Рішення адміністративного суду від 2008-03-18 00:00:00+02

[PERSON]. звернулася до суду з адміністративним позовом до Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації Харківської області в якому просить стягнути з відповідачів щорічну разову грошову допомогу, відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», посилаючись на те, що вона має статус інваліда війни І групи, а тому вона має право на отримання різних пільг, компенсацій і допомоги, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме: щорічної разової грошової допомоги у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком. Проте, нарахування та виплата вказаних соціальних виплат здійснювалася відповідачами в значно менших розмірах, ніж передбачено законодавством. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечував. Представник відповідача - Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, не надавши заяву про слухання справи у його відсутність та надавши заперечення на адміністративний позов, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог з урахуванням пропуску річного строку позовної давності для звернення з адміністративним позовом. Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність та надавши заперечення на адміністративний позов, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст.128 КАСУ суд вважає можливим вирішення справи у відсутності представників відповідачів на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши присутніх представників сторін по справі, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON]. має статус інваліда війни першої групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 14.04.2005р. Відповідно із ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам І групи - десять мінімальних пенсій за віком; ІІ групи - вісім мінімальних пенсій за віком; ІІІ групи - сім мінімальних пенсій за віком. Згідно п.13 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом, дію зазначеної норми зупинено на 2007 рік. Статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» установлено, що у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань" здійснюється у таких розмірах: інвалідам I групи - 450 гривень, інвалідам II групи - 360 гривень, інвалідам III групи - 300 гривень; учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 280 гривень; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - 450 гривень; членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни і жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя інвалідами, - 150 гривень; учасникам війни та колишнім в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, які були насильно вивезені на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога - 55 гривень. Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 р. по справі «Про соціальні гарантії громадян» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 29, пункту 13 статті 71, пункту 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Також встановлено, що це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Конституційний Суд України дійшов висновку, що зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України. Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вважає, безпідставними доводи відповідача - Головного УПСЗН Харківської області, які надані в запереченні, що щорічна разова грошова допомога повинна бути виплачена у розмірі встановленому ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», так як дія ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» була зупинена п.13 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», оскільки як зазначено вище положення ст.29 та п.13 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними. Згідно вимог ст.8 КАСУ, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та ст.9 КАСУ, де передбачено, що суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, таким є Конституція України, що відповідає принципу верховенства права, який закріплений в ст.8 Конституції України та ст.22 Конституції України, де передбачено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Таким чином, посилання відповідачів на те, що тільки Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік ”, встановлено порядок обчислення та розміри щорічної разової грошової допомоги на думку суду, не відповідає ст.22 Конституції України, оскільки це призводить до звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод громадянина, закріплених Конституцією України. А тому при таких обставинах, вказані дії відповідачів не можуть вважатися законними та обґрунтованими, оскільки вони направлені на звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача, як громадянина, що суперечить вимогам Основного Закону України. За 2007 рік щорічна допомога на оздоровлення позивачці була виплачена у квітні 2007 року в розмірі 450 грн., що підтверджується довідкою Харківського обласного центру по нарахуванню і виплаті допомоги та контролю за призначенням і виплатою пенсії № 393. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум на одну особу для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. Розміри державних соціальних гарантій на 2007 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Крім того, зазначаною нормою встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, таким чином мінімальний розмір пенсії за віком на 2007 рік становить 415,00 грн. (411х1%). Таким чином, розрахунок щорічної разової допомоги за 2007 рік на момент її виплати становить: 415Х10=4150 грн. Стягненню підлягає сума з відрахуванням фактично отриманої: 4150-450=3700 грн. Сума щорічної допомоги підлягає стягненню з відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Харківської РДА, оскільки відповідно до вимог ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Також судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом 08 січня 2008 року, а позивні вимоги заявлені за період часу 2005-2007 рр. Відповідно до ст.99 КАСУ адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.100 КАСУ пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Враховуючи, що позивачем не надано доказів поважності причин пропущення строків звернення до адміністративного суду, то суд не має підстав для визнання причини пропуску такого строку поважною. Таким чином, суд вважає, що задоволенню не підлягають позовні вимоги в частині, щодо стягнення з відповідачів на користь позивача щорічної разової грошової допомоги за 2005-2006 роки, в зв'язку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду, оскільки на цьому наполягає відповідна сторона і підстав для поновлення цього строку суд не вбачає.

Результат розгляду: partial