Рішення адміністративного суду від 2008-09-05 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, якою просив визнати протиправними дії відповідача по відмові в проведенні робіт з технічної інвентаризації та по проведенню реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва - корпус типу А за №8 в оздоровчому комплексі сімейного типу, розташованому за адресою: [ADDRESS], а також просив зобов'язати відповідача провести роботи по технічній інвентаризації вищевказаного об'єкту незавершеного будівництва та зареєструвати за позивачем право власності на об'єкт незавершеного будівництва - корпус типу А за №8 в оздоровчому комплексі сімейного типу, розташованому за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він звернувся до відповідача з заявою, якою просив провести інвентаризацію та зареєструвати за ним право власності на об'єкт незавершеного будівництва - корпус типу А за №8 в оздоровчому комплексі сімейного типу, розташованому за адресою: [ADDRESS]. Для цього позивач надав відповідачу усі документи, які вимагаються законодавством для такої реєстрації. Відповідач у проведенні реєстрації права власності позивачу відмовив. Відмовляючи позивачу у проведенні державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, Відповідач порушив положення абзацу 2 частини 3 статті 331 Цивільного кодексу України, яким передбачено, що, у разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Також відповідач, відмовляючи позивачу, проігнорував положення Листа Міністерства юстиції України №19-32/1 від 10.05.2006р., який був доведений до відома усіх бюро технічної інвентаризації України, та містив перелік документів, подача яких є необхідною для реєстрації прав власності на об'єкти незавершеного будівництва. Крім того, позивач вказує на безпідставність посилання відповідача, як на підставу для відмови у реєстрації права власності, на необхідність звернення позивача до Головного управління комунальної власності КМДА для оформлення у встановленому законом порядку свідоцтва про право власності, оскільки відповідно до Листа Міністерства юстиції України №19-32/1 від 10.05.2006р., свідоцтво про право власності на об'єкт незавершеного будівництва для державної реєстрації цих об'єктів не видається. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про причини його неявки суд не повідомив, хоча безпосередньо був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду. Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оголосивши матеріали справи, прийшов до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 03 жовтня 2006р. між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрінформсервіс» був укладений інвестиційний договір №ИД-8А. Відповідно до п.2.1 інвестиційного договору позивач (прийняв на себе зобов'язання забезпечити фінансування реконструкції об'єкта нерухомості - корпусу типу А за №8, який є окремим об'єктом нерухомого майна та знаходиться в оздоровчому комплексі сімейного типу, розташованому за адресою: [ADDRESS], шляхом придбання у власність іменних процентних облігацій серії «А» номінальною вартістю 0,25 грн., випущених ТОВ «Укрінформсервіс», та мав право отримати у власність об'єкт нерухомості, розрахувавшись за нього з використанням облігацій, а ТОВ «Укрінформсервіс» зобов'язувалося здійснити достроковий викуп облігацій для оплати позивачем об'єкта нерухомості на умовах, визначених інвестиційним договором. На виконання п.5.2 інвестиційного договору та договору купівлі-продажу облігацій №К9.095/06 від 04.10.2006р., позивач придбав у власність 10 243 200 облігацій загальною номінальною вартістю 2 560 800,00 грн., що підтверджується Випискою про обіг на рахунку в цінних паперах №100957 від 04.10.2006р. 05 жовтня 2006р. на виконання п.5.2.3 інвестиційного договору позивач перерахував відповідну кількість облігацій на рахунок ТОВ «Укрінформсервіс» у цінних паперах для їх дострокового викупа ТОВ «Укрінформсервіс», про що між ТОВ «Укрінформсервіс» та позивачем був підписаний акт приймання-передачі цінних паперів. Згідно п. 6.2 інвестиційного договору позивач стає власником майнових прав на об'єкт нерухомості з моменту передачі ТОВ «Укрінформсервіс» для дострокового викупу 100 (ста) відсотків облігацій, необхідних для виконання умов інвестиційного договору. Таким чином, починаючи з 05.10.2006р. позивач став власником майнових прав на корпус типу А за №8 загальною розрахунковою площею згідно проектної документації 580,00 кв.м, який є окремим об'єктом нерухомого майна та знаходиться в оздоровчому комплексі сімейного типу, розташованому за адресою: [ADDRESS]. Замовником реконструкції дитячого дошкільного оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу у [ADDRESS], є Закрите акціонерне товариство «Київгума», що також підтверджується договором поруки №ДП-8А від 03.10.2006р., укладеним між ЗАТ «Київгума», ТОВ «Укрінформсервіс» та позивачем. Відповідно до цього договору ЗАТ «Київгума», як замовник реконструкції об'єкту нерухомості, поручався за виконання ТОВ «Укрінформсервіс» його зобов'язань перед позивачем, що виникли з інвестиційного договору. Земельна ділянка, на якій проводяться роботи з реконструкції, належить ЗАТ «Київгума» на підставі договору оренди земельної ділянки, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 20.08.2003р. під реєстровим №830. Будівельні роботи проводяться на підставі затвердженого Проекту реконструкції дитячого дошкільного оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу на [ADDRESS], та Дозволу на виконання будівельних робіт №1260-Гл/Т від 30.11.2004р., виданого Управлінням державного архітектурного-будівельного контролю м. Києва. Відповідно до п.4.4 Інвестиційного договору, ТОВ «Укрінформсервіс» зобов'язувався організувати будівництво об'єкту нерухомості належним чином і забезпечити його введення в експлуатацію не пізніше 30 жовтня 2007р. Проте, об'єкт нерухомості у строки, передбачені п.4.4 інвестиційного договору, в експлуатацію введений не був, нерухоме майно, майнові права на яке належать позивачу на праві власності, останньому передане не було. Згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації. Позивач звернувся до відповідача із заявою, якою просив відповідача забезпечити проведення робіт з технічної інвентаризації та зареєструвати за позивачем право власності на об'єкт незавершеного будівництва - корпус типу А за №8 в оздоровчому комплексі сімейного типу, розташованому за адресою: [ADDRESS]. Відповідач відмовив позивачу в проведенні державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва. Відповідна відмова була викладена у Повідомленні відповідача №20083 від 11.06.2008 року. Відмовляючи позивачу у реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, відповідач посилався на ч.2 ст. 331 ЦК України, якою передбачено, що якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Проте, відповідачем не взято до уваги положення частини 3 статті 331 ЦК України, на які позивач посилався у своїй заяві як на підставу для проведення реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва. Так, відповідно до ч.3 ст. 331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна Абзац другий частини 3 цієї ж статті визначає, що у разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Листом Міністерства юстиції України №19-32/1 від 10.05.2006р., що був доведений до відома усіх бюро технічної інвентаризації України, передбачено що для реєстрації прав власності на об'єкти незавершеного будівництва, крім документів визначених Тимчасовим положенням, необхідно подавати також: 1) державний акт на право власності або постійного користування земельною ділянкою, що посвідчує право власності або постійного користування земельною ділянкою юридичною чи фізичною особою, виданий в установленому порядку або договір оренди земельної ділянки; 2) проектно-кошторисну документацію. 3) дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий в установленому законодавством порядку; 4) опис об'єкта незавершеного будівництва складається при проведенні інвентаризаційних робіт бюро технічної інвентаризації; 5) документи, які підтверджують виникнення права власності у особи на об'єкт незавершеного будівництва, зокрема, якщо у будівництві беруть участь замовник та інвестор, для реєстрації подається крім вищеперелічених документів, договір між замовником та інвестором укладений у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що усі вищеперелічені документи були додані позивачем до його заяви про реєстрацію прав власності на об'єкт незавершеного будівництва. Посилання відповідача на п.4.1 Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, затверджене Розпорядженням Київської міської державної адміністрації №1820 від 31.08.2001р., є безпідставним, оскільки, відповідно до цього Положення, Головне управління комунальної власності м. Києва здійснює оформлення права власності та видачу свідоцтв про право власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, тоді як реєстрацію прав власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на території м. Києва, проводить саме відповідач. Крім того, Листом Міністерства юстиції України №19-32/1 від 10.05.2006р. передбачено, що свідоцтво про право власності на об'єкт незавершеного будівництва для державної реєстрації цих об'єктів не видається. Після проведення державної реєстрації прав власності на об'єкт незавершеного будівництва власнику (власникам) або уповноваженій особі видається витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно та витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Тому вказівка відповідача у його повідомленні №20083 від 11.06.2008р. на те, що позивач повинен звернутися до Головного управління комунальної власності м. Києва для оформлення у встановленому законом порядку свідоцтва про право власності, на підставі якого проводиться реєстрація права власності, є безпідставною. Відмовляючи позивачу у проведенні реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, відповідач також посилався на те, що поданий позивачем договір купівлі-продажу не відповідає вимогам до такого договору, викладеним у ст. 657 ЦК України, якою передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає ноаріальному посвідченню та державній реєстрації. Посилання відповідача на ст.657 ЦК України у даній ситуації є безпідставними, оскільки, позивач не подавав відповідачу жодного договору купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна. Що ж стосується поданого позивачем відповідачу інвестиційного договору №ИД-8А від 03.10.2006р., укладений між позивачем та ТОВ «Укрінформсервіс», то законодавство, у тому числі і ст. 657 ЦК України, на яку посилається відповідач, не містить вимог щодо нотаріального посвідчення інвестиційних договорів. Стосовно правових підстав для вчинення відповідачем дій по реєстрації права власності позивача на об'єкт незавершеного будівництва, варто вказати наступне. Частина 3 статті 331 ЦК України була доповнена абзацем 2, на який позивач посилається як на правову підставу для задоволення його позовних вимог, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» №3201-IV від 15 грудня 2005 року. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень цього Закону, Кабінет Міністрів України повинен був забезпечити прийняття актів, необхідних для реалізації цього Закону, та забезпечити приведення міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади їхніх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом. У зв'язку із змінами, внесеними до статті 331 ЦК України, Міністерство юстиції України 10.05.2006р. видало лист №19-32/1, яким визначило порядок проведення державної реєстрації прав власності на об'єкти незавершеного будівництва та довело до відома бюро технічної інвентаризації перелік документів, подання яких є необхідним та достатнім для проведення такої реєстрації. Таким чином, у зв'язку з тим, що на момент звернення позивача до відповідача із заявою про реєстрацію права власності на об'єкт незавершеного будівництва та на момент надання відмови відповідача провести таку реєстрацію, можливість проведення такої реєстрації була передбачена нормами ст. 331 ЦК України, враховуючи те, що єдиним підзаконним нормативним актом, що передбачав механізм застосування цієї статті, та врегульовував порядок проведення реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва та визначав перелік документів, які для цього подаються до бюро технічної інвентаризації, був Лист Міністерства юстиції України №19-32/1 від 10.05.2006р., суд приходить до висновку, що відповідач мав усі правові підстави для проведення такої реєстрації, тому його відмова у проведенні таких дій є протиправною. Відповідно до ч.2 ст. 162 КАС України, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Результат розгляду: granted