Рішення адміністративного суду від 2008-09-18 00:00:00+03

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Звенигородської райдержадміністрації про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2005- 2007 роки в сумі 5150 гривень. Позов обґрунтовується тим, що вона як постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалід 2 групи згідно ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на одержання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, який визначається на момент виплати. Щорічна допомога на оздоровлення за 2005 - 2007 роки, виплачена УПСЗН Звенигородської райдержадміністрації частково по 120 гривень за кожен рік. Вважає, що розмір виплаченої їй щорічної одноразової допомоги за 2005 - 2007 роки не відповідає розміру встановленому ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Просить позов задовольнити повністю. Представник УПСЗН Звенигородської райдержадміністрації позов не визнала і в задоволенні його просить відмовити, посилаючись на те, що позивачу в 2005 - 2007 роках як інваліду другої групи внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, правильно виплачена щорічна допомога на оздоровлення в порядку встановленому постановами Кабінету Міністрів України « Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 836 від 26.07.1996 року та « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року в розмірі120 гривень за рік, а всього 360 гривень. Виплати проведені в межах виділених бюджетних коштів, тому підстав для стягнення одноразової допомоги у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, встановлених на день виплати, немає. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що позивачка є постраждалою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1), інвалідом другої групи бестроково, захворювання пов'язане з дією іонізуючих випромінювань та інших шкідливих факторів внаслідок аварії на ЧАЕС / а.с.1, 4/; на момент звернення до суду УПСНЗ Звенигородської райдержадміністрації виплачено позивачу щорічну грошову допомогу на оздоровлення в порядку і розмірах встановлених постановами Кабінету Міністрів України « Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 836 від 26.07.1996 року та « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року: 01.12.2005 року - 120 гривень, 19.06. 2006 року - 120 гривень, 18.05.2007 року -120 гривень, а всього 360 гривень / а.с. 5/. Оскільки розмір щорічної грошової допомоги на оздоровлення встановлений постановами Кабінету Міністрів України « Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 836 від 26.07.1996 року та « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року суперечить вимогам частини 4 ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 - Х11 від 28.02.1991 року [PERSON] . звернулася з позовом до суду. Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Відповідно до частини 4 ст. 48 Закону України № 796-Х11 « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідам другої групи виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Частиною 5 ст. 48 Закону № 796 -Х11 щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органом соціального захисту населення. Згідно частини 7 ст. 48 Закону № 796 - Х11 розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Виходячи із загальних засад пріорітетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , а не постанови Кабінету Міністрів України « Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 836 від 26.07.1996 року та « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року. Відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Крім того, Рішенням Конституційного Суду України № 6 - рп/2007 від 9 липня 2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України положення пункту 30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік » яким зупинено на 2007 рік дію абзаців другого третього, четвертого п'ятого, шостого, та сьомого частини першої , частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-1У від 23.02.2006 року « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права. У рішенні від 30.11.2004 року у справі « [PERSON] проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що для держави неприпустимо пояснювати невиплату боргу браком бюджетних коштів. За таких обставин суд вважає, що позивач має право на одержання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі встановленому частиною 4 ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»- п'яти мінімальних заробітних плат , встановлених на момент виплати. Тому Управління праці та соціального захисту населення Звенигородської районної державної адміністрації зобов'язано доплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за три роки, які передують часу звернення до суду, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати, а саме: Згідно довідки УПСЗН Звенигородської райдержадміністрації від 10.07..2008 року № 1699 /08-28 / а.с.5/ допомога на оздоровлення виплачена позивачу: - за 2005 рік 01.12.2005 року в розмірі 120 гривень. Згідно Закону України від 23.12.2004 року із змінами і доповненнями від 3.11.2005 року « Про Державний бюджет України на 2005 рік» розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.12.2005 року складав 332 гривень. Відповідно розмір допомоги яку слід було виплатити позивачу за 2005 рік складає 1660 гривень, а сума недоплати з врахуванням виплати 120 гривень - 1540 гривень. - за 2006 рік - в розмірі 120 гривень19.06. 2006 року. Розмір мінімальної заробітної плати згідно Закону України від 20.12.2005 року « Про Державний бюджет України на 2006 рік» станом на 19.06.2006 року складав 350 гривень. Відповідно розмір допомоги на оздоровлення, яку слід було виплатити позивачу за 2006 рік складає 1750 гривень, а сума недоплати, з врахуванням виплати 120 гривень, - 1630 гривень. - за 2007 рік - в розмірі 120 гривень 18.05.2007 року. Розмір мінімальної заробітної плати, згідно Закону України від 15.03.2007 року « Про внесення змін до Закону України про Державний бюджет України на 2007 рік», станом на 18.05. 2007 року складав 420 гривень. Відповідно розмір допомоги на оздоровлення, яку слід було виплатити позивачу за 2007 рік складає 2100 гривень, а сума недоплати з врахуванням виплати 120 гривень - 1980 гривень, а всього за 2005 - 2007 роки сума недоплати складає 5150. Зазначену суму слід стягнути з УПСЗН Звенигородської райдержадміністрації на користь позивача. На підставі ст. 3,8,19,22, 55 Конституції України, частини 4 ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.2001 року №796-Х11з наступними змінами і доповненнями, рішень Конституційного Суду України № 5-рп/2002 від 20.03.2002 року, № 20 - рп/ 2004 від 1.12.2004 року, № 6-рп/2007 від 9.07.2007 року,

Результат розгляду: granted