Рішення адміністративного суду від 2008-06-10 00:00:00+03

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області про визнання протиправними дій щодо застосування штрафних санкцій та скасування постанови від 12.03.2007 року №005421, винесеної Головною державною інспекцією на автомобільному транспорті у Вінницькій області. Позовні вимоги мотивовані тим, що при проведенні державним інспектором територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області перевірки транспортного засобу, що належить [PERSON], встановлено порушення перевізником вимог Закону України “Про автомобільний транспорт”, в результаті чого 11.02.2007 року було складено акт №004793, котрий став підставою для винесення відносно позивача Постанови про застосування фінансових санкцій №005421 від 12.03.2007 року. Вказану постанову позивач вважає неправомірною, оскільки відповідачем при винесені Постанови були грубо порушенні норми процесуального права, зокрема, на всіх етапах розгляду справи відповідач не звернув увагу на явну невідповідність документів обставинам справи та часовим показникам, відповідачем не вирішено питання про сповіщення осіб, що беруть участь у розгляді справи, інше. За таких обставин, [PERSON] вважає дії Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області щодо застосування штрафних санкцій неправомірними, а тому звернувся до суду з позовом та просить скасувати винесену відповідачем Постанову про застосування фінансових санкцій. Представник відповідача проти позову заперечувала, суду пояснила, що штрафні санкції в сумі 1700 грн. до [PERSON] були застосовані у відповідності до вимог чинного законодавства на підставі Постанови про застосування фінансових санкцій, яка була прийнята Головною державною автомобільною інспекцією у Вінницькій області 12.03.2007 року. Крім того, зазначила, що ця постанова позивачем не оскаржувалася є правомірною, а тому не підлягає скасуванню. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.02.2007 року при проведенні державним інспектором територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області перевірки транспортного засобу, що належить [PERSON], встановлено порушення перевізником вимог Закону України “Про автомобільний транспорт”. За наслідками перевірки було складено акт від 11.02.2007 року перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, у якому зазначено, що під час перевірки водій [PERSON] надавав послуги по перевезенню пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначено ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт”, а саме -квитково-касового листа. 12.03.2007 року відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2006 року №143, начальником територіального управління Головавтотрансінспекції у Вінницькій області була винесена постанова №005421 про застосування до відповідача фінансових санкцій у розмірі 1700 гривень в зв'язку з порушенням останнім законодавства про автомобільний транспорт, а саме ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт”, відповідальність за яке передбачена ч.1 абз.3 ст.60 цього Закону. Відповідно до ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт”автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, зокрема, квитково-касовий лист. Абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Судом встановлено, що територіальне управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області діяло на підставі, у межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачено діючим законодавством України щодо проведення перевірки та накладення фінансових санкцій. Крім того, факт самого порушення вимог ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт”підтверджується відміткою самого водія [PERSON] в акті від 11.02.2007 року №004793, цією відміткою водій фактично визнав здійснене правопорушення. А що стосується посилання [PERSON] на порушення відповідачем процесуальних норм щодо сповіщення осіб, які беруть участь у справі, то вони спростовуються відповідними повідомленнями про розгляд справи в матеріалах адміністративної справи (а.с.10). З огляду на вищевикладені норми права та обставини справи, суд вважає, що вищезгадана Постанова про застосування фінансових санкцій від 12.02.2007 року прийнята відповідачем на підставі, у відповідності, з додержанням вимог та порядку передбачених діючим законодавством України, а тому вона є правомірною і не підлягає скасуванню. Ч .2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Ст. 86 вище згаданого Кодексу передбачено те, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Результат розгляду: denied