Рішення адміністративного суду від 2008-09-23 00:00:00+03

[PERSON] звернувся із адміністративним позовом до військової частини А1314 з позовними вимогами про стягнення заборгованості по грошовій компенсації замість речового майна у розмірі 1725,58 грн. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що: - відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей; - Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII встановлено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів; - за період проходження військової служби внаслідок недостатнього фінансування військової частини А1314 виникла заборгованість перед позивачем в сумі 1725,58 грн. грошової компенсації або речового майна на зазначену суму. Судом отримано заперечення відповідача проти адміністративного позову, в яких зазначено, що: - відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 року №1934-ХІІ, соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та інших нормативно-правових актів; - такими спеціальними нормативно-правовими актами є: Постанова Кабінету Міністрів України «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час» від 28.10.2004 року №1444, Закон України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік; - з метою забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, уповноваженими органами Міністерства оборони України щорічно розраховується потреба у коштах та постійно складається бюджетний запит за бюджетною програмою 2101020 «Утримання особового складу Збройних Сил України; - починаючи з 01.03.2000 року у зв'язку із призупинення грошової компенсації військовослужбовцям за невикористане речове майно Законами України «Про Державний бюджет України» на 2000-2008 роки, кошти на зазначені цілі не передбачались, у зв'язку із чим командування військової частини А1314 не мало і не має можливості задовольнити вимоги позивача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку що позовна заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] проходив військову службу у військовому званні «підполковник» та знаходився на речовому забезпеченні при військовій частині А1314, яка дислокується в м. Дніпропетровську. Наказом заступника Міністра оборони України від 18.08.2006 року №61 [PERSON] звільнено з військової служби у запас з посади спеціального кореспондента відділу спеціальних кореспондентів Центрального друкованого органу Міністерства оборони України «Народна армія» за пунктом 67 підпункт «в» (у зв'язку із скороченням штатів) Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України (з правом носіння військової форми одягу). Наказом головного редактора Центрального друкованого органу Міністерства оборони України «Народна армія» від 05.09.2006 року №148, підполковника [PERSON] виключено із особового складу редакції. Згідно довідки відповідача від 16 листопада 2006 року, військова частина з 2000 року по 2006 рік не видала сорок одиниць речового майна на суму 1725,58 грн. Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII, військовослужбовці отримують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно та продовольчі пайки або за їх бажанням, грошову компенсацію. Згідно частини 4 статті 9 вказаного Закону порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта грошових доходів. Статтею 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Дію частини 2 статті 9 Закону України Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" <nau://ukr/2011-12/> 17.02.2000 року №1459-ІІІ (набрав чинності 11.03.2000 року),призупинено в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців) згідно із Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від 17.02.2000 р. <nau://ukr/1459-14/> № 1459. Вказана норма закону не визнана неконституційною та такою, що суперечить законодавству України. Позивач не підтвердив, що він є військовослужбовцем, на якого дія Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 року №1459-ІІІ не розповсюджується, тобто він не є військовослужбовцем, що використовує цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність. Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 16.07.2007 року №09/670 (щодо надання інформації на запит Міністерства оборони України відносно судової практики розгляду справ за позовами військовослужбовців), позовні вимоги військовослужбовців про стягнення грошової компенсації задоволенню не підлягають. Враховуючи вищезазначені доводи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовної заяви. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied