Рішення адміністративного суду від 2008-10-01 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, посилаючись на те, що згідно законодавства України він є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи у зв'язку з ліквідацією її наслідків та має відповідне посвідчення. Також, відповідно до п.1 ч.І ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має статус інваліда війни другої групи. Згідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993р. йому щорічно, до 5-го травня, повинна надаватися одноразова грошова допомога в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. У грудні 2007р. йому стало відомо, що в порушення вимог ч.5 ст.13 Закону №3551 та ч.3 ст.22 Конституції України, у 2007 р. призначена грошова допомога, і нараховувалась не повністю. Він звернувся до відповідача з заявою про виплату йому заборгованості з недовиплаченої щорічної разової допомоги з 2004 р. по 2008 р., але і листом від 10.01.2008р. №09-120 йому відмовлено у задоволенні вимог. Частиною 3 ст.46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних і виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999р №966-ХІІ, що прийнятий на виконання ч.3 ст.46 Конституції України, передбачає, що прожитковий мінімум застосовується в тому числі для визначення мінімальних пенсій за віком. Пункт 4.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Фактично йому здійснена виплата щорічної одноразової грошової допомоги у розмірі: за 2204 р. - 130 грн.; за 2005 р.- 270 грн.; за 2006 р. - 270 грн.; за 2007 р. - 360 грн.; за 2008 р. - 400 грн. Таким чином, недоплата складає: у 2004 р. (284,68грн. х 8) - 130,00грн. = 2147,52 грн.; у 2005 р. (332грн. х 8) - 270,00грн. = 2386 грн.; у 2006 р. (359грн. х 8) - 270,00грн. = 2602 грн.; у 2007 р. (410,06грн. х 8) - 360,00грн. = 2920,48 грн.; у 2008 р. (544грн. х 8) - 400,00грн. = 3952 грн.; Загальна сума недоплати становить 14008 грн. Щодо порядку здійснення виплат державою, виходячи з реальних можливостей видаткової частини державного бюджету, та порядку, затвердженому Законом про Державний бюджет на відповідний рік, зазначає наступне:- 09.07.2007р Конституційний суд України виніс рішення по справі №1-29/2007, в якому вказав, що «Аналіз законодавчої діяльності Верховної Ради України свідчить про те, що при прийнятті законів про Державний бюджет України систематично зупиняється дія інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, які є складовою конституційного права громадян на соціальний захист і достатній рівень життя кожного (ст. 46,48 Конституції України 254к/96-ВР).Зупинення дії законів є способом тимчасового припинення їх дії в часі та/або за колом осіб і має здійснюватися відповідно до вимог Конституції України 254к/9б-ВР)...Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України. ...Конституційний Суд України неодноразово розглядав за зверненнями суб'єктів права на конституційне подання справи і приймав рішення, у яких визнавав окремі положення законів про Державний бюджет України щодо зупинення або обмеження пільг, компенсацій і гарантій такими, що не в доповідають Конституції України 254к/9б-ВР (рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002р №5-рп/2002 А005р710-02) (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від березня 2004р №7-рп/2004 (ч007р710-04) (справа про соціальний захист військовослужбовців та працівників правоохоронних органів), від, 1 грудня 2004р №20-рп'2004 А020р710-04) (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 р №8-рп/2005 (\2008р710-05) (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Проте, незважаючи на зазначені рішення Конституційного Суду України, ревізія законами про Державний бюджет України пільг, компенсацій і гарантій, яку започатковано у 1995році, набула системного характеру. Вимоги щодо змісту закону про Державний бюджет України містяться в частині другій ст. 95 Конституції України 254к/96-ВР, положення якої конкретизовано уст.38 Кодексу 12542-14). Встановлений ч.2 ст.95 Конституції України 254к/9б-ВР, ч.2 ст.38 Кодексу (2542-14) перелік правовідносин, які регулюються законом про Державний бюджет України, є вичерпним. Зі змістом наведених положень Конституції України 254к/9б-ВР та Кодексу 2542-14 вбачається, що закон про Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання від інших законів України: він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше додаткове правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України. Таким положенням закріплено і в ч.3 ст.27 Кодексу 2542-14. Таким вищевказаним рішенням Конституційний Суд України визнав неконституційною ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007р» якою встановлено, що виплата щорічної разової допомоги відповідно до законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (3551-XII) здійснюється у таких розмірах: інвалідам І групи - 450 грн., інвалідам II групи - 360 грн., інвалідам 111 групи - 300 грн. Відповідно до ч.2 ст.73 Закону України « Про Конституційний Суд України» №422/96-ВР від 16.10.1996р «У разі якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються не чинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність». Ст. З Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Ст.8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст.19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ст.22 Конституції України передбачено, що Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Ст.55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб Постановами уряду №486 від 11.04.2002р та №425 від 31.03.2003р п. З, а також частиною 1 ст.17 Закону №3551-XII встановлено, що виплата разової грошової допомоги здійснюється органами праці та соціального захисту населення, яке є відповідачем за даним позовом. Просить суд поновити пропущений строк для звернення до суду, визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області з відмови в перерахунку щорічної разової грошової допомоги та виплати належної її різниці незаконними, зобов'язати зробити перерахунок та стягнути недоплачену щорічну разову грошову допомогу в розмірі 14008 грн., зобов'язати постійно робити цій перерахунок В судове засідання позивач не з»явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідача позов не визнала, просить справу розглянути у її відсутність, в письмових поясненнях посилалась на те, що Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області є бюджетною організацією і працює з тими коштами, які виділяють Міністерство фінансів та Державне Казначейство. Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України, виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямовування цих видатків. Ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що щорічна разова грошова допомога виплачується у наступних розмірах: інвалідам війни 1 групи -450 грн., інвалідам П групи - 360 грн., інвалідам 111 групи - 300 грн. Відповідно до цієї статті щорічна разова грошова допомога була виплачена позивачу своєчасно та у повному обсязі у межах вказаних сум. На момент виплати позивачу разової грошової допомоги до 05 травня 2007 р. ст. Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» ще не була визнана неконституційною. Також відповідач здійснив виплату щорічної грошової допомоги ветеранам війни до 5 травня 2008 року відповідно до вимог норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та постанови Кабінету Міністрів України № 183 від 12.03.2008 року в розмірі 400 грн. Відповідно до цих правових норм щорічна разова грошова допомога була виплачена позивачу своєчасно та у повному обсязі у межах вказаних сум. На момент виплати позивачу разової грошової допомоги до 05 травня 2008 р. статті Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»» ще не були визнані неконституційними. Також вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду, передбачений ст. 99 КАС України. Він звернувся до суду тільки 12.08.2008 р., в зв»язку з чим він пропустив його і щодо стягнення допомоги і за 2007 р. Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в межах строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України. Підстав для поновлення строку звернення до суду суд не находить. Задоволенню підлягає позов в частині стягнення щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007-2008 р.р. Згідно ст. 17-1 Заключних положень закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993р. зі змінами та доповненнями, особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється допомога . Враховуючи, що [PERSON]. звернувся до суду 12.08.2008 р., суд вважає, що він не пропустив строк позовної давності в частині стягнення допомоги за 2007 р. В суді прийнято без заперечень, що позивач є інвалідом війни 2 групи і має право на пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993р. зі змінами та доповненнями, в тому числі і на отримання щорічної разової грошової допомоги. Спір стосується тільки розмірів цієї допомоги. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет Україна на 2007р.» та Закону України «Про державний бюджет Україна на 2008 р.» позивачу як інваліду війни 2 групи, щорічна грошова допомога була виплачена відповідно 360 грн. та 400 грн. Зазначені суми позивач отримав до 5 травня поточного року, що також в суді прийнято без заперечень Відповідно до вимог ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", інвалідам війни 2 групи щорічно до 05 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, інвалідам 3 групи - 8 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до вимог ст. 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічну виплату разової грошової допомоги до 05 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Конституційний Суд України рішенням від 09 липня 2007 р. по справі № 1-29/2007 визнав неконституційною ст.29 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", якою встановлено, що виплата щорічної разової грошової допомоги відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України " Про статус ветеранів війни, та гарантії їх соціального захисту" здійснюється в розмірі 280 гривень. Конституційний Суд України рішенням №10-рп/2008 від 22 травня 2008 р. по справі № 1-28/2008 визнав неконституційним пункт 20 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким встановлено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до вимог ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до принципу верховенства права та законності - суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободі визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави. Крім того, як роз'яснено постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», - судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Задоволенню підлягають вимоги позивача в частині стягнення щорічної разової грошової допомоги за 2007 р. у сумі 2920,48 грн. і за 2008 р. - 3952 грн., а всього у сумі 6872,48 грн. Вимоги позивача в частині зобов'язання робити перерахунки щорічної разової грошової допомоги на майбутнє задоволенню не підлягають, оскільки таке законом не передбачено здійснювати перерахунки на майбутнє.

Результат розгляду: partial