Рішення адміністративного суду від 2008-02-11 00:00:00+02

[PERSON]. звернулася до суду з адміністративним позовом до УПСЗН Ічнянської РДА про стягнення грошової допомоги в сумі 3148 гривень 18 копійок, вказуючи на те, що являється учасником війни, згідно ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» їй до 5 травня щорічно повинні виплачувати разову грошову допомогу у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, однак в порушення вимог даного закону відповідач в 2005 році виплатив 50 гривень, в 2006 році - 50 гривень і в 2007 році 55 гривень, і недоплачена сума допомоги складає 3148 гривень 18 копійок, яку і просить стягнути з відповідача. В судове засідання позивачка не з'явилася, але надала суду заяву в якій просить суд розглянути справу у її відсутності. Представник відповідача УПСЗН Ічнянської РДА в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти задоволення позовних вимог заперечувала. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи із слідуючого. При прийнятті постанови суд керувався Конституцією України, Законом України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007. В судовому засіданні встановлено, що позивачка є ветераном війни - учасником війни. Це підтверджується ксерокопією посвідчення серії [NUMBER], виданого 01 квітня 2000 року (а.с.7). Згідно ч.5 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551 -ХII від 22.Х.1993р. з послідуючими змінами, щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Із заперечення УПСЗН Ічнянської РДА вбачається, що позивачці в 2005-2006р. виплачувалося по 50грн., а в 2007р. - 55грн., хоча мінімальна пенсія в 2005 році становила 332грн. 00 коп., в 2006 році - 359грн. 00 коп., в 2007 році - 410грн. 06 коп., і тому розмір разової грошової допомоги повинен був становити : 2005р. - 332.00 х 3= 946 гривень; 2006р. - 359.00 х 3 = 1027 гривень 00 коп.; 2007 рік - 410.06 х 3= 1175 гривень 18 копійок. Однак Законами України Про державний бюджет України на 2005-2007рр. дію ч.5 ст. 14 ЗУ від 22.Х.1993р. № 3551-ХII було зупинено, тому виплати і проводилися в тому розмірі, які передбачені даним законом. Таким чином, законом про Державний бюджет України призупинено на певний строк правове регулювання відносин у сфері соціального захисту, зупинено дію механізму реалізації конституційних соціально-економічних прав громадян. У Конституції України ( 254 к/96-ВР) Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою (стаття 1), визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (стаття 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22). Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Конституцією України. У ст. 64 Конституції України вичерпно визначено такі випадки, а саме передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дій цих обмежень, та визначено ряд прав і свобод, які не можуть бути обмежені за жодних обставин. Тому Конституційний Суд України в рішенні від 9 липня 2007року № 6-рп/2007р. вказав, що відповідно до ч.3 ст.22, ст. 64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк, а звідси випливає, що закон про Державний бюджет України не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами. Даним рішенням Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ст. 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2007рік», за якою у 2007році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам війни здійснюється в розмірі 55грн., при цьому вказавши, що аналогічними рішеннями Конституційного Суду України визнавалися неконституційними положення аналогічних статей ЗУ «Про державний бюджет України на 2005 і 2006р.р.». Згідно п.5 даного рішення, рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальною юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей, що визнані неконституційними. Виходячи з цього суд вважає, що позивачці незаконно виплачувалася в 2005,2006 і 2007 роках одноразова грошова допомога в розмірі відповідно 50,50 і 55грн., замість трьох мінімальних пенсій за віком, а тому з відповідача на користь позивачки необхідно достягнути за 2005 рік 946 грн.(332.00 х 3-50), за 2006 рік 1027грн. ( 359.00 х 3 - 50) і за 2007 рік 1175грн. 18 коп. ( 410.06 х 3 - 55), а всього 3148 гривень 18 копійок. Одночасно з Державного бюджету України в особі Ічнянського відділення Держказначейства слід стягнути на користь позивачки 80 гривень в рахунок повернення витрат за надання правової допомоги та 3 гривні 40 копійок в рахунок повернення сплаченого державного мита, а всього 83 гривні 40 копійок.

Результат розгляду: granted