Рішення адміністративного суду від 2008-03-03 00:00:00+02

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Сасинівської сільської ради Пирятинського району про визнання незаконним наказу про звільнення, про поновлення на роботі, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та про відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивач свій позов підтримав і пояснив, що він працював на посаді землевпорядника в Сасинівській сільській раді з 8.09.1991 року. 12.02.2007 року знаходився на роботі. Близько 14.30 год. пішов до лікаря і був відсутній на роботі близько 10 хвилин. Коли повернувся голова не допустив до роботи і вигнав з роботи. 19 лютого був звільнений з роботи. Вважає що звільнення є незаконним і просить поновити строк для вирішення трудового спору, визнати незаконною бездіяльність голови сільської ради в зв'язку з невидачею розпорядження про звільнення, визнати незаконним та скасувати розпорядження про звільнення, поновити на посаді землевпорядника, стягнути з сільської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу та стягти 2500 грн. моральної шкоди. Представник відповідача позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. Судом встановлено: Позивач з 2002 року працював у Сасинівській сільській раді на посаді землевпорядника (а.с.27). 12.02.2007 року позивач до обіду був у лікаря Сасиніського ФАПу в зв'язку з зубним болем. На роботу прийшов близько 15 години в стані алкогольного сп'яніння і сільський голова не допустив його до роботи. З 13 лютого позивач більше на роботу не виходив. 16.02.2007 року сільський голова звернувся до профспілкового комітету з заявою про дачу дозволу на звільнення позивача за прогули (а.с.26) і в цей же день попередив позивача, що 19 лютого будуть збори профкому, але позивач на збори не прийшов. Профспілковий комітет Сасинівської сільської ради протоколом №2 від 19.02.2007 року дав згоду на звільнення позивача (а.с.25). Розпорядженням №10 від 19.02.2007 року сільського голови Сасинівської сільської ради позивача було звільнено з роботи за прогули п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.24). Свідок [PERSON] про звільнення позивача нічого не знає, пояснила, що зверталась в сільську раду, так як позивач 11.12.2006 року вдерся до неї в будинок в нетверезому стані. Та пояснила, що він постійно до неї чіпляється в нетверезому стані. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працює головним бухгалтером Сасинівської сільської ради. 12,02.2007 року позивач зранку був на роботі і кудись пішов. Повернувся після обіду в нетверезому стані і сільський голова відправив його додому. З 13 по 19 лютого позивач на роботу не виходив. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працює секретарем сільської ради і є головою профкому. Сільський голова звернувся до профкому про дачу згоди на звільнення позивача і 19.02.2007 року профком дав згоду на звільнення позивача. Сільський голова попереджав позивача, що відбудуться збори профкому. Позивачеві не вчасно була вручена трудова книжка, так як він не приходив на роботу. Свідок [PERSON] пояснила, що працює касиром сільської ради. В понеділок 12.02.2007 року позивач з ранку був на роботі. Після обіду прийшов на роботу в нетверезому стані. За цей день вона відмітила в табелі обліку робочого часу, що він відпрацював цілий день. З 13 лютого позивач на роботу більше не виходив. Свідок [PERSON] пояснив, що він працює завідуючим ФАП с.Першотравневе. В лютому 2007 року він також приймав людей у ФАПі с.Сасинівка, так як там не було лікаря. 12.02.2007 року позивач приходив до нього на прийом до обіду. Після обіду він ходив у школу, а потім ходив по домам хворих. Оскільки порушень при звільненні позивача не виявлено, тому в задоволенні позову повинно бути відмовлено. Так як звільнення позивача здійснено правомірно, то підстав для задоволення моральних збитків суд не знаходить.

Результат розгляду: denied