Рішення адміністративного суду від 2008-07-24 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Борівської районної державної адміністрації, в якому просить суд після уточнення позовних вимог визнати дії відповідача щодо ненарахування та виплати йому соціальних виплат в неналежному обсязі незаконними та стягнути з відповідача недоплачену суму одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2007 рік в розмірі 4355,77 грн. В обґрунтування позовних вимог в позові позивач вказав, що він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії і відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Проте, нарахування та виплата вказаної допомоги була здійснена відповідачем в значно меншому розмірі ніж передбачено законодавством. До суду позивач надав письмову заяву в якій прохав суд розглянути справу без його участі в судовому засіданні. Відповідач та третя особа до суду надіслали письмові заяви в яких просили суд розглянути справу без участі їх представників в судовому засіданні. Також надали письмові заперечення на позов в яких прохали відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, пославшись на те, що всі виплати відповідачем були здійснені в межах діючого законодавства та бюджетних асигнувань і будь-яких порушень прав позивача з боку відповідача не було. Враховуючи що всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, то суд відповідно до ст. 122 КАС України ухвалив проводити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, встановивши наступні обставини. [PERSON] є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, про що свідчить його посвідчення [NUMBER] та є інвалідом третьої групи відповідно до довідки МСЕК. Відповідно до листа від 11 червня 2008 року № 046-04/582 відповідачем, Управлінням праці та соціального захисту населення Борівської районної державної адміністрації Харківської області, позивачу було виплачено щорічну компенсацію на оздоровлення, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у грудні 2007 року в сумі 90,00 грн. Згідно ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до 1 категорії, інвалідам ІІІ групи щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. А ч. 7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» прямо встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», виключно законами України визначається мінімальний розмір заробітної плати. Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Доводи відповідача, що позивачу правомірно виплачена щорічна допомога на оздоровлення, виходячи із розмірів, що встановлені Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 р. «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суд вважає безпідставними з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а статтею 75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів. Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат, законів України про Державний бюджет України, якими визначалися мінімальні розміри заробітних плат, не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до пункту 30 Закону «Про Державний Бюджет на 2007 рік» дію абзацу другого частини першої статті 48 зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Однак, Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-29/2007 за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян) від 9 липня 2007 року (надалі -Рішення КСУ від 9 липня 2007 року) пункт 30 Закону про Державний Бюджет на 2007 рік було визнано таким, що не відповідає Конституції України. Зокрема, в частині 1 резолютивної частини Рішення КСУ від 9 липня 2007 року зазначено: «Визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), такі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»: … пункту 30 статті 71, яким зупинено на 2007 рік дію … в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої …та частини сьомої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно з частиною 3 резолютивної частини Рішення КСУ від 9 липня 2007 року «Положення … пунктів … 30 …. статті Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення». Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України «Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність». Відповідно до частини 5 резолютивної частини Рішення КСУ від 9 липня 2007 року «Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними». Згідно із ч. 6 резолютивної частини Рішення КСУ від 9.07.2007 року «Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене». Відповідно до ч. 3 ст. 150 Конституції України «Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені». Враховуючи Рішення КСУ від 9.07.2007 року та його обов'язковість до виконання. Тобто положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»№ 796-XII не є призупиненими на час виплати відповідачем та підлягають застосуванню при розгляді справи. Також відповідно до ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України «у разі невідповідності нормативно-правового акта закону України або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу». Тобто на час виплати відповідачем були здійснені виплати позивачу на оздоровлення в розмірах які не відповідали діючим на час виплати Законам України. Статтею 76 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» були встановлені наступні розміри мінімальної заробітної плати на відповідні періоди 2007 року, а саме: 400 гривень - з 01 січня по 31 березня 2007 року; 420 гривень - з 01 квітня по 30 червня 2007 року; 440 гривень - з 01 липня по 30 вересня 2007 року; 460 гривень - з 01 жовтня 2007 р. Враховуючи що позивач вже отримав 90 грн. в грудні 2007 року з передбачених Законом 1840 грн. то йому належить виплатити 1750 гривень (460,00*4 - 90,00 = 1750,00) недоотриманої суми одноразової допомоги на оздоровлення. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial