Рішення адміністративного суду від 2008-10-06 00:00:00+03

[PERSON]працювала на посаді заступника начальника управління освіти -начальника відділу з питань виховної роботи у Дніпровський районній у місті Києві державній адміністрації. Розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації «Про звільнення [PERSON]» від 15.11.2007р. № 443-к (далі -розпорядження № 443-к) позивачку 15.11.2007р. вивільнено з посади заступника начальника управління освіти - начальника відділу з питань виховної роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Розпорядження № 443-к видане на підставі Розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 04.07.2007р. № 729 «Про внесення змін до структури та штатного розпису управління освіти Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації»(далі -розпорядження № 729) та листа управління освіти від 15.11.2007р. № 1-53/1625. Розпорядженням № 729 відповідач запровадив з 15.09.2007р. зміни до структури та штатного розпису апарату управління освіти виконавчого органу Дніпровської районної ради (Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації), яким з 15.09.2007р. була виведена посада заступника начальника - начальника відділу з питань виховної роботи - 1 штатну одиницю (посаду, яку обіймала позивачка) та введена посада начальника відділу з питань виховної роботи. В свою чергу, розпорядження № 729 було видане на підставі листа-пропозиції Головного управління освіти і наук (далі - ГУОН) від 31.05.2007р. № 10/799 та листа управління освіти Дніпровської РДА від 26.06.2007р. № 1-53/886. З розпорядженням № 729 позивачка ознайомлена 09.09.2007р. 10.09. 2007р. позивачка звернулася із скаргою до Київського міського голови Черновецького Л.М. 11.10.2007р. Головне управління освіти і науки Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на звернення [PERSON] надало відповідь, якою повідомили про те, що Головним управлінням державної служби України проводиться комісійна перевірка інформації, наведеної у зверненні позивачки, та за результатами роботи комісії буде надана відповідь. 02.11.2007р. позивачка отримала відповідь на свою скаргу, відповідно до якої Головне управління освіти та науки виконавчий орган Київської міської ради проінформувало про те, що підтвердились факти порушення трудового законодавства при звільненні позивачки з посади та, зважаючи на вказані порушення, комісія направила копію довідки за результатами перевірки до виконавчого органу Дніпровської районної у м. Києві ради (Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації) для приведення розпорядження Дніпровської райдержадміністрації та наказу управління освіти Дніпровської райдержадміністрації у відповідність до вимог чинного законодавства. Визнаючи важливість права на працю як основи життєдіяльності людини, Конституція України закріплює та гарантує основні трудові права громадян (статті 43, 44, 45, 46) і встановлює, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, засади регулювання праці і зайнятості визначаються виключно законами України (пункт 6 частини першої статті 92). Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.07.98р. «Справа за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 Кодексу законів про працю України (справа про тлумачення терміну «законодавство»)» встановив, що особливістю правового регулювання трудових відносин є те, що вони регламентуються розгалуженою системою нормативних актів, прийнятих органами різних рівнів, у тому числі за участю трудових колективів та профспілок. Проте, найбільш соціально важлива частина трудових відносин, яка охоплюється конституційним поняттям «засади регулювання праці і зайнятості», визначається лише законом. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (ст. 4 Кодексу законів про працю України). Державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців встановлено Законом України від 16.12.93р. № 3723-ХІІ «Про державну службу». Зазначеним законом визначено окремі види підстав припинення державної служби, крім тих, що встановлені Кодексом законів про працю України. Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи тощо. У тексті Кодексу посилання "адміністрація", "адміністрація підприємства, організації", "адміністрація підприємства, установи, організації" замінено посиланням "власник або уповноважений ним орган", посилання "робітники і службовці" - посиланням "працівники" згідно із Законом Української РСР від 20 березня 1991 року N 871-XII. Зміст права на працю полягає у можливості кожної особи заробляти собі на життя працею, яку вона вільно обирає або на яку вільно погоджується (стаття 43 Конституції України). Це право забезпечується обов'язком держави створювати громадянам умови для повного його здійснення, гарантувати рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовувати програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що розпорядження Голови Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації - Сотникова О.М. від 04.07. 2007 р. № 729 «Про внесення змін до структури та штатного розпису управління освіти Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації»в частині вивільнення посади заступника начальника управління освіти - начальника відділу з питань виховної роботи та розпорядження «Про звільнення [PERSON]»від 15.11. 2007 р. № 443-к, згідно якого позивачку звільнено з посади заступника начальника управління освіти - начальника відділу з питань виховної роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України є необгрунтовним та протиправним з наступних підстав. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову. Зазначеної правової позиції дотримуються й суди інших юрисдикцій, про що, зокрема наведено в Роз'ясненні Президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000р. № 02-5/35 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів»(з наступними змінами та доповненнями). Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. У розпорядженні № 729 відповідач посилається на пункт 2 ст. З Закону України «Про освіту»та ст. 21 Закону України «Про загальну середню освіту», в яких мова йде про соціальний захист школярів, а не працівників освіти, а посилання відповідача на ст. 24 цього Закону зовсім не доречне, оскільки дана стаття передбачає визначення поняття педагогічного працівника. Щодо посилання у розпорядженні № 729 на лист ГУОН, то слід зазначити, що пропозиція ГУОН полягала у розгляді питання про виділення додаткових штатних одиниць для апарату управління освіти Дніпровського району. Як вбачається з матеріалів, наданих відповідачем, чисельність апарату управління в порівняні зі штатним розписом від 01.05.07р. залишилась без змін - 18 штатних одиниць. Також суд звертає увагу на ті обставини, що дана пропозиція була підкріплена відповідним доказами та мотивувалась тим, що за результатами аналізу структури та штатного розпису управлінь освіти виконавчих органів районних у м. Києві рад (районних у м. Києві державних адміністрацій) підтвердилось, що управління освіти Дніпровського району має недостатню кількість штатних одиниць працівників апарату, хоча район найбільший у місті по кількості закладів освіти та педагогічних працівників. Посилання відповідача у розпорядженні № 729 на лист ГУОН не може бути прийнята як належна правова підстава для внесення змін до штатного розпису та скорочення штатних одиниць, оскільки право прийняти рішення про затвердження структури і граничної чисельності виконавчого органу місцевої ради належить виключно такій місцевій раді. Щодо пропозиції Управління освіти про скорочення посади, яку обіймала позивачка, то суд враховує ті обставини, що відповідно до ст. 18 Закону «Про позашкільну освіту»позашкільна освіта здійснюється диференційовано відповідно до індивідуальних можливостей, інтересів, нахилів, здібностей вихованців, учнів і слухачів з урахуванням їх віку, психофізичних особливостей, стану здоров'я у різноманітних організаційних формах: заняття, гурткова робота, клубна робота, урок, лекція, індивідуальні заняття, конференція, семінар, читання, вікторина, концерт, змагання, тренування, репетиція, похід, екскурсія, експедиція, практична робота в лабораторіях, майстернях, теплицях, на науково-дослідних земельних ділянках та в інших формах, передбачених статутом позашкільного навчального закладу тощо, а згідно п. 49 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 р. № 433 «Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад»державний контроль за діяльністю позашкільного навчального закладу здійснюють районні державні адміністрації, до сфери управління яких належать позашкільні навчальні заклади. Таким чином, діяльність позашкільних навчальних закладів включає проведення конкурсів, вікторин, учнівських виставок тощо, а до компетенції управління освіти належать саме функції контролю за діяльністю позашкільних навчальних закладів, а не безпосереднє проведення конкурсів, виставок тощо, а тому заперечення третьої особи судом до уваги не приймаються. Щодо розпорядження № 443-к, яким звільнено [PERSON] з посади, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. При звільненні позивачки відповідачем не було запропоновано іншу вакантну посаду, на яку може претендувати [PERSON] з урахуванням її кваліфікації та стажу роботи, тобто відповідач не вжив всіх можливих заходів щодо переводу позивачки на іншу посаду, чим порушив ч.2 ст. 40 КЗпП України, яка допускає звільнення за підставою, передбаченою п. 1 ст. 40 КЗпП України тільки при умові, коли працівника неможливо перевести за його згодою на іншу посаду. Крім того, відповідачем не враховано вимоги, встановлені ст. 42 КЗпП України, а саме переваг при залишенні на роботі. А саме, в сім'ї позивачки не має інших працівників із самостійним заробітком, оскільки [PERSON] розлучена і без будь-якої допомоги сама утримує сина, [INFO], який навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання (копія довідки з інституту, копія свідоцтва про розірвання шлюбу, копії актів від 13.02.2008 р., заява [PERSON] додані до матеріалів справи). Крім того, безперервний стаж в даній установі позивачки складає - 14 років (копія трудової книжки додано). Таким чином, відповідач видав розпорядження № 443-к про звільнення [PERSON] неправомірно, без врахування того, що преважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці належить особам, в сім'ї яких немає інших осіб із самостійним заробітком, та працівникам з тривалим безперервним стажем роботи в даній установі, без попередньої перевірки даних фактів, чим допустив порушення вимог частини другої та третьої ст.42 КЗпП України. Законом України № 3723-ХІІ від 16.12.93р. «Про державну службу» врегульовано суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу. Він визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті. Ст.19 Конституції України вимагає від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ст. 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення. Враховуючи, що правових підстав для скорочення посади заступника начальника - начальника відділу з питань виховної роботи управління освіти Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації у відповідача не було, а також відсутність правових підстав для звільнення позивачки із займаної посади, то суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо визнання протиправними та такими, що підлягають скасування розпорядження відповідача № 729 та № 443-к. Правовим наслідком визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення особи є поновлення такої особи на посаді, а тому [PERSON] підлягає поновленню на посаді заступника начальника - начальника відділу з питань виховної роботи управління освіти Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації з 15.11.2007 року. За таких обставин, позов визнається судом обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Результат розгляду: granted