Рішення адміністративного суду від 2008-10-22 00:00:00+03

Позивачка звернулась до суду з названим позовом, мотивуючи тим, що вона являється дитиною війни, відповідач діючи всупереч законодавству не проводить їй нарахування відповідно до ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» і не виплачує державну соціальну допомогу в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, тому вона просить в судовому порядку зобов'язати УПФ України в м. Біла Церква провести нарахування державної соціальної допомоги до пенсії, як дитині війни за 2006 - 2007 роки. Також позивач просить відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01.01.2006 р. до 31.12.2007 р., посилаючись на те що їй сталовідомо про порушення її прав після рішення Конституційного суду від 09.07.2007 року № 6 - рп. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнала, та пояснила, що застосовувати вимоги ст.28 Закону України «Про загальнобо'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року стосовно розміру мінімальної пенсії за віком для позивачки, яка являється дитиною війни, відсутні правові підстави. Відповідними органами порядок проведення підвищення до пенсії відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», після рішення Конституційного суду не визначено, змін до державного бюджету на 2007 рік Верховною радою не вносилось, не визначено механізм фінансування, а тому вимоги позивачки безпідставні, до задоволення не підлягають.Також просили застосувати строк позовної давності відповідно до ст. ст. 99, 100 КАС України. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, прийшов до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Даний спір за участю Управління пенсійного фонду України, як суб'єкта владних повноважень ( п.7 ч.1 ст.3 КАС України) є публічно - правовим і його вирішення згідно д.1 ч.1 ст.17 КАС України належить до компетенції адміністративних судів України. Як встановлено в судовому засіданні позивачка перебуває на обліку УПФ України в м. Біла Церква і являється дитиною війни, що підтвержується копією пенсійного посвідчення та копією паспорта. Відповідно до статті 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» за № 2195 - IV від 18.11.2004 року дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком. Суд вважає, що позивач має право на доплату до пенсії, як детині війни віжповідно до ЗУ «Про соціальний захист дітей війни». Але згідно ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін, на що вказано в ст.100 КАС України. Відповідач просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову посилаючись в т.ч. і на пропуск строку звернення до суду, що слідує з письмових заперечень відповідача. Інших строків для звернення до адміністративного суду по даній категорії справ ні КАС, ні іншими законами не встановлено. Відповідно до ч.2 статті 100 цього Кодексу якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом. Проаналізувавши всі надані докази по справі суд приходить до висновку, що позивач дійсно пропустила встановлений законом строк для звернення до суду з вказаним адміністративним позовом. Так, позивач просить поновити строк позовної давності з 01.01.2006 р. до 31.12.2007 р., оскільки вона дізналась про неправомірність дій відповідача після рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп визнано неконституційними деякі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», в т.ч. положення п.12 ст. 71 з врахуванням ст.111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» в частині зупинення виплати підвищення до пенсійного забезпечення дітям війни, про те, до відповідача з вимогою про проведення нарахування даної доплати вона не зверталась, позов до суду вона подала 18.08.2008 року, коли пройшло більше року з дня винесення рішення Конституційного суду від 09.07.2007 року. На підставі викладеного суд вважає можливим відмовити в задоволенні позову. Позивачка звільнена від сплати судового збору.

Результат розгляду: denied