Рішення адміністративного суду від 2008-06-17 00:00:00+03

Позивач належить до категорії осіб, постраждалих внаслідок чорнобильської катастрофи (категорія І), що підтверджується посвідченням [NUMBER]. Відповідно до висновку Спеціалізованої радіологічної медико-соціальної експертної комісії позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 05.05.1999 безстроково. Як вбачається з наявних у справі доказів відповідач нараховував додаткову пенсію позивачу, виходячи з приписів постанов Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 № 831 та від 03.01.2002 № 1. Відповідно до ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Згідно зі ст. 50 Закону України передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком - інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу. Згідно зі ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення»мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості. Разом з тим, відповідно до абз. 2 ч.1 ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум»передбачено, що для встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком застосовується прожитковий мінімум. Враховуючи зазначене, виплата додаткових пенсій має здійснюватись саме на основі прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 67 зазначеного Закону передбачено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Таким чином, даний припис щодо надання повноважень Кабінету Міністрів України в сфері соціального забезпечення осіб, що постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи, стосується здійснення підвищення розмірів доплат, пенсій та компенсацій, а не визначення величини, з якої здійснюється розрахунок таких доплат, пенсій та компенсацій. Таким чином, здійснення відповідачем розрахунку позивачу додаткової пенсії на підставі постанов Кабінету Міністрів України суперечить положенням Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Суд також бере до уваги, що згідно з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч наведеним вимогам відповідач-1 як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності відмови у проведенні перерахунку позивачу раніше призначеної пенсії. Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України. У той же час суд приймаючи рішення не може підміняти собою орган владних повноважень, втручатися в його повноваження визначаючи поведінку на майбутнє. За таких підстав вимога щодо подальших дій відповідача задоволенню не підлягає. Таким чином, враховуючи всі наведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Зважаючи на вищевикладене та

Результат розгляду: partial