Рішення адміністративного суду від 2008-05-23 00:00:00+03

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вона має право, як непрацюючий пенсіонер на доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, але відповідачем вказана доплата проводиться в значно нижчому розмірі. А тому позивач просить суд зобов'язати відповідача провести перерахунок вказаної доплати до її пенсії, встановивши її на рівні однієї мінімальної заробітної плати з 01.07.2007 року, яка складає 440 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі. Представник відповідача, згідно довіреності в справі, позов не визнав, пояснивши, що позивачу, взагалі, не проводилося нарахування доплати за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю, так як після звільнення з останнього місця роботи, позивач до головного управління ПФУ у Київській області з заявою про призначення вказаної доплати не звертався та не подавав документи, що підтверджують право на отримання цієї доплати до пенсії. Заслухавши пояснення сторін по справі, оглянувши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Київській області. В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрована і постійно проживає в м.Біла Церква. А відповідно до постанови КМ України за № 106 від 23.07.1991 року (додаток № 1) місто Біла Церква віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю. Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: - у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата. Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення , підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Отже, позивач, як непрацюючий пенсіонер, відповідно до Закону має право на доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення в розмірі однієї мінімальної заробітної плати. В судовому засіданні встановлено, що вказана доплата до пенсії відповідачем не проводиться, оскільки позивач з заявою про призначення доплати за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю не зверталася. Наведене підтвердила позивач по справі. Відповідно до п.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління ПФУ № 3-1 від 30.01.2007 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007р. за № 135/13402, у якому зазначено, що для встановлення до пенсії надбавок, підвищень, додаткових пенсій згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», подаються документи про надання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС чи потерпілого від Чорнобильської катастрофи. Згідно пояснень сторін та відповідно до матеріалів пенсійної справи, позивачу доплата до пенсії згідно ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не проводилася, оскільки не подавалася заява про встановлення цієї доплати та не надавалися документи, що підтверджують право позивача на отримання цієї доплати. Згідно ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позивач не надала суду доказів, не вказала підстав того, що відповідач повинен провести перерахунок вказаної доплати. Враховуючи, те, що позивачу, взагалі, не була призначена така доплата до пенсії, так як не було такого звернення, а отже, й не можливо вести мову про її перерахунок. Відповідно до ч.2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 цієї ж статті доказами в адміністративному процесі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Враховуючи наведене, у головного управління ПФУ у Київській області на час розгляду справи в суді відсутні підстави проводити позивачу доплату згідно ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Отже, з врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. На підставі ст.4 Декрету КМ України «Про державне мито» позивач звільнений від сплати держмита на користь держави.

Результат розгляду: denied