Рішення адміністративного суду від 2008-05-13 00:00:00+03

до Вінницького окружного адміністративного суду подано позов прокурора Томашпільського району Вінницької області в інтересах Управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі Вінницької області до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Липівка”про стягнення на користь управління заборгованості у сумі 1776,2 гривень по відшкодуванню витрат на виплату пенсій, призначених на пільгових умовах. Під час попереднього судового засідання у справі, суд виконавши всі процесуальні дії, передбачені ч. ч. 3, 4 ст. 111 КАС України за письмовою згодою представника позивача та представника прокуратури перейшов до судового розгляду справи. Представник позивача та представник прокуратури Вінницької області заявлені позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просили суд стягнути з відповідача борг в сумі 1776,2 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, разом з тим, надіслав письмову заяву, згідно із якою позовні вимоги визнав в повному обсязі, розгляд справи просив проводити без участі свого представника Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши надані в обґрунтування позову докази, суд встановив, що станом на час розгляду адміністративної справи за СТОВ “Липівка”рахується заборгованість по невідшкодованих до Пенсійного фонду України фактичних витратах на виплату пенсії за віком на пільгових умовах по громадянину [PERSON] за період з 01.01.2008 року по 29.02.2008 рік в сумі 1776,2 грн. Як вбачається з матеріалів справи, вказана пенсія призначена [PERSON]. відповідно до ст.13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” по Списку №2. Позовні вимоги підтверджуються наявними у справі матеріалами, зокрема, довідкою Управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі Вінницької області від 24 березня 2008 року №404 (а.с.11), іншими матеріалами адміністративної справи. Відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 р., абз. 4 п.1 ст. 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування” від 26.06.1997 р., ч. 1 п.п 6.1 п. 6 Інструкції „Про порядок обчислення та сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України” №21-1 від 31.12.2003 р., відшкодуванню підлягають фактичні витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам які працювали або працюють на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці. Крім того, відповідно до вимог Інструкції „Про порядок організації оформлення, фінансування та виплати пенсій, грошової допомоги підприємствами поштового зв'язку України”, управлінням Пенсійного фонду України компенсуються витрати за доставку пенсій згідно тарифів встановлених Укрпоштою. Відповідно до Інструкції зазначена компенсація підлягає відшкодуванню на рахунки Пенсійного фонду. Згідно абз. 4 п.1 ст. 2 Закону України „Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, об'єктом оподаткування для суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". У відповідності до п. п. 6.8. п.6 Інструкції №21-1, підприємства та організації зобов'язані щомісяця до 25-го числа вносити до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У випадку несплати витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах, вказані витрати є боргом зі сплати страхових внесків, який стягується органами Пенсійного фонду України на підставі пп. 7 п. 5 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121/20. Загальна сума заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах по Списку №2 по громадянину [PERSON]., як встановлено з матеріалів справи, становить 1776,2 грн. На час розгляду справи відповідач не надав суду доказів погашення заборгованості перед позивачем, вимоги позивача про сплату заборгованості визнав згідно своєї надісланої письмової заяви. Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України "Про систему оподаткування" обов'язок юридичної особи щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) припиняється із сплатою податку, збору (обов'язкового платежу) або його скасуванням, або списанням податкової заборгованості відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Оскільки сума податкового зобов'язання, визначеного за відповідачем ПП “Липівка”, не була сплачена, скасована (списана), відповідач, зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання, в порядку та строки, встановленні чинним законодавством України. В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Враховуючи, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, переконавшись у наявності законних підстав визнання позову, що не суперечить закону, правам та інтересам осіб, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Ч.2 ст.94 КАС України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Крім того, відповідно до п.3 Розділу 7 "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору розмір судового збору щодо майнових вимог про стягнення грошових коштів становить один відсоток від розміру таких вимог, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 51 грн.

Результат розгляду: granted