Рішення адміністративного суду від 2008-07-14 00:00:00+03

Звернувшись до суду позивач посилається на те, що вона постійно проживає у зоні добровільного відселення 3 категорії та згідно з чинним законодавством має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров”ю у розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком. Просить суд стягнути з відповідача на її користь 2759 грн. 12 коп. недоотриманих ним сум додаткової пенсії за 2005-2008 роки. Позивач у попереднє судове засідання з»явилася, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача за дорученням у попереднє судове засідання з”явилася, позов не визнала, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. За викладеного суд ухвалив провести розгляд спору по суті у попередньому судовому засіданні, що узгоджується з вимогами ст.121 КАС України. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Рокитнянському районі Київської області як непрацюючий пенсіонер з 30.11.2004 року, що сторонами на оспорюється, та є зареєстрованим і постійно проживає в с.Синява Рокитнянського району Київської області, яке згідно постанови КМ України від 23.07.1991 за №106 (додаток №1) віднесено до зони добровільного відселення. Позивачу відповідач проводить виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю в сумі 19-91 грн., виплати яких передбачені відповідно до Постанови КМУ №1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету». Відповідно до ст.67 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” відповідачем проведено підвищення додаткової пенсії 1,2,3,4 категорії на коефіцієнт 1,03825 з 1 січня 2007 року, 1,06842 з 1 квітня 2007 року та 1.01232 з 1 жовтня 2007 року і розмір додаткової пенсії зз 2005 по 2006 рік становить 4.98 грн., за період з 01.01.2007 року по 31.03.2007 року становить 5, 17 грн., з 01.04.2007 року по 30.09.2007 року -5 грн. 51 коп., з 01.10.2007 року по 31.12.2007 року -5 грн. 57 коп. Викладене підтверджується поясненнями в судовому засіданні представника відповідача та оглянутими в судовому засіданні письмовими матеріалами справи, якими є: - копія посвідчення особи, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС на ім.»я позивача; - копія пенсійного посвідчення на ім»я позивача; - копія листа відповідача від 29.02.2008 року. Відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров”ю, особам віднесеним до категорії 3 призначається у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком і позивач має право на таку додаткову пенсію. На це вказують встановлені обставини справи та розмір мінімальної пенсії за віком, який починаючи з червня 2004 року, встановлений на рівні прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність (пенсіонерів). Так, Законом України « Про затвердження прожиткового мінімуму на 2007 рік», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлювався з 01.01.2007 року - 380 грн., 01.04.2007 року - 410,06 грн., з 01.10.2007 року - 415,11 грн. Таким чином, розмір додаткової пенсії які позивачу проводить відповідач відповідно до вищевказаних нормативних актів, суперечить вимогам ст.ст. 39, 51 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позиція відповідача щодо обставин даного спору ґрунтується виключно на положеннях постанов КМ України, тоді як відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст..8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має вищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. За ст.113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією і Законами України, актами президента України. Відповідно до Закону України від 05.10.2006 року «Про внесення змін до Закону України про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було доповнено вказаний Закон статтею 71, згідно якої дія положень цього Закону не може призупинятись іншими законами, крім Законів про внесення змін до цього Закону. Отже, оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, то суд вважає, що при вирішенні даного спору підлягають застосування саме положення ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова КМУ від 03.01.2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету». Згідно ч.3 ст.9 КАС України при вирішенні справи суд керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до положень Закону України від 05.10.2006 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було доповнено вказаний Закон статтею 71, згідно якої дія положень цього Закону не може призупинятись іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007року за №6-рп визнано неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», і в тому числі положення цього Закону в частині зупинення дії статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» про виплату компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до території України, остаточним і оскарженню не підлягає. Крім того, в п.5 зазначеного рішення вказано на те, що рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Згідно ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку про те, що відповідачем порушено право позивача на отримання доплати до пенсії відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і що право на додаткову пенсію позивач набув не з 01.07.2007 року, а з 09.07.2007 року, тобто, з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище рішення, оскільки за ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Про це також вказано і в п.3 зазначеного рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007року. Одночасно суд приходить до висновку, що період такої виплати необхідно визначити до 31.12.2007 року, оскільки Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік» внесено зміни до ст.ст. 39, 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якими чітко визначено розмір доплати до пенсії, додаткової пенсії та підвищення пенсії особам, що проживають в зоні посиленого радіоекологічного контролю, починаючи з 01.01.2008 року і що, зокрема, узгоджується з положеннями ст.71 цього ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» . Враховуючи наведене суд знаходить неправомірними дії відповідача в частині відмови у нарахуванні та виплаті позивачу недоотриманої суми додаткової пенсії за 2007 рік у розмірі, що визначений ст..51 ЗУ “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та приходить до висновку, що остання має бути стягнута з відповідача на користь позивача, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, а саме: з 01.01.2007 року по 31.03.2007 року -380 грн.х3х25%=285 грн.; з 01.04.2007 року по 30.09.2007 року -410,06 грн.х6х25%=615 грн. 12 коп., з 01.10.2007 року по 31.12.2007 року -415 грн.х3х25%=311 грн. 34 коп. Всього позивачу підлягало до нарахування та виплати у 2007 році - 1211 грн. 46 коп. Враховуючи суму добровільно виплаченої позивачу допомоги розміром 65 грн. 28 коп., до примусового стягнення з відповідача підлягає сума розміром 1146 грн. 18 коп. Так як рішення Конституційного суду України від 9.07.2007 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) окремі положення Закону України “Про державний Бюджет України на 2007 рік” суд вирішує питання про протиправність дій відповідача за вказаний період, тобто за 2007 рік. Питання про порушення позивачем строку звернення до суду судом не обговорюється, оскільки вимоги позову задоволені в межах такого строку, який визначений одним роком На підставі Декрету КМ України «Про державне мито» позивач звільнений від сплати державного мита (судового збору) на користь держави.

Результат розгляду: partial