Рішення адміністративного суду від 2008-01-28 00:00:00+02

Позивачі звернулись до суду з адміністративними позовами, в яких просять стягнути з управління праці та соціального захисту населення Онуфріївської районної державної адміністрації недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 рік відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Позовні заяви, відповідно до ст. 116 КАС України, об'єднані судом в одне провадження для спільного розгляду. Позови мотивують тим, що мають статус учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченнями, виданими на їх ім'я, а тому відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” мають право на отримання від держави в особі управління праці та соціального захисту населення Онуфріївської районної державної адміністрації щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі, що залежить від конкретної категорії ліквідатора наслідків на Чорнобильській АЕС. Законом України „Про державний бюджет на 2007 рік” дію ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” було зупинено. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 9 липня 2007 року положення п. 30 ст. 71 Закону України „Про державний бюджет на 2007 рік”, якими зупинено дію ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, визнано неконституційними і вони втратили чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення. Незважаючи на це, управління праці та соціального захисту населення Онуфріївської районної державної адміністрації не сплачує належну до виплати допомогу на оздоровлення за 2007 рік, яка, згідно ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, виплачується в таких розмірах: інвалідам I і II групи - п'ять мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п'ять мінімальних заробітних плат; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії - три мінімальні заробітні плати. Натомість відповідач сплатив у 2007 році щорічної допомоги на оздоровлення в таких розмірах: [PERSON], як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, 3-ї групи інвалідності, в сумі 90 гривень; [PERSON], як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, 2-ї групи інвалідності, в сумі 120 гривень; [PERSON] та [PERSON], як учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, в сумі 100 гривень; [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, в сумі 75 гривень. Вважають дії відповідача незаконними і такими, що порушують їх соціальні права. В судовому засіданні позивачі свої вимоги підтримали і просили їх задовольнити, підтвердивши обставини, зазначені в позовних заявах. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що не заперечує соціальний і правовий статус позивачів, які дійсно є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, і відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” мають право на отримання від держави щорічної допомоги на оздоровлення. Розмір щорічної допомоги на оздоровлення встановлено Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” і вона складає: інвалідам I і II групи - 120 гривень; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 100 гривень; інвалідам III групи та дітям-інвалідам - 90 гривень; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, кожній дитині, яка втратила внаслідок Чорнобильської катастрофи одного з батьків, та евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей, - 75 гривень. У 2007 році позивачі отримали від управління праці та соціального захисту населення Онуфріївської районної державної адміністрації щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 рік в розмірах, визначених вищезгаданою постановою Кабінету Міністрів України. Рішення Конституційного суду України від 9 липня 2007 року, на думку представника відповідача, є слушним, але ж управління праці та соціального захисту населення Онуфріївської районної державної адміністрації не може його виконати, оскільки займається розпорядженням коштів, а не їх нарахуванням, а тому з позовом позивачі мали б звернутись до Кабінету Міністрів України. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши інші докази по справі, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачі мають статус учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченнями, виданими на їх ім'я, і не заперечується представником відповідача по справі. Відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС мають право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, яка виплачується в таких розмірах: інвалідам I і II групи - п'ять мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п'ять мінімальних заробітних плат; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії - три мінімальні заробітні плати. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Законом України „Про державний бюджет на 2007 рік” дію ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” було зупинено. Конституційний суд України своїм рішенням від 9 липня 2007 року (справа про соціальні гарантії громадян) визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. 30 ст. 71 Закону України „Про державний бюджет на 2007 рік”, якими зупинено дію ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Положення вказаної статті, які визнано неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним судом України цього рішення. Впродовж першого півріччя 2007 року, аж до 9 липня 2007 року, розмір щорічної допомоги на оздоровлення визначався Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” і вона складала: інвалідам I і II групи - 120 гривень; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 100 гривень; інвалідам III групи та дітям-інвалідам - 90 гривень; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, кожній дитині, яка втратила внаслідок Чорнобильської катастрофи одного з батьків, та евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей, - 75 гривень. Відповідно до ст. 22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Згідно ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Незважаючи на це, управління праці та соціального захисту населення Онуфріївської районної державної адміністрації не сплатила позивачам належну до виплати допомогу на оздоровлення за 2007 рік, хоча рішення Конституційним судом України прийнято 9 липня 2007 року. Так, відповідачем сплачено позивачам щорічну допомоги на оздоровлення в таких розмірах: [PERSON], як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, 3-ї групи інвалідності, в сумі 90 гривень; [PERSON], як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, 2-ї групи інвалідності, в сумі 120 гривень; [PERSON] та [PERSON], як учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, в сумі 100 гривень; [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, в сумі 75 гривень. На письмові звернення позивачів управління праці та соціального захисту населення Онуфріївської районної державної адміністрації в січні 2008 року відповіло, що позивачі отримали всю належну до виплати допомогу на оздоровлення за 2007 рік. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів становить календарний рік, який починається з першого січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Таким чином, на думку суду, відповідач повинен був діяти у відповідності до вимог вищевказаного законодавства і ще у 2007 році сплатити позивачам належну до виплати щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 рік згідно ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Посилання відповідача на факти повного розрахунку з позивачами в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, суд вважає такими, що не відповідають закону, оскільки 9 липня 2007 року Конституційним судом України положення п. 30 ст. 71 Закону України „Про державний бюджет на 2007 рік”, якими зупинено дію ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, визнані неконституційними і рішення даного суду відповідач повинен був виконати негайно, оскільки нормативно-правові акти, які визнані неконституційними, є неконституційними з часу вступу їх в дію. Тобто, з 9 липня 2007 року відновлена дія ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” і саме цією нормою повинен був керуватись відповідач при визначенні щорічної допомоги на оздоровлення, а не нормами вищезгаданої постанови КМУ, які суперечать як ст. 22 Конституції України, так і Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач, враховуючи часткову виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік, розмір мінімальної заробітної плати, який існував на час виникнення відновленого права, повинен сплатити позивачам щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 рік в таких розмірах: [PERSON], як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, 3-ї групи інвалідності, - чотири мінімальні заробітні плати, що складає з урахуванням отриманої допомоги 1670 гривень; [PERSON], як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, 2-ї групи інвалідності, - п'ять мінімальних заробітних плат, що складає з урахуванням отриманої допомоги 2080 гривень; [PERSON] та [PERSON], як учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п'ять мінімальних заробітних плат кожному, що складає з урахуванням отриманої допомоги по 2100 гривень; [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії - три мінімальні заробітні плати кожному, що складає з урахуванням отриманої допомоги по 1245 гривень. Судовий збір, сплачений при зверненні до суду у відповідності до п. 3 розділу 7 КАС України позивачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON], підлягає стягненню на їх користь з Державного бюджету України.

Результат розгляду: granted