Рішення адміністративного суду від 2008-02-15 00:00:00+02

Позивач [PERSON], звернувшись до суду із даним позовом, просить визнати протиправним рішення шостої сесії п'ятого скликання Богуславської міської ради від 26 вересня 2006 року щодо безоплатної передачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у приватну спільну сумісну власність земельної ділянки загальною площею близько 0, 0070 га для обслуговування господарської будівлі (погріба) [ADDRESS], а також просить визнати незаконним рішення двадцять шостої сесії четвертого скликання Богуславської міської ради від 23 грудня 2005 року щодо надання дозволу [PERSON], [PERSON], [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0, 0070 га [ADDRESS] в спільну сумісну власність для ведення особистого селянського господарства. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що його мати [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 25.03.1939 року набула право власності на &frac12; частину будинку з половиною погреба, що знаходились [ADDRESS] та розташовані на земельній ділянці площею 0,43 га. (на даний час [ADDRESS]) При первинній інвентаризації будинку [ADDRESS], який належав [PERSON], в інвентарну справу не було внесено половину погреба. При виносі в натуру було виявлено, що існуючим погребом користуються два власника: буд. [ADDRESS] та буд. [ADDRESS], після чого половину погреба було внесено в інвентарну справу, про що свідчить довідка Білоцерківського МБТІ № 537 від 08.11.2005р. Рішенням виконкому Богуславської міської ради депутатів трудящих за номером 152 від 29.12.1969 року було дозволено [PERSON] будівництво нового будинку на старій земельній ділянці [ADDRESS]). Після смерті [PERSON] він (позивач [PERSON]), як спадкоємець за заповітом, набув право власності на будинок[ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого Богуславською державною нотаріальною конторою в реєстрі за № 1563 від 26.11.1991р. Рішенням № 195 від 15.09.1999 року виконавчий комітет Богуславської міської ради передав йому в приватну власність по [ADDRESS] земельну ділянку загальною площею 0,165 га, в тому числі: -0,100 га безоплатно у приватну власність для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; -0,053 га безоплатно у приватну власність для ведення садівництва; -0,012 га в постійне спільне сумісне користування власників будинковолодінь [ADDRESS] та [ADDRESS]. Вищезазначена земельна ділянка площею 0,012 га є часткою спадщини. Погріб на цій земельній ділянці побудовано до 1917 року і рішенням виконкому Богуславської міської ради №152 від 29.12.1969 року земельну ділянку надано в безстрокове користування. При зверненні до Богуславської міської ради від 22.07.2005р. з проханням про зміну форми власності з спільного сумісного користування на спільну часткову власність, відповідно до частки погреба, тобто надати дозвіл на приватизацію 0,006 га землі відповідно до частки погреба безкоштовно чи за оплату, йому було надано відповідь від 22.08.2005 р. за № 2383, що земельна ділянка, на якій знаходиться погріб, може належати його співвласникам на праві спільної сумісної власності. В той же час рішенням двадцять шостої сесії Богуславської міської ради IV скликання від 23.12.2005 р. міська рада вирішила надати дозвіл в межах міста Богуслава [PERSON], [PERSON], [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0, 0070 га [ADDRESS] в спільну сумісну власність для ведення особистого селянського господарства З рішення залишається не зрозумілим, яким чином земля площею 0,012 га, яка була передана рішенням № 195 від 15.09.1999 р. виконавчим комітетом в постійне користування одночасно є землею запасу, що не відповідає ст. 80 Земельного кодексу України в редакції 1992 року. Рішення виконкому Богуславської міської ради № 195 від 15.09.1999 року ніким не відмінялось, як і не відмінялося рішення № 152 від 29.12.1969 р. про дозвіл на будівництво нового будинку на старій земельній ділянці по вул. Воровського, 40, (нині 46). В пункті 4 рішення виконкому Богуславської міської ради від 23.12.2005 року визначена необхідність погодження проекту землеустрою із службами, що відповідають п. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, але що не відповідає фактичному стану справи. По-перше, погріб збудовано ще до 1917 року, його розміщено на земельній ділянці, яка має цільове призначення - для обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, і аж ніяк не для ведення особистого селянського господарства. Виходячи з цього безоплатна передача повинна проводитись на підставі п. З ч. 1 ст. 116 та п.п. 1, 2 ст. 118 ЗК України, а також підлягає визначенню п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 р. №677. Крім того, пункт 6 рішення сесії міської ради № 260-26-1V від 23.12.2005 року взагалі є неправильним і не може забороняти використання вищезгаданої земельної ділянки, яку співвласники вже давно використовують. Отже, це рішення суперечить чинному законодавству і має бути визнане протиправним. В послідуючому Богуславська міська рада 26 вересня 2006 року за №73-06-У приймає нове рішення, яким безпідставно відмінює пункт 1.5 рішення 26 сесії Богуславської міської ради №206.26-1-V від 23.12.2005 року, мотивуючи закінченням терміну дії дозволу, а не тим, що цим рішенням фактично незаконно передавалась земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства. Пунктом 2 цього рішення відміняється підпункт 3 пункту 14 рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради №195 від 15.09.1999 року. Фактично земельну ділянку площею 0,012 га вилучають з користування без згоди землекористувачів, що суперечить ч. 2 ст. 149 Земельного кодексу України. Крім того, мотивом прийняття такого рішення є те, що державний акт на право постійного користування спірною земельною ділянкою в установленому порядку не був виготовлений. Проект рішення готував [PERSON], який посилається в преамбулі рішення на ч. 1.12 розділу X «Перехідних положень» ЗК України від 21.10.2001 року, але в преамбулі цього рішення сесія не керувалась п. 6 цих положень стосовно того, що громадяни, які мають в постійному користуванні земельні ділянки, повинні до 01.01.2005 року переоформити у встановленому порядку право власності. Працівник міської ради [PERSON], готуючи проект рішення, умисно упустив посилання на п. 6 розділу X «Перехідні положення» ЗК України. Ріщенням Конституційного суду України від 22.09.2005 року №5- рп/2005 це положення визнано неконституційним та таким, що втратило чинність. Звідси п. 2 вищезазначеного рішення Богуславської міської ради теж є незаконним. Крім того, [PERSON] умисно не проінформував сесію, що пункт 7 розділу X ЗК України визначає, що громадяни, які одержали у власність, у користування земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Отже, рішення міської ради в цій частині теж протизаконні і мають бути визнані незаконними. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов [PERSON] підтримала в повному обсязі і посилаючись на вищенаведені факти просила задовольнити вимоги позивача. Представник Богуславської міської ради Коваленко М.М. в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що рішення шостої сесії п'ятого скликання Богуславської міської ради від 26 вересня 2006 року щодо безоплатної передачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у приватну спільну сумісну власність земельної ділянки загальною площею близько 0, 0070 га для обслуговування господарської будівлі (погреба) [ADDRESS] було прийняте у відповідності до вимог чинного земельного законодавства України. Так, пунктом першим цього рішення було відмінено пункт 1.5 рішення двадцять шостої сесії четвертого скликання Богуславської міської ради від 23.12.2005 року, яким було надано дозвіл [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0070 га по [ADDRESS],[ADDRESS] за рахунок земель запасу міста в спільну сумісну власність для ведення особистого селянського господарства, поскільки проект землеустрою відповідно до цього рішення не розроблявся, а термін дії дозволу на його розробку закінчився 01.07.2006 року. Також було визнано таким, що втратив свою чинність підпункт 3 пункту 14 рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради за №195 від 15.09.1999 року в частині передачі земельної ділянки площею 0,012 га в постійне спільне сумісне користування власникам будинковолодінь [ADDRESS] та [ADDRESS] в зв'язку із тим, що на момент введення в дію Земельного кодексу України №2768-ІІІ від 25.10.2001 року державний акт на право постійного користування вищезазначеною земельною ділянкою в установленому порядку не був виготовлений. Щодо розміру земельної ділянки, яку вирішено передати в спільну сумісну власність співвласникам погреба по [ADDRESS],[ADDRESS], то міська рада з урахуванням необхідності влаштування розвороту для автотранспорту в цій тупиковій вулиці відповідно до п. 3.22 ДБН 360-92 "Про планування і забудову міських і сільських поселень" вирішила надати земельну ділянку для обслуговування вказаної господарської будівлі в розмірі 0,0070 га, яка є достатньою для обслуговування погреба. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON]не визнала і пояснила, що Богуславська міська рада надала достатню земельну ділянку площею 0,0070 га для обслуговування погреба, що перебуває у спільній частковій власності її, позивача та [PERSON]. Вона вважає, що доцільно, щоб в тупиковій вулиці, на якій знаходиться і її будинок [ADDRESS], був майданчик для розвороту транспорту, оскільки до її оселі необхідно буде підвозити будівельні матеріали для ремонту будинку і потрібен розворот для транспортних засобів. Суд, заслухавши представника позвиача, представника відповідача, третю особу та дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи із слідуючих підстав. Позивач [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого Богуславською державною нотаріальною конторою в реєстрі за № 1563 від 26.11.1991 року являється власником житлового будинку [ADDRESS]. В даному свідоцтві про право на спадщину за заповітом не зазначено, що позивач набув право власності на &frac12; частину погреба. Копією акта складеного техніком Білоцерківського МБТІ, який не містить дати, підтверджується той факт, що при первинній інвентаризації в справу не було вписано половину погреба, який належав [PERSON] В той же час позивач [PERSON] в послідуючому після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по [ADDRESS], після 26.11.1991 року не узаконив своє право на &frac12; частину погреба та не надав суду правовстановлюючий документ про його право власності на це нерухоме майно. Третя особа [PERSON] відповідно до договору дарування &frac12; частини будинку посвідченого 05.11.2004 року приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу [PERSON] набула право власності на &frac12; частину будинку [ADDRESS] та на &frac14; частину погреба. Третя особа [PERSON] має право на частину вказаного погреба відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 грудня 1986 року. Таким чином, власність третіх осіб [PERSON] і [PERSON]. кожного на &frac14; частину погреба по [ADDRESS],[ADDRESS] підтверджується правовстановлюючими документами. Право власності позивача [PERSON]на &frac12; частину погреба по вказаному адресу не підтверджується правовстановлюючими документами. Виконавчий комітет Богуславської міської ради своїм рішенням №195 від 15.09.1999 року правомірно вирішив передати [PERSON] 0,10 га земельної ділянки безоплатно у приватну власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що відповідало вимогам ч. 1 ст. 30 Земельного кодексу України, затвердженого Законом УРСР від 18 грудня 1990 року в редакції закону України від 13 березня 1992 року, якою було визначено, що при переході права власності на будівлю і споруду з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. Стаття 67 ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року передбачала, що розмір ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд повинен бути не більше 0,10 га у містах. [PERSON] відповідно до державного акта на право приватної власності на землю від 22.03.2000 року отримав у приватну власність земельну ділянку розміром 0,10 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Щодо передачі в постійне спільне сумісне користування власників будинковолодінь [ADDRESS]і [ADDRESS], в тому числі і [PERSON], 0,012 га земельної ділянки, то таке рішення виконкому Богуславської міської ради від 15.09.1999 року суперечило ч. 5 ст. 7 ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року, якою було визначено, що громадянам України у постійне користування надаються земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. Відповідно до ст. 6 ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року громадяни України мали право на одержання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Таким чином виконком Богуславської міської ради не мав права, приймаючи рішення 15.09.1999 року, передавати у постійне спільне сумісне користування власників будинковолодінь [ADDRESS] і [ADDRESS] земельну ділянку площею 0,012 га., оскільки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд земельна ділянка могла передаватись у власність, а не в постійне користування. Вирішуючи питання про передачу земельної ділянки позивачу і третім особам для обслуговування господарської споруди - погреба, що розташований [ADDRESS],[ADDRESS], виконком Богуславської міської ради 15.09.1999 року повинен був за наявності відповідних клопотань осіб, які бажали отримати цю земельну ділянку, передати їм земельну ділянку у відповідності до ст. 18 ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року у приватну власність за плату, або в оренду, оскільки позивач та треті особи використали своє право безоплатно отримати у власність земельні ділянки площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Оскільки рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради від 15.09.1999 року в частині передачі в постійне спільне сумісне користування власників будинковолодінь [ADDRESS] і [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON], 0,012 га земельної ділянки визнається судом неправомірним, то відповідно пункт 2 рішення шостої сесії п'ятого скликання Богуславської міської ради від 26 вересня 2006 року яким було скасовано підпункт 3 пункту 14 рішення виконкому міської ради від 15.09.1999 року (передача в постійне користування земельної ділянки площею 0,012 га), необхідно залишити в силі, так як ним фактично скасоване своє незаконне попереднє рішення. Щодо пункту першого рішення шостої сесії п'ятого скликання Богуславської міської ради від 26 вересня 2006 року, то цим рішенням відмінено пункт 1.5 рішення двадцять шостої сесії четвертого скликання Богуславської міської ради від 23 грудня 2005 року щодо надання дозволу [PERSON], [PERSON], [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0, 0070 га [ADDRESS] в спільну сумісну власність для ведення особистого селянського господарства, яке дійсно було незаконним і саме щодо надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, на що вказував позивач. Пункт 3 рішення шостої сесії п'ятого скликання Богуславської міської ради від 26 вересня 2006 року щодо безоплатної передачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у приватну спільну сумісну власність земельної ділянки загальною площею близько 0, 0070 га для обслуговування господарської будівлі (погреба) [ADDRESS] являється незаконним, оскільки як було зазначено вище, позивач та треті особи скористались правом безоплатного отримання земельної ділянки у власність для обслуговування житлового будинку та господарських будівель в граничних розмірах, які були визначені Земельним кодексом України в редакції від 13 березня 1992 року та які не змінені Земельним кодексом України в редакції від 25.10.2001 року ( ст. 121). Виходячи з викладеного позивач та треті особи мають право у відповідності до ст. 124 ЗК України в редакції від 25.10.2001 року отримати земельну ділянку в оренду, або у відповідності до ст. 128 ЗК України в редакції від 25.10.2001 року отримати земельну ділянку у приватну власність за плату. Суд вважає передчасним вирішувати питання про розмір земельної ділянки, яка має передаватись позивачу та третім особам для обслуговування господарської споруди погреба, оскільки у відповідності до ст. 124 ч.3 ЗК України передача земельних ділянок громадянам в оренду здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому ст. 118 цього Кодексу. Відповідно до ст. 128 ЗК України встановлено порядок продажу земельних ділянок, якого мають дотримуватись сторони при придбанні земельних ділянок у власність. Відповідно до ч.4 цієї статті особам, які подали заяви про придбання земельної ділянки, що не перебуває у їх користуванні, продаж цієї ділянки здійснюється після розроблення землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Позивач не має державного акту на право постійного користування спірною земельною ділянкою, а тому вважати, що він є належним землекористувачем не має підстав, так як відповідно до ст.22 ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Тому посилання позивача на те, що у нього незаконно було вилучено земельну ділянку площею 0,0012 га, являються безпідставними. Окрім того, позивач, не маючи правовстановлюючого документа на &frac12; частину погреба, не має право посилатись на норми ст. 30 ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року та на ст. 120 ЗК України в редакції від 25 жовтня 2001 року, якими врегульовано порядок переходу права на земельну ділянку при переході права на будівлю і споруду. На усунення прав позивача та третіх осіб щодо отримання ними земельної ділянки для обслуговування погреба по [ADDRESS],[ADDRESS] суд вважає за необхідне зобов'язати Богуславську міську раду при вирішенні питання про передачу земельної ділянки [PERSON] та іншим співвласникам господарської будівлі (погреба) [ADDRESS] діяти у відповідності до вимог заявників у спосіб визначений ст. 124 ЗК України в разі, якщо вони бажатимуть отримати земельну ділянку в оренду, або у відповідності до ст. 128 ЗК України в разі, якщо вони бажатимуть отримати земельну ділянку за плату шляхом укладення договору купівлі-продажу. З урахуванням викладеного та

Результат розгляду: partial