Рішення адміністративного суду від 2008-06-02 00:00:00+03

Наказ Міністра Оборони України «Про затвердження Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України»від 26 травня 2003 р. N 149, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 травня 2003 р. за N 411/7732, опублікований у виданні «Офіційний вісник України», 2003, N 22 (13.06.2003), ст. 1006. Постанова Кабінету Міністрів України «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації»від 29 березня 2002 р. N 426 опублікована у виданні «Офіційний вісник України», 2002, N 14 (19.04.2002), ст. 739; уточнення до нього опубліковано ц виданні «Офіційний вісник України», 2002, N 16 (03.05.2002). Указом Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади»від 3 жовтня 1992 року N 493/92 установлено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації. Державну реєстрацію здійснюють: нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю - Міністерство юстиції України; нормативно-правових актів міністерств і республіканських комітетів Автономної Республіки Крим - Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим; нормативно-правових актів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, їх управлінь, відділів, інших підрозділів, а також місцевих органів господарського управління та контролю - обласні, Київське та Севастопольське міські управління юстиції; нормативно-правових актів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, їх управлінь, відділів, інших підрозділів - районні, районні у містах Києві та Севастополі управління юстиції. Державна реєстрація провадиться в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Міністерство юстиції України та управління юстиції складають державні реєстри зареєстрованих ними нормативно-правових актів. Нормативно-правові акти, зазначені в статті 1 цього Указу, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності. Крім того, Міністерству юстиції України, іншим органам виконавчої влади, органам господарського управління та контролю вмінено забезпечувати опублікування нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру, а також широке інформування громадян через засоби масової інформації про нормативно-правові акти, які стосуються прав, свобод і законних інтересів громадян. Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади»від 28 грудня 1992 р. N 731 затверджено Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади (далі -Положення). Положенням встановлено, що державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм, що: а) зачіпають соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, проголошені й гарантовані Конституцією та законами України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколами до неї, міжнародними договорами України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації; б) мають міжвідомчий характер, тобто є обов'язковими для інших міністерств, органів виконавчої влади, а також підприємств, установ і організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав нормативно-правовий акт. Державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади здійснює Мін'юст. У разі коли нормативно-правовий акт відповідає вимогам, зазначеним у цьому Положенні, орган державної реєстрації приймає рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта за встановленою Мін'юстом формою, заносить його до державного реєстру та на оригіналі акта робить напис встановленого зразка про дату державної реєстрації і номер акта згідно з державним реєстром. Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади направляють для виконання нормативно-правові акти лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування. При направленні на виконання та опублікуванні нормативно-правового акта посилання на дату і номер державної реєстрації акта є обов'язковим. Аналізуючи викладі обставини, суд дійшов висновку, що позивачеві було відомо (або він повинен був дізнатися) про постановляння оскаржуваних нормативно-правових актів з моменту їх офіційного оприлюднення -офіційного опублікування. Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Якщо законом встановлена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то обчислення строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень. Частиною першою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із порушенням річного строку звернення до адміністративного суду, оскільки адміністративний позов подано до суду 31.10.2007 р., про що свідчить відповідний реєстраційний номер на першій сторінці позовної заяви, в той час як оскаржувані нормативно-правові акти офіційно опубліковані у 2002 та 2003 роках. Будь-яких клопотань щодо поновлення пропущеного строку звернення позивач до суду не надавав. Щодо позовних вимог про зобов'язання Міністра оборони України внести зміни до Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом від 09.12.2002 № 402, якими передбачити видачу продовольчих пайків офіцерському складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям військової служби за контрактом Збройних Сил України та зобов'язання Кабінет Міністрів України постанову від 29 березня 2002 року № 426 привести у відповідність до вимог статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», то суд встановив, що в матеріалах справи відсутні будь-які обґрунтування щодо зазначених вимог в частині наявності протиправної бездіяльності відповідача, в зв'язку з чим останні не підлягають задоволенню з урахуванням наступного. Положеннями статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивач не зазначав у своєму позові фактів бездіяльності відповідачів (чи вчинення протиправних дій, чи прийняття рішень, які порушують охоронювані законом права та інтереси позивача) з приводу не врегулювання відповідних питань. Отже, вимоги позивача та наявність покликань останнього щодо протиправних дій, бездіяльності рішень в цій частині суб'єкта владних повноважень, а також їх належні обґрунтування позивачем у позові не зазначено. За відсутністю таких протиправних обставин спричинених суб'єктом владних повноважень або відсутністю їх зазначення та належного обґрунтування, суд,

Результат розгляду: denied