Рішення адміністративного суду від 2008-09-16 00:00:00+03

Позивач - [PERSON], звернувся до адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому після зміни позовних вимог просить суд визнати дії відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Богодухівського районного відділу ГУМВС України в Харківській області про скасування його прописки незаконними та зобов'язати відповідача провести державну реєстрацію за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що він [PERSON] - заступник командира батальйону аеродромно-технічного забезпечення, був звільнений наказом Генерального Головнокомандувача Збройних Сил України від 23.08.2006 року № 269 у запас за п.63, пп. “Г” положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, з 14 вересня 2006 року виключений із списків особового складу частини. Згідно цього ж наказу позивач отримав постійне житло за адресою: [ADDRESS]. 26.02.2007 року ВГІРФО Богодухівського РВ ГУМВС України в Харківській області було оформлено реєстрацію місця проживання позивача за адресою: [ADDRESS]. 22.10.2007 року Управління у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВС України ГУ МВС України в Харківській області повідомило позивача про скасування рішення про реєстрацію місця його проживання за адресою: [ADDRESS], мотивуючи це тим, що позивач не отримав згоди власника житла, а саме Богодухівської міської ради, на його реєстрацію. Позивач, неодноразово, звертався до Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області з заявами про надання дозволу на державну реєстрацію місця його проживання за адресою: [ADDRESS] та на приватизацію займаної ним квартири. На свої заяви позивач отримував від міського голови Богодухівської міськради лише відписки про те, що остаточну відповідь йому буде надано пізніше. Посилається також на те, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців і членів їх сімей» та ст. ст. 1-6, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» - він має право на державну реєстрацію в квартирі за адресою: [ADDRESS], де постійно проживає, сплачує комунальні рахунки (квартплату, рахунки за використане світло, воду, газ), проводить за свої кошти ремонт, благоустрій. В судовому засіданні позивач змінені позовні вимоги підтримав, просив суд задовільнити позов у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся повістками з поштовими повідомленнями, які направлялися за офіційним місцем знаходження згідно з довідкою органу реєстрації, та були отримані відповідачем, про що свідчить підпис на поштовому повідомленні. Згідно з ст.35 КАС України відповідач є належно повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Відповідач правом надати суду письмові заперечення не скористався. Суд вважає, що не з'явлення відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи за наявними в ній матеріалами. Представник третьої особи - Щербак А.М., в судовому засіданні письмових заперечень не надала, проти позову заперечувала у повному обсязі, так як позивач не мав жодних правових підстав для реєстрації.. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, суд встановив наступні обставини. [PERSON] на підставі ордеру №136 від 15.10.2001 року, виданого Донецькою КЕЧ району, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 29.11.2002 року та знятий з реєстраційного обліку 15.03.2006 року відповідно до власної заяви. Його дружина [PERSON] та неповнолітня дочка [PERSON] також були зареєстровані разом з позивачем за цією ж адресою з 29.11.2002 року, а 19.08.2006 року зняті з реєстраційного обліку. Позивач в лютому 2007 року звернувся до ВГІРФО Богодухівського РВ ГУМВС України в Харківській області з заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS], в якій підставою було зазначено витяг з наказу МО України № 269 від 23.08.2006 та ордер на вселення № 136 від 15.10.2001. Паспортист Богодухівського ВУЖКГ, зважаючи на той факт, що позивач раніше проживав в даній квартирі, помилково підготувала всі необхідні документи для паспортного столу та 26 лютого 2007 року вніс до паспорту позивача [NUMBER] відмітку про реєстрацію за адресою: [ADDRESS]. В цей же день Відповідачем було виявлено помилку і реєстрація місця проживання [PERSON] за вказаною адресою була скасована. Дані обставини в судовому засіданні сторонами не оспорювались. Порядок реєстрації місця проживання осіб передбачений ст. 6 Закону України від 11.12.2003 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», який набрав чинності з 15.01.2004. Для реєстрації місця проживання громадянам необхідно надати письмову заяву встановленого зразка (затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 28.07.2004 № 985 «Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні»), паспортний документ, квитанцію про сплату держмита, 2 примірники талона зняття з реєстрації з попереднього місця проживання. Підставою для реєстрації місця проживання є ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи або письмова згода власника на реєстрацію. У жовтні 2006 року житловий фонд військового містечка в м. Богодухові був прийнятий у комунальну власність територіальної громади міста, та був переданий в управління та на обслуговування Богодухівському ВУЖКГ, що підтверджується матеріалами справи. На момент передачі від Міністерства оборони України до територіальної громади м.Богодухова квартира №32 за зазначеною вище адресою була вільна. Таким чином на час подання заяви позивачем про реєстрацію його місця проживання у лютому 2007 року у нього не було згоди власника житла, а саме виконавчого органу Богодухівської міської ради, на вселення [PERSON] за адресою [ADDRESS], що підтвердив представник ІІІ особи в судовому засіданні. Відповідно до п.34 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 р. N 1081 на підставі рішення про надання житла виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради, а в закритому військовому містечку - квартирно-експлуатаційний орган видає ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення, безпосередньо військовослужбовцю, на ім'я якого він виписаний, або за його дорученням іншій особі. Ордер може бути виданий лише на вільне житлове приміщення. Твердження позивача що він мав право на реєстрацію за зазначеною адресою, так як мав витяг з наказу МО України № 269 від 23.08.2006 та ордер на вселення № 136 від 15.10.2001 року, суд вважає безпідставним, бо ордер на вселення № 136 від 15.10.2001 року позивачем вже було використано під час попереднього вселення до квартири і вдруге він його використати не міг. Згідно Примірного регламенту з оформлення документів та контролю з питань реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, затвердженого наказом МВС України від 3 лютого 2006 р. N 96 за заявою особи про реєстрацію місця перебування, відповідно до примірних форм, повідомлення про це протягом доби надсилається до органу реєстрації місця проживання фізичної особи. Після отримання одного з таких повідомлень орган реєстрації місця проживання фізичної особи не пізніше ніж у триденний термін надає інформацію до інформаційної бази реєстраційного обліку населення в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. На підставі такого повідомлення в наявний у картотеці талон реєстрації місця проживання фізичної особи вноситься відповідна відмітка, зазначається про дату і орган, що повідомив. Як вбачається з довідки адресно-довідкового бюро Управління МВС України в Харківській області [PERSON] [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та вибув з реєстраційного обліку 15.03.2006 року до Київської області, м.Васильків. Таким чином судом встановлено, що позивач не мав права на реєстрацію свого місця проживання за адресою: [ADDRESS], через відсутність згоди власника, а тому дії відповідача були правомірними. Тобто жодних підстав для задоволення позовних вимог позивача в судовому засіданні судом не встановлено, а тому в задоволенні позову потрібно відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied