Рішення адміністративного суду від 2008-04-08 00:00:00+03

[PERSON] звернувшись до суду просить скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ в Рівненському районі за № 0005517551/1 від 28 серпня 2007 року на суму 188 445 грн. за основним платежем та 94 392 грн. 50 коп. за штрафними санкціями та податкову вимогу № 15572/24-29 (1/1747) від 18 вересня 2007 року на суму 282 953 грн. 95 коп. Вказує, що відповідно до акта перевірки №6/33/2309515736 від 05 липня 2007 року, яка проводилася щодо нього, суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи [PERSON], було встановлено порушення ним п.п.7.4.5., п.7.4., ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997 року (із змінами та доповненнями) та було донараховано податок на додану вартість в сумі 188 445 гривень та накладено штраф у розмірі 94 392 грн.50 коп., а також виявлено подання ним декларації за лютий 2007 року з порушенням строків передбачених п.п.4.1.4. п.4.1. ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» №2181 - III від 21.12.2000 року. Акт перевірки позивач , вважає незаконним . Зокрема в акті вказано, що ним не подано первинних документів. Він повідомляв відповідача, що в нього була викрадена з його авто документація по підприємницькій діяльності, однак податковий інспектор Бухта О.А. належним чином не відреагувала та в зв'язку з цим було проведено невірні нарахування податкових зобов'язань. Представник відповідача позов не визнала та в його задоволенні просить відмовити з підстав наведених детально в письмовому запереченні поданому до суду.. Заслухавши учасників процесу , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення… в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. На думку суду позивачем не доведено ті обставини на яких ґрунтуються його вимоги, а відповідачем доказана правомірність своїх дій.. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. З акту документальної перевірки № 6/33/23095/5736 (а.с. 20-22) та пояснень сторін вбачається, що позивач при поданні до податкового органу декларацій з податку на додану вартість за періоди: - 2 кв., 3 кв., 4 кв. 2004року відніс до складу податкового кредиту за вказані періоди суму ПДВ в розмірі 22 588, 00 грн.; - липень - грудень 2005року відніс до складу податкового кредиту за вказані періоди суму ПДВ в розмірі 63 066, 00 грн.; - січень - грудень 2006 року відніс до складу податкового кредиту за вказані періоди суму ПДВ в розмірі 82704, 00 грн.; - січень -березень 2007року відніс до складу податкового кредиту за вказані періоди суму ПДВ в розмірі 20087, 00 грн. На дату проведення посадовими особами відповідача перевірки (результати якої відображені в акті перевірки № 6/33/23095/5736) позивач не підтвердив податковими накладними та іншими подібними документами за переліком передбаченим пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" вище обумовлені, задекларовані ним суми податкового кредиту. Згідно із п. п. 7.2.3. названого Закону податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Платники податку повинні зберігати податкові накладні протягом строку, передбаченого законодавством для зобов'язань із сплати податків. Відповідно до п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами. З моменту повідомлення про проведення перевірки (23.05.2007 року) і до початку планової документальної перевірки ( 16.06.2007 року) звернення про зупинення перевірки від позивача до державної податкової інспекції у Рівненському районі не надходили. Заява про неможливість надати документи в зв'язку з їх втратою від позивача до податкового органу надійшла на третій день проведення планової документальної перевірки - 18.06.2007 року, а 20.06.2007 року позивач звернувся з заявою до органів міліції про втрату особистих документів, тобто на п'ятий день проведення планової документальної перевірки. Постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 23.06.2007 року, на яку посилається позивач, як на доказ викрадення у нього документів про підприємницьку діяльність, таким доказом не являється, оскільки винесена вона на підставі пояснень самого [PERSON]та підтверджує лиш факт звернення до міліції зацікавленої особи з відповідною заявою в той час, коли ці документи необхідно було надати на перевірку. Оскільки, на момент перевірки позивачем не підтверджено задекларовані ним суми податкового кредиту податковими накладними та іншими подібними документами за переліком передбаченим пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про ПДВ", то відповідачем правомірно відсторновано з податкового кредиту задекларовані позивачем суми податкового кредиту, як такі, що не підтверджені в установленому законом порядку та правомірно визначено підприємцю [PERSON]податкові зобов'язання за результатами планової документальної перевірки, а зокрема: - 2-4 квартал 2004 року - 22821грн., що на 22588 грн. більше задекларованої ; - 2005 рік - 63467 грн., що на 63066грн. більше задекларованої; - 2006 рік - 83090 грн., що на 82704грн. більше задекларованої; - І кв. 2007 року - 20176 грн., що на 20087грн. більше задекларованої. Донарахована сума податкового зобов'язання СПД [PERSON](сума заниження) за вказаний період становить 188445 грн. Несвоєчасна подача декларацій за лютий 2007 рік - 22.03.2007 року по терміну подання 20.03.2007 року, фактично не заперечувалась підприємцем [PERSON] та підтверджується копією поданої ним декларації - чим порушено п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Що стосується посилання позивача на незастосування непрямих методів відповідачем при проведенні перевірки, то п.4.3 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та держав ними цільовими фондами» надає право, а не обов'язок податковому органу проводити нарахування податкового зобов'язання за непрямими методами. Підпунктом 4.3.2. пункту 4.3 ст.4 вищевказаного Закону, за непрямим методом податкове зобов'язання визначається за оцінкою витрат платника податків, приросту його активів, кількості осіб, які перебувають з ним у відносинах найму, а також оцінкою інших елементів податкових баз, які приймаються для розрахунку податкового зобов'язання щодо конкретного податку, збору (обов'язкового платежу) відповідно до закону. Постановою Кабінету Міністрів України №1997 від 18.12.1998 року затверджено Порядок застосування непрямих методів визначення обсягу операцій, що обкладаються податком на додану вартість, однак на момент перевірки і на даний час дію вищевказаної постанови призупинено постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.1999 року № 937. Крім того, позивач просить скасувати податкову вимогу №15572/24-29 від 18.09.2007 року, при цьому не наводить жодних доводів та обґрунтувань щодо її неправомірності. ДПІ у Рівненському районі у відповідності до п.п.6.2.3 п.6.2 ст.6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» були направлені перша та друга податкові вимоги за №15572/24-29 від 18.09.2007р. та за №17837/24-29 від 24.10.2007р. Вищевказані вимоги були виставлені на суму податкового боргу. За таких обставин дії відповідача є правомірними, а позовні вимоги є безпідставними.

Результат розгляду: denied