Рішення адміністративного суду від 2008-07-24 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУ МВС України в Харківській області, в якому просить: скасувати наказ ГУ МВС України в Харківській області від 18 липня 2007 року; поновити його на посаді старшого оперуповноваженого ОПО УКР УМВС України в Харківській області; відшкодувати оплату праці за час вимушеного прогулу, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. З 1995 року [PERSON] служив в органах міліції, з вересня 2004 року працював старшим оперуповноваженим ОПО УКР УМВС України в Харківській області зі спеціальним званням - капітан міліції. Наказом ГУ МВС України в Харківській області від 18 липня 2007 року за №105 о/с позивача було звільнено з органів внутрішніх справ на підставі ст. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України, а саме: за дискредитацію звання рядового і начальницького складу. При звільненні позивачу копію наказу та трудову книжку не видали, розрахунок не провели. Крім того, з червня 2005 року відповідач заробітну плату не виплачував, незважаючи на те, що з серпня 2006 року позивача було переведено в розпорядження УМВС України в Харківській області в чині капітана міліції. Своє звільнення позивач вважає неправомірним та безпідставним, оскільки будь-яких дискредитуючих вчинків не вчиняв, до службових обов'язків ставився сумлінно, отримував подяки. У ходу судового розгляду справи позивачем неодноразово надавалися уточнення позовних вимог, в кінцевій редакції яких позивач додатково до вищезазначених позовних вимог позивач просить відшкодувати йому оплату праці за час вимушеного прогулу за період з 18 липня 2007 року по 18 липня 2008 року, тобто за 12 місяців, у сумі 7200 гривень. У судовому засіданні позивач [PERSON] і його представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги з уточненнями в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача - Вишневська Т.Я. та представник відповідача, який одночасно є представником третьої особи - Курдес О.В. - проти позову заперечували в повному обсязі та просили суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, пояснивши суду наступне. В липні 2005 року прокуратурою Харківської області було порушено кримінальну справу відносно позивача за ч.2 ст. 368 КК України. 21 червня 2005 року [PERSON] притягнуто до кримінальної відповідальності в якості обвинуваченого за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, у зв'язку з тим, що у червні 2005 року під час проведення оперативно-розшукових заходів, які проводилися співробітниками Управління внутрішньої безпеки в Харківській області ДВБ ГУБОЗ МВС України, при встановленні осіб затриманих, з'ясувалося, що невідомими злочинцями виявилися співробітники міліції [PERSON] та Грущенко С.Ю., в яких були вилучені 400 доларів США, отримані ними від Гуревського В.О. У ході збору матеріалів було встановлено, що до цього злочину причетні ще чотири співробітника міліції. На виконання постанови прокуратури Харківської області від 16 серпня 2005 року, наказом УМВС України в Харківській області від 29 серпня 2005 року № 243 о/с [PERSON] усунуто від виконання службових обов'язків на час проведення досудового слідства. У зв'язку з реорганізацією УМВС України в Харківській області в ГУ МВС України в Харківській області, наказом Головного управління від 11 вересня 2006 року № 138 о/с [PERSON] зараховано у розпорядження ГУМВС України в Харківській області, де він знаходився до часу звільнення з органів внутрішніх справ. Відповідно до ст. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. Наказом по особовому складу ГУМВСУ в області від 18 липня 2007 року № 105 о/с [PERSON] звільнено з ОВС за ст. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України. Зазначене звільнення було проведено після проведення службової перевірки стосовно дискредитації звання рядового і начальницького складу ОВС України працівниками міліції [PERSON], Грищенко С.Ю., Морозом С.В., якою встановлено наявність дискредитації звання працівника міліції щодо вищезазначених осіб. Після звільнення позивач відмовився отримати трудову книжку та інші документи, які видаються під час звільнення, про що свідчить акт про відмову від отримання документів. Посилання позивача на те, що не проводилось службове розслідування та не видавалася трудова книжка та інші документи, вважають безпідставними, оскільки, згідно акту від 18 липня 2007 року, позивачу було доведено висновок службової перевірки, наказ та запропоновано отримати трудову книжку та документи про звільнення, але він відмовився. Також зазначили, що, крім того, поновлення позивача неможливо, так як 18 липня 2006 року згідно наказу № 348 ГУ МВС України в Харківській області, ліквідовано оперативно-пошукове відділення карного розшуку при ГУ МВС України в Харківській області та оперативно-пошуковий відділ карного розшуку при Харківському міському управлінні ГУ МВС України в Харківській області. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, установив такі обставини. [PERSON] проходив службу в органах внутрішніх справ з 1995 року. 16 вересня 1995 року прийняв Присягу працівника органів внутрішніх справ України. З 25 жовтня 2004 року до 11 вересня 2006 р. [PERSON] проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого оперативно-пошукового відділення КР при УМВС України в Харківській області. 14 червня 2005 року прокуратурою Харківської області ДВБ ГУБОЗ МВС України порушено кримінальну справу № 18050102 відносно ст. оперуповноваженого ОПВ КР при УМВСУ в Харківській області [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ст. 368 ч. 2 КК України. 21 червня 2005 року [PERSON] притягнуто до кримінальної відповідальності у якості обвинуваченого за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України. 16 серпня 2005 року старшим слідчим прокуратури Харківській області було винесено постанову про усунення [PERSON] від виконання службових обов'язків. Наказом УМВС України в Харківській області № 243 о/с від 29 серпня 2005 року [PERSON] усунуто від виконання службових обов'язків на час проведення попереднього слідства. Наказом ГУ МВС України в Харківській області № 138 о/с від 11 вересня 2006 року капітана міліції [PERSON] зараховано у розпорядження Головного управління у зв'язку з реорганізацією УМВСУ в Харківській області в ГУМВС України в Харківській області. Наказом ГУ МВС України в Харківській області № 470 від 16 липня 2007 р., за дискредитацію звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України капітана міліції [PERSON] з органів внутрішніх справ звільнено. Як вбачається зі змісту зазначеного наказу, підставою звільнення [PERSON] стала наявність в провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] та інших за ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 368, ч. 3 ст. 127 КК України. Із зазначеного відповідач дійшов до висновку, що [PERSON] своїми діями причинив суттєву шкоду державним інтересам, які виразилися у підриві авторитету ГУ МВС України в Харківській області та органів внутрішніх справ в цілому. Звільненню позивача передувала службова перевірка, висновком якої від 16 липня 2007 року відносно [PERSON] встановлені обставини зазначені в наказі № 470 про його звільнення з вказівкою, що скоєння вчинків, що спричинили суттєву шкоду державним інтересам, доведені досудовим слідством. Наказом № 105 о/с від 18 липня 2007 року [PERSON] звільнено з ОВС за ст. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України (за дискредитацію звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ). Згідно акту від 18 липня 2007 р., складеного працівниками ГУ МВС України в Харківській області, в їх присутності В”юннику В.С. було оголошено висновок службової перевірки від 16 липня 2007 року, дисциплінарний наказ від 16 липня 2007 р. № 470 та запропоновано отримати трудову книжку та документи до звільнення. Згідно ст. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом внутрішніх справ, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення. Відповідно із вимогами ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Відповідно до ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Згідно ст. 324 КК України, питання про наявність кримінального діяння та наявності вини підсудного у вчиненні злочину вирішується судом при постановлені вироку. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Згідно ч. 6 ст. 21 Закону України „Про міліцію” звільнення працівника міліції зі служби у зв'язку з обвинуваченням у вчиненні злочину допускається тільки після набуття звинувачувальним вироком законної сили. Як вбачається із матеріалів справи, на момент прийняття відповідачем рішення про звільнення [PERSON] рішення по кримінальній справі за обвинуваченням його та інших осіб за ст. 365, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 368, ч. 3 ст. 127 КК України не прийняте. Таким чином, вина позивача у скоєнні злочину на час звільнення позивача не встановлена обвинувальним вироком суду, а тому висновок відповідача про скоєння [PERSON] вчинку, що дискредитує звання працівника міліції є необґрунтованим та передчасним, оскільки службові особи органів внутрішніх справ не наділені правом надавати оцінку зібраних у ході досудового слідства фактів та, відповідно, робити висновок про причетність особи до кримінально караних дій, доки вина особи у скоєні злочину не буде доведена у встановленому законом порядку вироком суду. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] звільнено без законних підстав, а тому наказ ГУМВС України в Харківській області № 105 о/с від 18 липня 2007 року про його звільнення підлягає скасуванню. Наказ № 470 від 16 липня 2007 року, [PERSON] не оскаржувався, проте, згідно ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та задовольняючи позов в частині скасування наказу ГУМВС України в Харківській області № 105 о/с від 18 липня 2007 року про звільнення капітана міліції [PERSON], скасувати наказ ГУМВС № 470 від 16 липня 2007 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ капітана міліції [PERSON] Судом встановлено, що наказом № 452 від 4 травня 2006 року Управління МВС України в Харківській області реорганізовано в Головне управління МВС України в Харківській області зі змінами у штаті. Наказом ГУМВС України в Харківській області № 333 від 11 липня 2007 року було оголошено штат апарату та підрозділів, що діють при ГУМВС України в Харківській області. 18 липня 2006 року згідно наказу № 348 ГУ МВС України в Харківській області, ліквідовано оперативно-пошукове відділення карного розшуку при ГУ МВС України в Харківській області та оперативно-пошуковий відділ карного розшуку при Харківському міському управлінні ГУ МВС України в Харківській області. Як вбачається з матеріалів справи, місцем роботи позивача було Головне управління МВС України в Харківській області, яке не ліквідовано, та посада - оперуповноважений карного розшуку, яка теж не ліквідована, а тому, суд вважає, що приведення сторін у первинний стан та відновлення прав позивача є можливим. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, у разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше як за один рік. Згідно довідки про доходи № 1058 від 19 вересня 2007 року, виданої управлінням фінансових ресурсів та економіки ГУМВС України в Харківській області, середньомісячне грошове утримання [PERSON] становить 655 гривень 25 копійок в місяць. Станом на день прийняття рішення вимушений прогул [PERSON] становить більше 12 місяців, у зв'язку з чим з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середньомісячне грошове утримання в розмірі 7863,00 гривні - за 12 календарних місяців вимушеного прогулу. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не доведені підстави законності та обґрунтованості прийнятого рішення. Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України, постанова суду щодо поновлення на роботі та в частині стягнення грошового утримання в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted