Рішення адміністративного суду від 2008-06-20 00:00:00+03

У травні 2008 року позивачка звернулась з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що протягом 1997-2005 років та у 2007 році їй не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст. ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що призвело до порушення її прав. Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення (ст. 39) за весь вказаний період позивачка визначила в розмірі 31776,03 грн., по допомозі в зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування (ст. 37) за 2007 рік -в розмірі 2134,80 грн. Посилалась на те, що отримувала відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. Представник позивачки позов підтримав. Представник управління праці і соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у передбаченому законом порядку. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивачка в спірний період часу проживала в селі Можари Овруцького району Житомирської області та з січня 1997 року по грудень 2007 року працювала в селі Словечно Овруцького району Житомирської області. Ці села віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Разом з нею, на її вихованні перебуває неповнолітня дитина: [PERSON], 1992 року народження, яка також є потерпілою внаслідок аварії на ЧАЄС. Згідно із ст. 37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі -Закон), громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення -40 процентів від мінімальної заробітної плати. Згідно із ст. 39 Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата. У зоні гарантованого добровільного відселення -дві мінімальні заробітні плати щомісяця. Проте вказані допомога та доплата виплачувались у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі. По статті 37 Закону вона отримувала по 2 грн. 10 коп. щомісячно на себе та по 2 грн. 10 коп. на дитину, а всього 4 грн. 20 коп., по ст. 39 -по 10 грн. 50 коп. Згідно із ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою доплати і допомоги в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивачки та неповнолітньої дитини, законним представником якої вона є. З врахуванням викладеного вище, розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу, а також розміру доплати, допомоги отриманих позивачкою за цей час в безспірному порядку, що підтверджується письмовими доказами, розмір заборгованості перед нею по виплатах, передбачених ст. 37 Закону, становить 2134,80 грн., по ст. 39 Закону - 31776,03 грн., а всього -33910,83 грн. Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з нього.

Результат розгляду: granted