Рішення адміністративного суду від 2008-01-31 00:00:00+02

Позивач, ФОП [PERSON], звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова № 29/51702/0 від 18.09.2007 року - незаконним, посилаючись на те, що відповідачем незаконно нараховані позивачеві штрафні санкції за ненадання податкової декларації по ПДВ, оскільки позивач не є платником ПДВ. Відповідач, ДПІ у Київському районі м. Харкова, надав заперечення на адміністративний позов, в якому виклав свою позицію проти доводів позивача та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовує тим, що податкове повідомлення-рішення ухвалене на підставі висновків акту планової перевірки, в якому відображені порушення позивачем вимог чинного законодавства та підтверджене належними доказами. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що позивач не є платником ПДВ, про що зазначено в акті перевірки № 3954/17-218-2002912504 від 04.09.2007 р., не має відповідного свідоцтва, тому на нього не поширюються вимоги Закону України „Про податок на додану вартість” щодо надання податкової декларації з ПДВ. За таких обставин, застосування до нього штрафних санкцій за неподання податкової декларації з ПДВ є незаконним та необґрунтованим. Представники відповідача проти задоволення позову заперечували. Свою позицію обґрунтовували наступним. Відповідно до ст.6 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб'єкта малого підприємництва” від 28.06.1999 р. № 746/99 зі змінами і доповненнями (далі - Указ № 746/99), на діяльність підприємця-платника єдиного податку, не поширюються вимоги Закону України „Про податок на додану вартість” від 06.04.1997 р. № 168/97-ВР зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 168/97). Однак, за даними перевірки та обліку підприємця виручка від реалізації за період з 01.01.2005 р. по 30.06.2005 р. перевищила 500 000,00 грн. та склала 565 690,00 грн. Враховуючи вимоги ст.5 Указу № 746/99, у разі порушення вимог ст.1 Указу, платник єдиного податку зобов'язаний перейти на загальну систему оподаткування, обліку і звітності. Починаючи з наступного звітного періоду (кварталу) підприємцем було надано заяву 05.07.2005 р. до ДПІ у Київському районі м. Харкова про здійснення діяльності з 01.07.2005 року із застосуванням загальної системи оподаткування. На думку представників відповідача, оскільки за результатами підприємницької діяльності загальна сума від здійснення операцій з поставки послуг за період протягом останніх дванадцяти календарних місяців (01.01.2005 р. - 31.12.2005 р.) сукупно перевищила 300 000,00 грн. та склала 565 690,00 грн., позивач повинен був відповідно до п.2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону України № 168/97 зареєструватись як платник ПДВ. Відповідно до порядку реєстрації осіб як платника ПДВ, передбаченого ст.9 Закону України № 168/97, позивач повинен був надати заяву про реєстрацію платником ПДВ 01.07.05 р. Невиконання позивачем цієї вимоги законодавства, на думку представників відповідача, є належною законною підставою для застосування до позивача штрафних санкцій за ненадання податкової декларації до ДПІ у Київському районі м. Харкова. При розгляді матеріалів справи судом встановлено, що в період з 20.08.2007 року до 29.08.2007 року відповідачем проводилась планова виїзна документальна перевірка фізичної особи - підприємця [PERSON] з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 23.09.2004 року по 31.03.2007 року. За результатами проведення перевірки відповідачем складено акт № 3954/17-218-2002912504 від 04.09.2007 року. Перевіркою були встановлені такі порушення: п.2.3 ст.2 Закону України № 168/97 - податкові декларації з ПДВ до ДПІ у Київському районі м. Харкова за період липень 2005 р. - грудень 2006 р. не надавались, чим порушено п.п.7.8.1 п.7.8 ст.7 Закону України № 168/97 та абз. „а” п.п.4.1.4 п.4 ст.4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 р. № 2181-Ш (далі - Закон № 2181). На підставі вищезазначеного акту перевірки ДПІ у Київському районі м. Харкова прийнято податкове повідомлення-рішення № 29/51702/0 від 18.09.2007 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 2890,00 грн. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову через такі підстави. Відповідно до п.1 Указу № 746/99 спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва: фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень. Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг). Відповідно до п.6 Указу № 746/99 - суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок не є платником податку на додану вартість, податку на прибуток, плати за землю, тощо. Відповідно до п.5 Указу № 746/99 - у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу). Як встановлено судом у перевіряємий період позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. Оскільки обсяг виручки позивача за зазначений період перевищив 500 000 грн., позивач надав до ДПІ у Київському районі м. Харкова заяву про перехід на загальну систему оподаткування. Відповідно до статті 2 Закону України № 168/97 - платником податку на додану вартість є будь-яка особа, яка: а) здійснює або планує здійснювати господарську діяльність та реєструється за своїм добровільним рішенням як платник цього податку; б) підлягає обов'язковій реєстрації як платник цього податку; в) імпортує товари (супутні послуги) в обсягах, що підлягають оподаткуванню цим податком згідно з нормами цієї статті. Відповідно до п. 2.3.1 п.2.3 та п.9.3 ст.9 Закону України № 168/97 особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість). Посилання представників відповідача на п.9.4 ст.9 Закону України № 168/97 судом не приймається до уваги, зважаючи на таке. Відповідно до зазначеної норми - якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом. Якщо особа укладає одну чи більше цивільно-правових угод (договорів), унаслідок виконання яких планується здійснення оподатковуваних операцій, обсяг яких перевищуватиме протягом звітного податкового періоду у два чи більше разів суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, то така особа зобов'язана зареєструватися як платник цього податку до кінця такого звітного податкового періоду. Як слідує з п.1.5 ст.1 Закону України № 168/97 - звітним (податковим) періодом є період, за який платник податку зобов'язаний проводити розрахунки податку на додану вартість та сплачувати його до бюджету. Представники відповідача не заперечували, що в період з 01.01.2005 р. по 31.06.2005 р. позивач не був платником податку на додану вартість та цей період не можна вважати звітним (податковим) періодом в розумінні Закону України №168/97, а, відтак, і обов'язку зареєструватися у позивача відповідно до вимог п.9.4 ст.9 Закону України № 168/97 не виникло. Крім того, представники відповідача не надали суду належних та допустимих доказів укладення позивачем угоди (договорів), унаслідок виконання яких планується здійснення оподатковуваних операцій, обсяг яких перевищуватиме протягом звітного податкового періоду у два чи більше разів суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону. Суд зауважує на те, що абз. 4 п.9.4 ст.9 Закону України № 168/97, на який посилаються представники відповідача, як на правову підставу застосування штрафних санкцій, встановлює відповідальність особи, лише за ненарахування або несплату податку на додану вартість. Як свідчать надані до суду матеріали та пояснення представників сторін, після надання заяви про перехід на загальну систему оподаткування, позивач підприємницької діяльності не здійснював, а отже не міг ненараховувати чи неспачувати податок на додану вартість. Відповідно до п.1.2 розділу 1 „Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість”, затвердженого Наказом ДПА України 30.05.1997 р. № 166 із змінами та доповненнями - декларація подається до податкового органу за місцем реєстрації особою, яка зареєстрована платником податку на додану вартість згідно з вимогами Закону № 168/97. Таким чином, особи, які не зареєстровані платником податку на додану вартість не можуть надавати декларації з податку на додану вартість, а отже й нести відповідальність за неподання декларації. З врахуванням вищезазначеного, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № 29/51702/0 від 18.09.2007 р. не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є недійсним. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: granted