Рішення адміністративного суду від 2008-05-22 00:00:00+03

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що вона проживає в м.Овручі, має статус потерпілого від аварії на ЧАЕС 3 категорії 3 групу інвалідності. За період з 01.07.2005 року по 31.12.2007 року відповідачами не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст. ст. 37, 39, 51 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що призвело до порушення її прав. Заборгованість по доплаті непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення (ст.39) позивач визначив в розмірі 19271 грн., за допомогу у зв”язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва (ст.37) -4530,20 грн., по додатковій пенсії за шкоду, заподіяну здоров”ю, особам, віднесеним до 3 категорії (ст. 51) -2635,56 грн. Посилається на те, що отримувала відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з”явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. УПСЗН в Овруцькому районі направив заперечення проти позовних вимог з проханням розглядати справу без них. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивач проживає в [ADDRESS], яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення та одержує пенсію за віком. Позивач має статус потерпілого від аварії на ЧАЕС 3 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням. Згідно ст. 37 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати. Позивач, проживаючи в м.Овручі Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, отримує пенсію за віком і повинна була отримувати вказану допомогу в зазначеному розмірі щомісяця, проте у вказаний позивачем період, вона виплачувалась частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, що підтверджується відповідною довідкою, тобто, права позивача були порушені. Згідно ст.39 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються на: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати щомісяця. Проте вказана доплата виплачувалась у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі, що підтверджується відповідною довідкою. Згідно ст. 51 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, особам, віднесеним на 3 категорії, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров”ю, призначається у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком. Проте вказана доплата виплачувалась у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі, що вбачається з відповідної довідки. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Кодекс адміністративного судочинства передбачає річний строк звернення до суду за відновленням порушених прав. Однак, дію абзацу третього частини першої статті 39 було зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N 3235-IV( 3235-15 ) від 20.12.2005 рік. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом N 489-V ( 489-16 ) від 19.12.2006 і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від 09.07.2007. Дію абзацу 3 частини 1 статті 37 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” на 2006 рік зупинено згідно Закону № 3235-15 від 2-.12.2005 року, а на 2007 рік зупинено згідно Закону № 489-16 від 19.12.2006 року і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 від 09.07.2007. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано неконституційним положення п.30 ст.71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік”, яким зупинено дію в частині виплати допомоги у розмірах до мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 73 Закону України “Про Конституційний Суд України”, якщо акти (закони та інші правові акти Верховної Ради України, акти Президента України, акти Кабінету Міністрів України, правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим) або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. З врахуванням викладеного вище та розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу, а саме: розмір мінімальної заробітної плати у спірний період становив: з 1 липня 2005 р.- 310 грн., з 1 вересня 2005 року -332 грн., з 1 січня 2006 року - 350 грн., з 1 липня 2006 р.- 375 грн., з 1 грудня 2006 року 400грн, з 1квітня 2007 року -420 грн., з 1 липня 2007 року - 440 грн., з 1 жовтня 2007 року -460 грн. та розмір мінімальної пенсії за віком становив: з 01.01.07р -380 грн., з 01.04.07р. -410 грн. 06 коп., з 01.10.07р. -415 грн. 11 коп.: заборгованість, передбачена ст. 39 Закону, становить: -- липень 2007 року - вересень 2007 року = 2640 грн. (440 грн. х 2 х 3 міс.), -- жовтень 2007 року -грудень 2007 року = 2760 грн.(460 грн. х 2 х 3 міс.), а всього: 5400 грн. - 63 грн.(отриманих по постанові КМУ) = 5337 грн. Заборгованість перед позивачем у спірний час за ст.37 Закону становить: -- липень-вересень 2007 року = 528 грн.(440 грн. х 40% х 3 міс.) -- жовтень-грудень 2007 року = 552 грн.(460 грн. х 40% х 3 міс.), а всього: 528 грн. + 552 грн. -13,80 грн.(отриманих по постанові КМУ) = 1066,20 грн. Заборгованість перед позивачем у спірний період (з 08.03.2007 року по 31.12.2007 року -в межах річного строку звернення до суду) за ст. 51 Закону становить: -- з 8 березня 2007 року = 72,83 грн. (380 грн. : 30 днів х 23 днів) х 25%) -- квітень 2007 року -вересень 2007 року = 615,09 грн. (410,06 грн. х 6 міс.) х 25%) -- жовтень 2007 року -грудень 2007 року = 311,33 грн. (415,11 грн. х 3 міс.) х 25%) а всього: 999,25 грн. - 48,62 грн.( отриманих по постанові КМУ) = 950,63 грн.

Результат розгляду: partial