Рішення адміністративного суду від 2008-06-05 00:00:00+03

Суб'єкт підприємницької діяльності [PERSON] подав позов до Управління Пенсійного фонду України у Крижопільському районі Вінницької області про скасування Рішення № 387 про застосування фінансових санкцій та нарухавання пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, винесеного 29 грудня 2007 року заступником начальника Управління Пенсійного фонду України у Крижопільському районі Вінницької області. Позов мотивовано тим, що Рішення №387 про застосування фінансових санкцій та нарухавання пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду від 29 грудня 2007 року, про нарахування фінансових санкцій в сумі 3766,26 грн. та 1289,13 грн. пені, винесено з порушенням норм діючого законодавства та є безпідставним. За таких підстав, позивач звернувся до суду з позовом та просить суд скасувати вказане Рішення. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, суду пояснили, що Рішення №387 від 29 грудня 2007 року було винесено відносно [PERSON] за несвоєчасну сплату страхових внесків, і воно не підлягає скасуванню, оскільки, воно прийнято відповідно до норм чинного законодавства. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом у справі встановлено. У відповідності до Рішення № 387 про застосування фінансових санкцій та нарухавання пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду від 29 грудня 2007 року до СПД [PERSON] застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 3766,26 грн., та нараховано пеню в розмірі 1289,13 грн. Згідно ст. 1 Закону України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування”, платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників Згідно ч. 10 ст. 20 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно - правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Ч.9. ст.106 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” передбачає, що виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників фінансові санкції, зокрема, п. 2 ч. 9 ст. 106 вище згаданого Закону передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі: 10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно; 20 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно; 50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу. Згідно ч. 13. ст. 106 Закону №1058-IV про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій. Тобто, при нарахуванні фінансових санкцій, пені Управління Пенсійного фонду має зазначити в рішенні суму зобов'язання, виявити базові і календарні періоди за які нараховуються фінансові санкції; конкретні процентні ставки, і конкретну кількість днів прострочення оплати, та надіслати рішення протягом трьох робочих днів із дня їх винесення страхувальнику. Крім того, відповідно до пп. 9.2. “Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України”, затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 року №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.004 року №64/8663, фінансові санкції, зазначені у підпунктах 9.3.2.-9.3.7 пункту 9.3 Інструкції, застосовуються органами Пенсійного фонду України до страхувальників, визначених пунктами 2.1.1-2.1.5 пункту 2.1 згаданої Інструкції. П. 9.3.2. Інструкції визначає, що рішення про застосування штрафів, зазначених у даному підпункті, складається в залежності від терміну затримки сплати (погашення) страхових внесків: 1) при затримці до 30 календарних днів включно, на наступний день після закінчення зазначених 30 календарних днів рішення про застосування штрафу виноситься у розмірі десяти відсотків від суми фактично сплаченої (погашеної) за цей період недоїмки. Тобто, рішення виноситься одне на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки за період з 1 до 30 календарного дня незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період; 2) при затримці сплати страхових внесків до 90 календарних днів включно, на наступний день після закінчення зазначених 90 календарних днів рішення про застосування штрафу виноситься у розмірі двадцяти відсотків від суми фактично сплаченої (погашеної) за цей період недоїмки. Тобто, рішення приймається одне на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки за період з 31 до 90 календарного дня незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період; 3) при затримці сплати страхових внесків, що є більшою 90 календарних днів, рішення виноситься у розмірі п'ятдесяти відсотків від суми фактично сплаченої (погашеної) недоїмки. Рішення приймається одне на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки за період від 91 календарного дня до дня фактичного погашення всієї суми недоїмки, незалежно від кількості випадків сплати за цей період. В порушення вище зазначених правових норм у Рішенні № 387 про застосування фінансових санкцій та нарухавання пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду винесеному 29 грудня 2007 року Управлінням Пенсійного фонду України у Крижопільському районі Вінницької області не виявлені базові (конкретну кількість днів) та календарні періоди, за які нараховуються фінансові санкції; немає конкретної процентної ставки, що застосовується для розрахунку фінансової санкції в даному базовому періоді. Крім того, у порушення вищенаведеного, позивач у вказаному Рішенні неправомірно застосував одночасно в одному рішенні всі три процентні ставки (10%, 20%,50%) за затримку сплати страхових внесків від 1 дня і більше 90 днів, що підтверджується розрахунками фінансової санкцій та пені в матеріалах адміністративної справи, оскільки, позивач не розмежовував затримку сплати страхових внесків як то передбачив законодавець до 30 календарних днів, до 90 календарних днів і більше 90 календарних днів, що є грубим порушенням норм чинного законодавства. З огляду на вищевикладені норми права та обставини справи, суд вважає, що вищезгадане Рішення прийняте із явним порушення норм діячого законодавства, є неправомірним, а отже підлягає скасуванню. Ч. 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Ч .2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Ст. 86 вище згаданого Кодексу передбачено те, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Враховуючи, що на день розгляду справи відповідач доказів в спростування позовних вимог не надав, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати із Державного бюджету України. Платіжним дорученням №4283 від 31.03.2008 року документально підтверджено судові витрати здійснені позивачем в розмірі 3,50 грн., а тому вони підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Результат розгляду: granted