Рішення адміністративного суду від 2008-10-20 00:00:00+03

02 жовтня 2008 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Закрите акціонерне товариство «ХОУМ КРЕДІТ БАНК» з позовом до Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції з проханням скасувати Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.05.2008 року державного виконавця відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону, а також може передбачати право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Відповідач надав до суду письмове заперечення проти позову, відповідно до якого просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідач зазначив, що Постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції від 13.05.2008 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було прийнято на підставі виконавчого документа про стягнення з [PERSON] виконавчого збору в сумі 9583,35 грн. на користь держави. Дослідивши чинне законодавство, матеріали справи та доводи осіб, які беруть участь у справі, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Закрите акціонерне товариство «ХОУМ КРЕДІТ БАНК» є правонаступником Закритого акціонерного товарситва «Агробанк». 27.12.2005 року між ЗАТ «Агробанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір № 1059/06-05/1 в забезпечення виконання останнім зобов'язань за кредитним договором. Предметом іпотеки за Іпотечним договором є квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] і належить [PERSON] на праві приватної власності. 05.03.2007 ЗАТ «Агробанк» подало заяву до ДВС м. Нікополя про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса. 12.03.2007 року на виконання до відповідача надійшов виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М. від 23.02.2007 року № 527 про звернення стягнення на квартиру за адресою: [ADDRESS] з метою задоволення вимог ЗАТ «Агробанк» в сумі 9583,35 грн. 13.05.2008 року державним виконавцем відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції Кутовою Т.В. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою було накладено арешт на зазначену квартиру на підставі постанови державного виконавця від 13.03.2007. 05.05.2008 до відділу ДВС від стягувача надійшла заява про повернення виконавчого документа без виконання. 06.05.2008 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа по виконання виконавчого напису нотаріуса, знято арешт з квартири [ADDRESS]. Копію постанови разом з виконавчим документом було направлено на адресу ЗАТ «ХОУМ КРЕДІТ БАНК». При цьому постанову про стягнення з [PERSON] на користь держави 9583, 35 грн. виконавчого збору виведено в окреме провадження, про що винесено постанову від 06.05.2008. 13.05.2008 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження з метою виконання вищезазначеної постанови про стягнення виконавчого збору, якою накладено арешт на все майно боржника в межах суми боргу. Представник позивача не погоджується з такими діями державного виконавця, оскільки в даному випадку порушуються права та законні інтереси стягувача - ЗАТ «ХОУМ КРЕДІТ БАНК». Судом при вирішенні спору по суті заявлених позовних вимог встановлено, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У статті 36 Закону зазначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Таким чином у зв'язку з накладенням арешту на квартиру позивач не може використати свої права щодо вибору способу стягнення на квартиру, яка є предметом іпотеки. Відповідно до ч. 3ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Суд перевіряючи такі обставини доходить висновку, що відповідачем порушені всі вищезазначені принципи, оскільки орган виконавчої служби не переконався за рахунок якого іншого майна боржника можливо виконати постанову про стягнення виконавчого збору, необґрунтовано, нерозсудливо, без дотримання принципу пропорційності наклав арешт на квартиру, яка придбана за договором іпотеки, не переконавшись при цьому в недопущенні порушення прав та законних інтересів інших осіб. З урахуванням викладеного суд доходить висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Результат розгляду: granted