Рішення адміністративного суду від 2008-06-19 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства Фінансів України, Державного казначейства України, Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації, Головного управління державного казначейства в Полтавській області про стягнення недоплаченої одноразової щорічної грошової допомоги учасникам бойових дій, вказуючи, що він є учасником бойових дій, згідно ст.12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” до 5 травня повинна виплачуватися разова грошова допомога. Виплата допомоги здійснюється органами праці та соціального захисту. Призначена грошова допомога за 2007 рік нараховувалась та виплачувалась не в повному обсязі, тому позивач змушений звернутися до суду про виплату вказаної допомоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, суду пояснив, що він є учасником бойових дій, за 2007 рік йому виплачувалася допомога, але не в повному обсязі. Просив стягти на його користь 1705 гривень недоплаченої щорічної допомоги. Представники відповідачів Міністерства праці та соціальної політики України, Державного казначейства України, Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Представник відповідача Головного управління державного казначейства України в Полтавській області в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд даної справи без його участі. Міністерство фінансів України направило до суду відзив, в якому зазначають, що відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” вони не здійснюють виплат щорічної разової грошової допомоги, тому позовні вимоги позивача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства і задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням для ветерана війни - учасника бойових дій. Щорічно до 5 травня починаючи з 2003 року позивачу виплачувалася щорічна разова грошова допомога у 2003 році - 90 грн., у 2004 році - 120 грн., у 2005 - 2006 році - 250 грн., у 2007 - 280 грн. Згідно ч.5 ст. 12 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Так, позивачу протягом 2003-2007 років виплачувалася разова грошова допомога в розмірах, передбачених відповідними нормами законів про Державний бюджет на вищезгадані роки, якими також зупинялась дія ч.5 ст. 12 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Розміри виплаченої грошової допомоги позивачам менші за розміри цієї допомоги встановлені ч.5 ст. 12 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Враховуючи положення ст.ст. 8, 17, 19, 22, ч.1 ст. 58 Конституції України, ст. 2 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та правову позицію Конституційного Суду України в справі про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій ( рішення від 01.12.04р. № 20-рп/2004), до спірних правовідносин підлягає застосуванню спеціальний закон, а саме ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Згідно ч.1 ст. 17-1 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача ) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Відповідно до п.3 Положення про Міністерство праці та соціальної політики України, затвердженого Указом Президента України від 30 серпня 2000 року № 1035/2000 та постанови КМУ від 02 листопада 2006 року № 1543 Мінпраці України забезпечує реалізацію прав громадян на соціальний захист через систему підпорядкованих йому органів, до яких відносяться управління праці та соціального захисту населення. Згідно пп.7, 8 цього ж Положення головним розпорядником бюджетних коштів є Міністерство праці України. Згідно ч.2 та ч. 3 ст. 2 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними. Згідно ч.2 ст. 19 та ч.3 ст. 22 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Частиною 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Нормами п. 13 ст. 71 ЗУ „Про Державний бюджет України на 2007 рік” зупинено на 2007 рік дію ч.5 ст. 12 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, якою звужено зміст та обсяг існуючих у позивача прав, гарантованих Конституцією України. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів щодо відповідності Конституції України положень деяких статей Закону України „Про держаний бюджет на 2007 рік” визнано такими, що не відповідають Конституції України положення Закону України „Про держаний бюджет на 2007 рік” пункту 13 ст.71, яким зупинено на 2007 рік дію частини п'ятої статей 12, 13, 14 та 15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” Відповідно до ч.5 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. За таких обставин, застосування при виплаті позивачам одноразової грошової допомоги, передбаченої ч.5 ст. 12 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, ЗУ „ Про Державний бюджет України на 2007 рік” суперечить Конституції України, що відповідно порушує права позивачів. Відповідно до ч.5 ст12 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та ЗУ „Про державний бюджет України на 2007 рік” розмір мінімальної пенсії за віком становить 397 грн. Таким чином, сума недоплаченої позивачу разової грошової допомоги за 2007 р. відповідно ч.5 ст.12 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” становить 1705 грн. із розрахунку ( 5 х 397-мінімальна пенсія - 280-розмір одноразової грошової допомоги, що був сплачений позивачу = 1705 грн.).

Результат розгляду: granted