Рішення адміністративного суду від 2008-08-15 00:00:00+03

У грудні 2007 року [PERSON]. звернулася до суду із зазначеним позовом. Зазначала, що її померлому батьку, Нестерову Олександру Івановичу, відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, щорічно до 5 травня повинна була надаватися одноразова грошова допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком. Однак у 2004-2007 роках вона виплачувалась відповідачами у неповному розмірі. Просила стягнути дану заборгованість на її користь. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Просила позов задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання не з”явились тоді, як про час і місце розгляду справи повідомлені вчасно і у передбаченому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомили. Письмові заперечення на позовну заяву не надали. Враховуючи викладене, Житомирський окружний адміністративний суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Спірні правовідносини регулюються Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”від 22.10.1993 року з наступними змінами та доповненнями. Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до посвідчення, померлий батько позивача був інвалідом війни 1 групи. Згідно ст. 14 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, щорічно до 5 травня інвалідам війни 1 групи виплачується разова грошова допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком. Як свідчить довідка Житомирського обласного центру по нарахуванню і здійсненню соціальних виплат, померлий батько позивача отримав разову грошову допомогу до 5 травня у 2005 році у розмірі 400, 00 грн., у 2006 році -400, 00 грн., у 2007 році у розмірі 450, 00 грн., тобто відповідно до частини 5 ст. 14 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”з врахуванням обмежень, встановлених Законом України “Про державний бюджет на 2006 рік”, Законом України “Про державний бюджет на 2007 рік”. Ст. 22 Конституції України закріпила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 2 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними. Відповідно до ст. 171 Закону України “Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту”щорічну виплату разової грошової допомоги до 5-го травня в розмірах, передбачених ст.ст.12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення. Сума разової грошової допомоги, що належала особі згідно з цим Законом і залишилася не одержаною у зв”язку з її смертю, не включається до складу спадщини і виплачується дітям особи, якій передбачена виплата разової грошової допомоги. Разом з тим суд вважає, що стягненню підлягає допомога за 2007 рік, оскільки початок перебігу строку давності стягнення заборгованості по зазначених виплатах починається з 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги (ч.4 ст.171 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”). Заборгованість за 2007 рік: (410, 06*10)-450, 00=3650, 60 грн. На підставі викладеного і

Результат розгляду: partial