Рішення адміністративного суду від 2008-07-01 00:00:00+03

Заявлено позов про визнання протиправним та скасування рішення Гайсинської міжрайонної державної податкової інспекції. Позов мотивовано наступним. Відповідач прийняв рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 09.02.2008 року №0000032300/0/420. Зазначене рішення відповідач прийняв на підставі акту виїзної планової документальної перевірки від 29.01.2008 року №141/2301/31857842. В акті перевірки зазначено про порушення позивачем вимог п.2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні № 637 від 15.12.2004 року, оскільки видав підзвітній особі кошти про невід звітуванні за попередньо отримані. Позивач вважає висновки відповідача такими, що не відповідають дійсності та суперечать положенням чинного законодавства. Так, всі авансові звіти за отримані в касі кошти підзвітною особою -[PERSON] подано до бухгалтерії товариства у встановлений термін, а тому вказаного порушення позивач не вчиняв, що підтверджується авансовими звітами. Крім того, відповідачем порушено вимоги п.7.49 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, хоча сам же посилається на нього та поверхнево здійснено перевірку, оскільки не відображено за встановленою формою порушення, що також свідчить про його відсутність. Відповідачем застосовано штрафні санкції за період з 01.02.2007 року по 30.09.2007 року, однак в акті перевірки не відображено кожну видачу грошових коштів з каси товариства підзвітній особі по якій відповідач визначає порушення, а підсумовану суму за місяць в цілому. А тому позивач вважає, що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 09.02.2008 року №0000032300/0/420 є протиправним та підлягає скасуванню. 07.05.2008 року позивач змінив предмет та підставу адміністративного позову у зв'язку з тим, що 04.02.2008 року отримав нове рішення № 0000102301/0/1008 від 02.04.2008 року відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 45345,48 грн., а №0000032300/0/420 скасовано самим відповідачем. Позивач вважає, що нове рішення є також протиправним та підлягає скасуванню з підстав зазначених вище, а також у зв'язку з тим, що порушення, які виникають у сфері використання готівкових коштів регулюються Указом Президента України № 436 “Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки”та відносяться до адміністративно-господарських санкцій, що підтверджується судовою практикою. Згідно ст.250 ГК України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом 6 місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з врахуванням заяви про зміну предмету та підстав адміністративного позову, та просив позов задовольнити. Відповідач проти позову заперечив і просив у позові відмовити повністю, мотивуючи це наступним. Перевіркою встановлено, що в порушення п.1 Указу Президента України “Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки”та вимог п.п. 2.11 п.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні з каси підприємства видавались кошти на закупку ТМЦ, проте звіти про використання готівки та платіжні документи, які б підтверджували сплату покупцем готівкових коштів за товари у позивача відсутні. 01.04.2008 року ДПА у Вінницькій області було розглянута скарга, що надійшла від Теплицького районного комітету “Антикорупція” про порушення вимог чинного законодавства під час прийняття рішення по акту перевірки СТ “Час”, що призвело до заниження розміру застосованих штрафних санкцій. Наказом ДПА у Вінницькій області від 01.04.2008 року № 86 скасовано рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 09.02.2008 року № 0000032300/0/420 на суму 3214,0 грн. та зобов'язано Гайсинську МДПІ прийняти нове рішення. За результатами скасування відповідачем прийнято нове рішення 02.04.20008 року № 000010/2301/0/1008 згідно якого до позивача застосовано санкції на суму 45345,48 грн. Перевіркою було встановлено, що СТ “Час”в порушення вимог Указу Президента України “Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки”та вимог п.п. 2.11 п.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні з каси підприємства видавались кошти на закупку ТМЦ, проте звіти про використання готівки та платіжні документи, які б стверджували сплату покупцем готівкових коштів за товари у СТ “Час”відсутні. Так, згідно п.3.4 вищезазначеного Положення видача готівкових коштів, у тому числі під звіт, провадиться за видатковими касовими ордерами або видатковими відомостями, які повинні підписати керівник та головний бухгалтер або працівник, уповноважений на це керівником. Працівник, який отримав кошти під звіт з метою придбання для потреб останнього товарів, зобов'язаний відзвітуватися за витрачені готівкові кошти шляхом подання звіту про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт. Згідно п.п.9.10.2 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб”звіт подається до закінчення третього банківського дня наступного за днем, в якому підзвітна особа завершує відрядження або завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок підприємства. Згідно пояснення бухгалтера від 24.01.2008 року платіжні документи, які б підтверджували сплату коштів за товари в перевіряємому періоді відсутні і відповідно не були надані для перевірки. Загальна сума готівки видана з каси без використання звітів та платіжних документів, які б підтверджували сплату коштів за товари у перевіряємому періоді становить 45345,48 грн. А тому відповідач вважає, що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій є правомірним і позов задоволенню не підлягає. Представники відповідача в судовому засіданні заперечення проти позову підтримали та просили в позові відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Відповідачем здійснено виїзну планову перевірку споживчого товариства “Час”з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2004 року по 01.10.2007 року про що складено акт 29.01.2008 року № 141/2301/31857842. Перевіркою встановлено, що на порушення п.п.2.11 п.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ України від 15.12.2004 року № 637 та зареєстрованого в Мінюсті України 13.01.2005 року за №40/10320, з каси підприємства видавались кошти на закупку ТМЦ, проте звіти про використання готівки та платіжні документи, які б підтверджували сплату покупцем готівкових коштів за товари за період з 08.11.2004 року по 30.09.2007 року на суму 45345,48 грн. на СТ “Час”відсутні і не були надані для перевірки. А тому, відповідачем зроблено висновок про порушення вимог вищевказаного Положення про ведення касових операцій у національній валюті. Рішенням рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 09.02.2008 року №0000032300/0/420 до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 3214,0 грн. Відповідачем 08.02.2008 року листом за № 1836 розглянуто заперечення на акт перевірки СТ “Час”. Оскільки платник податків підтверджуючих документів, які б стверджували сплату покупцем готівкових коштів за товари не надав, враховуючи те, що штрафні санкції за виявлене правопорушення є адміністративно-господарськими санкціями, за результатами розгляду заперечень на акт перевірки визначив суму, з якої необхідно застосувати штрафні санкції, - 12856,17 грн. 01.04.2008 року ДПА у Вінницькій області було розглянута скарга, що надійшла від Теплицького районного комітету “Антикорупція” про порушення вимог чинного законодавства під час прийняття рішення по акту перевірки СТ “Час”, що призвело до заниження розміру застосованих штрафних санкцій. Наказом ДПА у Вінницькій області від 01.04.2008 року № 86 скасовано рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 09.02.2008 року № 0000032300/0/420 на суму 3214,0 грн., оскільки Гайсинською МДПІ безпідставно враховано вимоги ст.250 ГК України щодо застосування строків відповідальності, в результаті чого занижена штрафна санкція на суму 41131,0 грн., та зобов'язано Гайсинську МДПІ прийняти нове рішення. Відповідачем прийнято нове рішення 02.04.20008 року № 000010/2301/0/1008 згідно якого до позивача застосовано санкції на суму 45345,48 грн. Суд не погоджується з висновками відповідача виходячи з наступного. Пунктом 1 Указу Президента України “Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки”установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу. В том числі: за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, - у розмірі сплачених коштів. Підпунктом 2.11 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні встановлено, що видача готівкових коштів під звіт або на відрядження (далі - під звіт) здійснюється відповідно до законодавства України. Видача готівкових коштів під звіт на закупівлю сільськогосподарської продукції та заготівлю вторинної сировини, крім металобрухту, дозволяється на строк не більше 10 робочих днів від дня видачі готівкових коштів під звіт, а на всі інші виробничі (господарські) потреби на строк не більше двох робочих днів, уключаючи день отримання готівкових коштів під звіт. Якщо підзвітній особі одночасно видана готівка як на відрядження, так і для вирішення в цьому відрядженні виробничих (господарських) питань (у тому числі для закупівлі сільськогосподарської продукції у населення та заготівлі вторинної сировини), то строк, на який видана готівка під звіт на ці завдання, може бути продовжено до завершення терміну відрядження. Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми. Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України. Як встановлено судом, позивачем в ході планової перевірки документи, які б підтверджували звітування відповідною особою за раніше отримані під звіт суми, сплату покупцем готівкових коштів за товари не надавались, про що свідчить акт перевірки (сторінка 26) та пояснення бухгалтера Любаченковської Н.А. від 24.01.2008 року. Надані позивачем до позовної заяви докази, які на його думку свідчать про використання виданої під звіт готівки, а саме авансові звіти за період з 01.02.2007 року по 28.09.2007 року, не приймаються судом до уваги, оскільки не надано до них підтвердних документів. Так, відповідно до п.п. 7.36-7.41 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні під час перевірки контролюючим органом правильності оформлення видач готівки під звіт як на відрядження, так і на інші потреби встановлюється достовірність підтвердних документів, що додаються до звітів про використання коштів. Крім того, накладений відповідачем штраф за своєю суттю є одним із видів адміністративно-господарських санкцій, правове регулювання яких здійснюється главою 27 Господарського кодексу України, а тому відповідно до ст.250 Господарського Кодексу України, такі санкції можуть застосовуватися до суб'єктів господарської діяльності протягом 6 місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності. Як вбачається з акту перевірки, порушення, зазначені в акті мали місце з 08.11.2004 року, а оспорюване рішення про застосування штрафних санкцій до було прийняте 02.04.2008 року, тобто більше ніж через один рік з дня порушення правил здійснення господарської діяльності. Таким чином, у зв'язку з тим, що встановлений законом термін застосування штрафних санкцій сплинув, у відповідача не було підстав для застосування штрафних санкцій до позивача за порушення, які мали місце в період з 08.11.2004 року. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідач є органом державної влади, і відповідно, його діяльність має підпорядковуватись вимогам наведеної норми Конституції України та аналогічним вимогам ГК України. Право відповідача на накладення штрафу підлягає законодавчим обмеженням та реалізується з дотриманням порядку, встановленого законом. Наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення відповідача вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині не втрачає свою цілісність, значення. Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину, пункт, речення рішення або рішення в частині нарахування певної суми окремого виду податку чи збору, накладення штрафних (фінансових) санкцій в якійсь сумі. У даному випадку, констатуючи помилкове нарахування штрафної санкції через порушення вимог ст.250 ГК України суд не може визнати протиправним рішення податкового органу в якійсь сумі. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень. З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що рішення від 02.04.2008 року № 000010/2301/0/1008 позивачем прийнято не на підставі, не у межах повноважень, що передбачені законом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню. Згідно ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Тому необхідно стягнути з Державного бюджету України на користь позивача сплачене ним державне мито в розмірі 3 грн. 40 коп.

Результат розгляду: granted