Рішення адміністративного суду від 2008-03-18 00:00:00+02

У березні 2007 року [PERSON]. звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона, як учасник війни, має право на підвищення пенсії на 50% мінімальної пенсії за віком, розмір якої встановлений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не Постановою КМУ від 03.01.2002 року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету». Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 08 травня 2007 року заявлений позов задоволено: поновлено строк звернення до суду та стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці на користь [PERSON]. 4339,14 грн. недоплати підвищеної пенсії за 2004-2006 роки. Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, УПФУ в Ленінському районі м. Вінниці подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що підвищення пенсії [PERSON]. як учаснику війни виплачувалося у відповідності до вимог чинного законодавства. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення у справі з таких підстав. Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції встановлено, що вимоги позивача про стягнення недоплачених коштів за 2004-2006 роки у сумі 4339,14 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Однак з таким висновком суду не можна погодитися з наступних підстав. Колегією суддів встановлено, що [PERSON]. є учасником війни, що підтверджується відповідним посвідченням. Статтею 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 75 процентів мінімальної пенсії за віком, іншим учасникам війни - на 50 процентів мінімальної пенсії за віком. З матеріалів справи вбачається, що УПФУ в Ленінському районі м. Вінниці підвищення пенсії позивачу виплачувалося в розмірі 9,96 грн., тобто виходячи з розміру 19,91 грн., передбаченого Постановою КМУ від 03.01.2002 року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету». Судова колегія погоджується з твердженнями апелянта, що виплата такого підвищення у розмірі, передбаченому Постановою КМУ від 03.01.2002 року № 1, не порушує прав позивача та вимог чинного законодавства, враховуючи наступне. Розмір мінімальних пенсій за віком, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 № 1, встановлено, що виходячи з розміру 19,91 грн. провадиться розрахунок підвищень, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» під час призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції та доводами позивача, що при перерахунку раніше призначеної йому пенсії з урахуванням підвищення як учаснику війни у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком слід виходити з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Виплата сум підвищень до пенсії учасникам війни, які розраховуються з мінімальної пенсії за віком, визначається Постановою Кабінету Міністрів від 03.01.2002 № 1, якою чітко визначено, що при розрахунку підвищень, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» під час призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» слід виходити з суми 19,91 грн. З урахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 № 1 позивачу і було нараховано підвищення до пенсії у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком. З огляду на викладене, судова колегія вважає, що вимоги апеляційної скарги, підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню. Одночасно слід зазначити, що судом першої інстанції безпідставно мотивовано свій висновок про задоволення позовних вимог посиланнями на нормативно-правові акти, які регулюють виплату одноразової щорічної грошової допомоги учасникам війни, оскільки спір в даному випадку стосується не виплати такої допомоги, а підвищення позивачу як учаснику війни пенсії у відповідності до вимог ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Результат розгляду: denied