Рішення адміністративного суду від 2008-03-18 00:00:00+02

У жовтні 2007 року позивач звернувся до суду з позовом, до відповідача, в якому просив стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Попаснянської райдержадміністрації на його користь суму недоплаченої одноразової щорічної допомоги інваліду війни за 2006 та 2007 рр. у розмірі 5278 грн., з урахування розміру мінімальної пенсії за віком на момент здійснення виплати. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він є інвалідом війни 2 групи та у відповідності до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на щорічну разову допомогу до 5 травня у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 30 листопада 2007 року позов [PERSON] було задоволено частково. Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач відповідно до вимог ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. З урахуванням норм Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік", які до теперішнього часу не визнані неконституційними Конституційним Судом України, суд дійшов висновку про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Попаснянської райдержадміністрації на користь позивача 2736 грн. недоплаченої суми щорічної допомоги до 05 травня інваліду війни другої групи за 2007 рік. Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме, управління зазначило, що виплати були здійсненні правомірно, виходячи із розмірів визначених законами «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Особи, які беруть участь у справі до суду за викликом не прибули. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін, з наступних підстав. Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що [PERSON] є інвалідом війни другої групи, у зв'язку з чим та відповідно до вимог ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання одноразової грошової допомоги до 9 травня (яка повинна виплачуватися до 5 травня) в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», мінімальна пенсія за віком на момент виплати становила 387 грн. Статтею 2 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України; права та пільги для інвалідів війни, встановлені раніше законодавством України, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни; нормативні акти органів державної влади, які обмежують права і пільги інвалідів війни, передбачені цим законом, є недійсними. Відповідно до ст. 17, 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», основні соціальні державні гарантії, які є основним джерелом існування, не могуть бути нижчими ніж прожитковий мінімум, розмір якого встановлений законом; мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється лише Законами України та є виключно обов'язковим для всіх державних органів влади, органів місцевого самоврядування, та інших. Фактично позивач отримав від Управління праці та соціального захисту населення Попаснянської райдержадміністрації: у 2007 році - 360 грн. При цьому відповідач керувався положенням ст.29 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. за № 6-рп ст. 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якою встановлювався розмір щорічної разової допомоги до 05 травня у розмірах менших, ніж передбачено Законом, визнано такою, що не відповідає Конституції України. Відповідно до ст. 152 ч.2 Конституції України Закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, втрачають силу з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Але частиною 3 цієї статті передбачено, що матеріальна або моральна шкода, спричинена фізичним або юридичним особам актами або діями, визнаними неконституційними, відшкодовується в установленому законом порядку. Враховуючи, що Законам України про Державний бюджет України на 2007р. позивачу сплачена грошова допомога у розмірі меншому, ніж передбачено Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Попаснянської райдержадміністрації на користь позивача 2736 грн. недоплаченої суми щорічної допомоги до 05 травня інваліду війни другої групи за 2007 рік. Приймаючи викладене до уваги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Результат розгляду: denied