Рішення адміністративного суду від 2008-04-14 00:00:00+03

[PERSON] звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління економіки та інвестицій Київської міської державної адміністрації про визнання незаконними дій відповідача щодо визначення обов'язку позивача на сплату пайової участі на створення інженерно-транспортної інфраструктури міста у зв'язку із інвестуванням будівництва нежилого приміщення № 6, розташоване на 16 поверсі в будинку № 2 по вул. М.Драгомирова в м. Києві, загальною площею 37,6 кв. м. та зобов'язання відповідача видати довідку про відсутність заборгованості щодо передачі коштів у порядку пайової участі на розвиток галузей соціальної інфраструктури міста Києва, в зв'язку із закінченням будівництва та отриманням у власність нежилого приміщення № 6, розташованого на 16 поверсі в будинку № 2 по вул. М.Драгомирова в м. Києві, загальною площею 37,6 кв. м. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що пайовий внесок інвестора (забудовника) сплачується юридичною (фізичною) особою, яка оформлює дозвіл на будівництво (реконструкцію), а тому пайовий внесок повинно було сплатити Міністерство оборони України, як замовник будівництва будинку № 2 по вул. М. Драгомирова і як особа, що оформлювала дозвіл на будівництво. Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що обов'язок сплати пайового внеску виник до моменту оформлення Акту про прийняття будинку в експлуатацію від 30.09.1999 р., так як відповідно до п. 6 Указу Президента України «Про інвестування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей»№ 240/93 від 01.07.1993 р. інвестори беруть участь у фінансуванні будівництва загальноміських інженерних комунікацій і об'єктів соціально-побутового призначення, комплексної забудови населених пунктів у загальному обсязі не більш як 10 відсотків кошторисної вартості будівництва житла. Крім того, відповідач зазначив, що 30.09.1999 р. набуло чинності рішення Київської міської ради № 49/551, яким встановлювався обов'язок сплати пайових внесків при будівництві (реконструкції) будь-яких об'єктів на території міста Києва. Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до наступних висновків. 04 грудня 1998 р. між позивачем та ЗАТ «Фінансово-промислова компанія «Дека»було укладено договір інвестування житлового будівництва № 797, який в свою чергу був укладений на підставі договору № 16 від 04.05.1994 р. «Про інвестування грошових коштів і будівництво для Міністерства оборони України житла для військовослужбовців». На підставі договору № 797 від 04.12.1998 р. позивач отримав у власність нежиле приміщення № 6, розташоване на 16 поверсі в будинку № 2 по вул. М.Драгомирова в м. Києві, загальною площею 37,6 кв. м. З метою оформлення та отримання свідоцтва про право власності на нежиле приміщення № 6, розташоване на 16 поверсі в будинку № 2 по вул. М.Драгомирова в м. Києві, загальною площею 37,6 кв. м., позивач 13.01.2007 р. звернувся до відповідача з заявою про надання довідки про відсутність будь-якої заборгованості щодо передачі коштів у порядку пайової участі на розвиток галузей соціальної інфраструктури міста. Листом від 04.05.2007 р. № 049-08/3048 відповідач повідомив позивачу, що для надання висновку щодо необхідності сплати додаткового пайового внеску у зв'язку з інвестуванням приміщення необхідно надати технічний паспорт БТІ та погодження з райдержадміністрацією конкретного подальшого призначення приміщення. 03.07.2007 р. позивач звернувся з листом № ОП/Б-6732 до Заступника Голови Київської міської державної адміністрації про видачу довідки про відсутність будь-якої заборгованості щодо передачі коштів у порядку пайової участі на розвиток галузей соціальної інфраструктури міста. Як вбачається з матеріалів справи, у вересні місяці 2007 року позивач отримала копію листа № 049-08/8018 від 12.09.2007 р., який було адресовано Постійній комісії Київради з питань бюджету та соціально-економічного розвитку, в якому, зокрема було зазначено, що відповідно до «Нормативів..», затверджених Київрадою, всі інвестори (забудовники), що здійснюють на території міста Києва будівництво (реконструкцію) будь-яких об'єктів, незалежно від їх форм власності, повинні сплачувати пайові внески на розвиток інфраструктури міста, а також було повідомлено, що розрахунковий обсяг пайової участі на створення інженерно-транспортної інфраструктури міста у зв'язку з інвестуванням будівництва нежитлового приміщення № 6, розташоване на 16 поверсі в будинку № 2 по вул. М.Драгомирова в м. Києві, загальною площею 37,6 кв. м. станом на 11.09.2007 р. складає -56,06 грн. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно Указу Президента України «Про інвестування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей», кошти інвесторів використовуються виключно на спорудження жилих будинків і внутрішньоквартальних інженерних комунікацій до них. Інвестори беруть участь у фінансуванні будівництва загальноміських інженерних комунікацій і об'єктів соціально-побутового призначення, комплексної забудови населених пунктів у загальному обсязі не більш як 10 відсотків кошторисної вартості будівництва житла. В період від моменту укладення позивачем договору № 797 від 04.12.2998 р. до моменту підписання та затвердження Печерською районною державною м. Києва акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта № 229 і отримання нежилого приміщення № 6 у власність, порядок передачі коштів у порядку пайової участі на розвиток галузей соціальної або інженерно-транспортної інфраструктури регулювався Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні»та «Про столицю України -місто-герой Київ». Відповідно до ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих на відповідній території, та коштів населення, а також бюджетних коштів на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об'єктів соціальної і виробничої інфраструктури та на заходи щодо охорони навколишнього природного середовища. Отже, зі змісту вищевказаного можна зробити висновок, що органам місцевого самоврядування надано право на залучення коштів, в тому числі населення, на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об'єктів соціальної і виробничої інфраструктури лише за умови спільної згоди сторін та укладення відповідної угоди між ними. Згідно п. 5 ст. 22 Закону України «Про столицю України -місто-герой Київ»одними із додаткових прав Київської міської ради, пов'язані зі здійсненням містом Києвом столичних функцій, зокрема, є право на залучення коштів інвесторів (забудовників) в порядку пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста за нормативами, затвердженими Київською міською радою, з метою поліпшення фінансового забезпечення комплексної забудови міста. Відповідно до розділу 2.1. Рішення Київської міської ради «Про пайову участь (внески) інвесторів (забудовників) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва»від 30.09.1999 р. № 49/551, пайовий внесок сплачує юридична (фізична) особа або уповноважена нею особа, яка виступає інвестором (забудовником) та оформляє дозвіл на будівництво (реконструкцію). Таким чином, пайовий внесок повинно було сплатити Міністерство оборони України, як замовник будівництва будинку № 2 по вул. М. Драгомирова і як особа, що оформлювала дозвіл на будівництво. Також, в вищезазначеному розділі вказано, що укладання Договору про сплату пайового внеску передує оформленню в Київраді дозвільних документів на будівництво (реконструкцію). Відповідач в обґрунтування своєї позиції зазначив, що 30.09.1999 р. набуло чинності рішення Київської міської ради «Про пайову участь (внески) інвесторів (забудовників) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва»№ 49/551, яким вславлювався обов'язок сплати пайових внесків при будівництві (реконструкції) будь-яких об'єктів на території міста Києва. Посилання відповідача на те, що Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (жилий будинок по вул. М.Драгомирова,2) був затверджений 04.10.1999р., а вказане вище рішення КМР набуло чинності 30.09.1999 р., не приймається до уваги, оскільки відповідачем не було надано доказів опублікування цього рішення, а відповідно до ст. 57 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав. Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В супереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності його дій. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про незаконними дії Головного управління економіки та інвестицій Київської міської державної адміністрації, щодо визначення обов'язку [PERSON] сплату пайової участі на створення інженерно-транспортної інфраструктури міста у зв'язку із інвестуванням будівництва нежилого приміщення № 6, розташоване на шістнадцятому поверсі в будинку № 2 по вул. М.Драгомирова в м. Києві загальною площею 37,6 кв.м. та зобов'язання відповідача видати [PERSON] довідку (документ) про відсутність заборгованості щодо передачі коштів у порядку пайової участі на розвиток галузей соціальної інфраструктури міста Києва, в зв'язку із закінченням будівництва та отриманням у власність нежилого приміщення №6, розташованого на шістнадцятому поверсі в будинку № 2 по вул. М.Драгомирова в м. Києві загальною площею 37,6 кв.м., підлягають задоволенню в повному обсязі. Частиною 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачається, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати стягненню з Державного бюджету України.

Результат розгляду: granted