 грн., які були отримані [PERSON] 25.04.2008 року, в зв”язку з чим просять відмовити позивачеві у задоволені позову . Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали адміністративної справи , вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав . Як встановлено судом, позивач [PERSON] є інвалідом 2-ої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії Є № 038935, виданим 31.07.2006 року/а.с.3/. У відповідності до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" позивач [PERSON] має право на щорічну (до 5 травня поточного року) разову грошову допомогу у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. 07.05.2008 року та 08.07.2008 року позивач отримав відповіді на його заяви від УПСЗН Центрально - Міської районної адміністрації Макіївської міської ради, з яких вбачається, що останньому було відмовлено у задоволенні його вимог , з посиланням на ст. 1 Постанови № 183 Кабінету Міністрів України від 13.03.2008 року «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2008 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», якою передбачена виплата зазначеної допомоги до 5 травня інвалідам війни 2-ї групи у розмірі 400 грн.і виплата цієї допомоги була проведена 25.04.2008року у зазначеному розмірі /а.с.9,18/. Саме у зазначеному розмірі позивач і отримав, а відповідач виплатив разову грошову допомогу за 2008 рік, що не спростовується сторонами. Таким чином, спору про право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня між ст оронами немає і спір виник тільки про розмір вказаних виплат і щодо виплати спірної грошової допомоги у 2008 році у розмірі 400грн. позивачеві, суд вважає за необхідне визнати їх неправомірними з огляду на наступне. Фінансування витрат, пов»язане із введенням в дію Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до ст. 17 здійснюється за рахунок коштів державного та міського бюджетів, а виплата разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених ст.ст. 12-16 вказаного Закону. Згідно з вимогами ст. 17-1 Закону виплати здійснюють органи праці та соціального захисту населення. Таким чином, на відповідача покладений обов»язок здійснення виплати разової грошової допомоги саме в розмірах, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України орагни державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі , в м ежах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як встановлено судом, відповідачем була здійснена виплата щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі 400грн., передбаченому Постановою КМУ № 183 від 13.03.2008 року. Тобто зазначеною Постановою всупереч Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який встановив розмір щорічної разової допомоги як величину , кратну відносно до розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної Законом на час здійснення виплати, КМУ встановив конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема для інвалідів війни 2-ї групи-400грн.. Суд вважає, що це порушує норми спеціального Закону , а тому , виходячи із загальних засад пріоритетності Законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягає застосуванню ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не Постанова КМУ. Відповідно до принципу верховенства права та законності - суд, при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст та спрямованість держави. Крім того, як роз"яснено постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", - судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу / акти Президента України, Постанови Верховної Ради України. Постанови та розпорядження Кабінету Міністрів України/, підлягають оцінці їх відповідності як Конституції України так і закону. Таким чином , суд прийшов до висновку, що відмову відповідача у виплаті позивачеві щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком , слід визнати неправомірною. Враховуючи положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»в редакції, яка діяла на момент спірної виплати, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Суму прожиткового мінімуму на 2008 рік на одну особу, яка втратила працездатність, в розрахунку на місяць, встановлено на 01.04.2008 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2008рік» у розмірі 481грн.. Отже мінімальний розмір пенсії за віком станом на 01.04.2008року складав 481грн.. Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги жо 5 травня за 2008 рік, який повинен бути виплачений позивачеві складає : 481грн. х 8 = 3848грн.. Замість передбачених за Законом восьми мінімальних пенсій за віком, а саме 3848грн., позивачеві було виплачено лише 400грн.. тобто недоплачена сума допомоги за 2008рік складає 3448грн./ 3848грн. - 400грн. = 3448грн./. Враховуючи наведене, на підставі надани х та оцінених доказів , суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог Ставицького С.С., а саме : слід визнати неправомірною відмову відповідача щодо сплати позивачеві одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі восьми мінімальних пенсій за 2008 рік та стягнути недоотриману суму за цей період.

Результат розгляду: granted