Рішення адміністративного суду від 2008-02-20 00:00:00+02

У листопаді 2007 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом. Просить визнати дії відповідачів щодо виплати їй, як члену сім”ї загиблого (померлого) ветерана війни разової грошової допомоги в меншому розмірі, неправомірними та просить стягнути з них на її користь недоплачену таку допомогу за 2005-2007 роки в розмірі 2893 грн. 18 коп. Вимоги мотивує тим, що їй, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня повинна надаватися одноразова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Однак за 2005-2007 роки вона виплачувалась Житомирським обласним центром по нарахуванню і здійсненню соціальних виплат у неповному розмірі. Позивачка в судове засідання не з”явилась. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник відповідача Житомирського обласного центру по нарахуванню і здійсненню соціальних виплат у судове засідання не з”явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином. Про причини неявки суду не повідомили, заперечень суду не надали. Представник відповідача головного управління праці і соціального захисту населення Житомирської ОДА в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином. Про причини неявки суду не повідомили, заперечень суду не надали. Суд, розглянувши матеріали справи, встановив: спірні правовідносини регулюються Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Встановлено, що позивачка [PERSON] є членом сім”ї загиблого (померлого) ветерана війни що підтверджується посвідченням [NUMBER] від 26.10.2002 року. Згідно ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту щорічно до 5 травня таким особам виплачується разова грошова допомога у розмірі п”яти мінімальних пенсій за віком. З довідки Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат №29184/07 від 21.11.2007 року, позивачка отримала разову грошову допомогу до 9 травня у 2005 році в розмірі 130, у 2006 році в розмірі 130 грн., 2007 році в розмірі 150 грн., тобто з урахуванням обмежень, встановлених Законами України «Про державний бюджет на 2005 рік», «Про державний бюджет на 2006 рік», «Про державний бюджет на 2007 рік». Ст. 22 Конституції України закріпила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними. Таким чином суд вважає, що позивачка має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі зазначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Беручи до уваги річний строк позовної давності в адміністративному судочинстві та вимоги ч.4 ст.171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що такі виплати проводяться до 30 вересня відповідного року, суд стягує заборгованість лише за 2007 рік. З урахуванням отриманої позивачкою разової грошової допомоги за 2007 рік у розмірі 150 грн., суд вважає необхідним стягнути на її користь недоплачену разову грошову допомогу за вказаний період в розмірі 1900 грн. 30 коп. (2050 грн. 30 коп.-150 грн.). В решті позов задоволенню не підлягає. Оскільки головним розпорядником коштів в області є саме головне управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, суд стягує дані виплати саме з зазначеного відповідача. Щодо вимог заявлених до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання їх дій незаконними та стягнення з них недовиплаченої разової грошової допомоги, суд вважає, що відповідач діяв у межах своїх повноважень та не є розпорядником коштів. Тому в задоволення позовних вимог до нього суд відмовляє. На підставі викладеного і

Результат розгляду: partial