Рішення адміністративного суду від 2009-09-02 00:00:00+03

23 серпня 2001 р. управлінням контролю валютних операцій Головного управління НБУ по м. Києву і Київській області було складено Протокол порушення валютного законодавства, у якому встановлено, що під час проведення перевірки виконання вимог Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю`в Акціонерному комерційному банку «Український промисловий банк`виявлено порушення вимоги п. 2 ст. 13 Декрету, п. 7.1, п. 7.9 Інструкції про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціями, затвердженої постановою правління Національного банку України від 24.03.1999 р. № 136 , що полягає у наступному. ТОВ «Мега трейд», яке є клієнтом банку АКБ «Український промисловий банк»04.10.2000 року уклало контракт № 4/2000-ПТ з фірмою «ARCH Ltd»(Багамські острови). 14.10.2000 ТОВ «Мега трейд`було експортовано продукцію (ВМД № 20600/0/006872 від 14.10.2000, реєстр ВМД станом на 20.10.2000) на загальну суму 84 533,69 дол. США. Граничний термін надходження валютної виручки -12.01.2001 р. Виручка надійшла на рахунок ТОВ «Мега трейд»07.02.2001 на загальну суму 84 518,69 дол. США (15.0 дол. США комісія банку) із порушенням законодавчо встановлених термінів розрахунків, про що свідчить виписка з особового рахунку за період з 01.02.2001 по 28.02.2001. Інформацію про порушення термінів розрахунків банк до ДПІ у Печерському районі м. Києва своєчасно не надав. Таким чином АКБ «Український промисловий банк`не виконав функцію агента валютного контролю у частині своєчасного інформування державних органів про порушення клієнтом законодавства. 18 жовтня 2001 р. Головне управління Національного банку України по м. Києву і Київській області винесло постанову № 333 про притягнення до відповідальності за порушення валютного законодавства, згідно якої Акціонерний комерційний банк «Український промисловий банк`було притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу. При цьому у постанові № 333 від 18.11.2001 р. була вказана адреса Акціонерного комерційного банку «Український промисловий банк»- (м. Київ, вул. Соломенська, 5). Згідно з п. 3.2 Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.02.2000 року № 49, у разі виявлення порушень валютного законодавства з боку банків або фінансово-кредитних установ, уповноваженими працівниками НБУ складається протокол за формою згідно з Додатком 1. Відповідно Додатку 1 Протокол порушення валютного законодавства має містити повну назву установи, яка перевіряється. Відповідно Додатку 2 Положення про валютний контроль у Постанові про притягнення до відповідальності за порушення валютного законодавства обов`язковим реквізитом являється повна назва установи, де проводиться перевірка та повна назва та адреса установи, що притягається до відповідальності. У протоколі порушення валютного законодавства від 23.08.2001 р. та у постанові про притягнення до відповідальності від 18.10.2001 р. зазначено «Акціонерний комерційний банк «Український промисловий банк», тоді як згідно установчих документів, які були досліджені судом під час розгляду справи, відповідач зареєстрований як Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», скорочене найменування ТОВ «Укрпромбанк»(свідоцтво про реєстрацію від 21.04.1993 р. № 164, видане НБУ), а його місцезнаходження - м. Київ, вул. Волоська, 18/17. Позивач у своєму листі від 10.11.2008 р. № 10-105/21189, яке було адресоване Голові Правління ТОВ «Укрпромбанк`зазначав, що у тексті протоколу від 23.08.2001 р. та постанови про притягнення до відповідальності за порушення валютного законодавства від 18.10.2001 р. словосполучення «Акціонерний комерційний банк «Український промисловий банк»(АКБ «Український промисловий банк») у відповідних відмінках - читати як Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк». Головне управління Національного банку України по м. Києву і Київській області листом від 05.11.2001 р. № 11-007/18891 звернулось до ВДВС Залізничного управління юстиції у м. Києві з вимогою забезпечити примусове виконання постанови № 333 від 18.10.2001 р. про притягнення до відповідальності за порушення валютного законодавства. Судом встановлено наявність технічних помилок у тексті протоколу та постанови НБУ (зазначено інше найменування особи, що притягується до відповідальності та інша адреса). На запит суду Відділ державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві підтвердив зазначену сторонами інформацію та надіслав витяг з книги обліку виконавчих документів та витяг з акту знищення виконавчих проваджень. Так, у листі від 22.10.2008 р. № 9725 зазначається, що постанова № 333 від 18.10.2001 р. знаходилась на виконанні у відділі ДВС з 15.11.2001 р. Згідно відмітки у книзі обліку виконавчих документів, переданих державному виконавцю за 2003 рік по дільниці № 6 вказана постанова повернута без виконання згідно з п. 5 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», але дата повернення відсутня. Виконавче провадження було знищено 20.01.2007 р. згідно вимог п. 3.20 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 05.07.1999 р. № 470/7, про що свідчить відповідний акт знищення. В ході судового розгляду адміністративної справи, представником відповідача заявлено клопотання про застосування наслідків пропущення строку звернення до суду. В обґрунтування заявленого клопотання представник відповідача зазначав, що згідно з п. 3.5 Положення про валютний контроль, до якого були внесені зміни 29.01.2003 р., у разі несплати порушником штрафу в зазначений строк він підлягає стягненню в судовому порядку; позовна заява про стягнення суми штрафу подається до місцевого господарського суду за місцезнаходженням порушника протягом 10 днів після закінчення строку для добровільної сплати штрафу. З огляду на таке, відповідач вважає, що позивач порушив вказану норму, а також річний строку, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, оскільки звернувся до суду лише 19.12.2007 р. Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Якщо законом встановлена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то обчислення строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли позивач дізнався про рішення суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. На думку представника позивача, річний строк встановлений статтею 99 КАС України застосовується для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів. Враховуючи те, що НБУ звернувся із позовом про стягнення з банку штрафу за порушення валютного законодавства, в даному випадку вимоги щодо річного строку не застосовуються. Суд не приймає до уваги доводи позивача та вважає, що нормами КАС не передбачене не застосування річного строку або застосування іншого строку у випадках звернення до суду з позовом суб`єкта владних повноважень. За таких обставин, суд погоджується з відповідачем про пропущення строку звернення позивача до адміністративного суду, оскільки до Окружного адміністративного суду міста Києва позивач звернувся з позовом лише 21.12.2007 року, тобто із пропуском строку звернення до адміністративного суду. Суд вважає, що позивач не був позбавлений права звернутись із позовом про стягнення штрафу у судовому порядку, як це передбачено пунктом 3.5 Положення про валютний контроль, починаючи з 2003 року, а з адміністративним позовом -з 01.09.2005 року, моменту набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України. Стаття 100 КАС України встановлює наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду: пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Враховуючи те, що факт пропуску строку звернення до адміністративного суду є встановленим, а також наявність клопотання відповідача про застосування вимог закону щодо пропущення такого строку, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Результат розгляду: denied