Рішення адміністративного суду від 2008-03-06 00:00:00+02

[PERSON] просить визнати неправомірними дії Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель Управління з контролю за використанням земель у м. Києві та Київській області Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель [PERSON] з видачі припису громадянці [PERSON] від 30 липня 2007 року [NUMBER] і скасувати його, крім того, позивачка просить визнати неправомірними дії відповідача з видачі їй припису, як голові парафіяльної ради Української православної церкви, від 6 листопада 2007 року [NUMBER] і скасувати його, посилаючись на те, що перевірки стану дотримання земельного законодавства, за результатами якої складені оскаржувані акти, були проведені державним інспектором з грубими порушеннями нормативних актів, а саме: при перевірці не були присутні власник (землекористувач) земельної ділянки або свідки; при перевірці не була встановлена особа, щодо якої проводиться перевірка дотримання земельного законодавства; при перевірці не встановлені обставини та суть порушення земельного законодавства громадянкою [PERSON] Обставини, що викладені в Актах перевірок, на яких ґрунтуються видані приписи, не відповідають дійсності. Приписи були видані не на ім'я Релігійної громади Свято-Михайлівська парафія, а на ім'я [PERSON], як голови парафіяльної ради Української православної церкви, з вимогою усунути порушення земельного законодавства, допущені Свято-Михайлівською парафією. [PERSON] не є особою, яка очолює Релігійну громаду Свято-Михайлівська парафія Української православної церкви. В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців не містяться відомості про неї, як особу, що уповноважена представляти Релігійну громаду у правовідносинах з третіми особами. Релігійною громадою не здійснювалось і не здійснюється використання земельної ділянки з метою отримання корисних властивостей землі. На земельній ділянці лише розташований пікетувальний намет з метою проведення безстрокових зборів членів релігійної громади, право громадян на проведення зборів не обмежено законодавчою вимогою, пов'язаною з виділенням земельної ділянки під місце проведення зборів. Не обмежено також законом і форма проведення зборів - із встановленням наметів чи без, із використанням будь-яких засобів привернення уваги до заходу чи без. Відведення земельної ділянки в користування або у власність з метою проведення зборів не передбачено чинним законодавством. Релігійною громадою завчасно повідомлено про проведення зборів на території, прилеглій до Михайлівської церкви, та визначена форма проведення зборів - із встановленням намету. Релігійною громадою Свято-Михайлівська парафія Української православної церкви не порушено жодних вимог законодавства щодо реалізації права громадян на свободу слова. Державний інспектор Управління з контролю за використанням та охороною земель у м. Києві та Київській області [PERSON] позов не визнав і не вбачає в своїх діях порушень чинного законодавства України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Даний позов є публічно-правовим спором із оскарження фізичною особою дій суб'єкта владних повноважень при здійсненні ними владних управлінських функцій, а також оскарження правових актів індивідуальної дії, прийнятих суб'єктом владних повноважень. Суб'єктом владних повноважень за цим позовом є посадова (службова) особа органу державної виконавчої влади - державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель Управління з контролю за використанням земель у м. Києві та Київській області Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель. Відповідно до ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, їх посадова чи службова особа. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до початку діяльності окружних адміністративних судів підсудні їм справи вирішують у першій інстанції відповідні місцеві загальні суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача. З липня 2007 року Релігійна громада Свято-Михайлівська парафія Української православної церкви проводить безстрокові мирні збори із встановленням намету на території Михайлівської церкви у [ADDRESS]. На підставі ст. 39 Конституції України, листами від 30.07.2007 р. та від 11.10.2007 р. Релігійна громада повідомила виконавчий комітет Переяслав-Хмельницької міської ради про проведення зборів членів Релігійної громади на території, прилеглій до Михайлівської церкви із одночасним встановленням намету для пікетування. Крім того, виконком був повідомлений про те, що збори будуть проводитися безстроково до вирішення спірної ситуації на користь релігійної громади. Була повідомлена також мета проведення мирних зборів - для привернення уваги органів влади та громадян до ситуації, що склалася з використанням культової будівлі Михайлівська церква не за її прямим призначенням, порушенням прав релігійної громади на користування культовою спорудою. 30.07.2007 р. державним інспектором Управління з контролю за використанням та охороною земель у м. Києві та Київській області [PERSON] проведена перевірка з питання дотримання вимог земельного законодавства громадянкою [PERSON]. За результатами перевірки був складений Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства [NUMBER] від 30.07.2007 р. Як зазначено в Акті, в результаті перевірки встановлено, що земельна ділянка, площею приблизно 10 кв.м, розташована на території музею одягу, який розміщений в колишньому приміщенні Михайлівської церкви в [ADDRESS], зайнята під малою архітектурною формою для реалізації права членів релігійної громади, згідно ст. 39 Конституції України, без правовстановлюючих документів на використання земельної ділянки, чим порушується земельне законодавство. 30.07.2007 р. державним інспектором [PERSON] виданий припис [PERSON], яким приписано в місячний термін усунути порушення земельного законодавства. 06.11.2007 р. державним інспектором [PERSON] проведена перевірка з питання дотримання вимог земельного законодавства парафіяльною радою Українською православною церкви Свято-Михайлівська парафія, голова - [PERSON]. За результатами перевірки був складений Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства [NUMBER] від 06.11.2007 р. Як зазначено в Акті, у результаті перевірки встановлено, що земельна ділянка площею приблизно 10 кв.м, розташована на території музею одягу, який розміщений в колишньому приміщенні Михайлівської церкви в [ADDRESS], зайнята під малою архітектурною формою для реалізації права членів релігійної громади, згідно ст. 39 Конституції України, без правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою, в тому числі на умовах оренди, передбачені ст.ст. 125 126 Земельного кодексу України. В акті також зазначено, що попередній припис не виконаний. Тоді ж, 06.11.2007 р. державним інспектором [PERSON] виданий припис [PERSON], голові парафіяльної ради Української православної церкви, яким приписано в місячний термін отримати документи на право користування земельною ділянкою, згідно діючого земельного законодавства. Відповідно до ст. 39 Конституції України, громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу мирних зібрань. Здійснення цього права не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ст. 9 Закону України „Про державний контроль за використанням та охороною земель” державний контроль за використанням та охороною земель у системі центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів здійснює Державна інспекція з контролю за використанням та охороною земель і її територіальні органи. Відповідно до п. 1 Положення про Державну інспекцію з контролю за використанням і охороною земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2002 р. №1958, Держземінспекція є урядовим органом державного управління, який діє у складі Державного комітету України по земельних ресурсах і йому підпорядковується. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону „Про державний контроль за використанням та охороною земель”, п. 5 „Положення про Державну інспекцію з контролю за використанням і охороною земель”, державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень. Пунктом 2.1 „Положення про порядок оформлення, видачі і реєстрації приписів у разі виявлення порушень земельного законодавства”, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 9.03.2004 р. №67, передбачено, що припис - це обов'язкова для виконання письмова вимога державного інспектора, яка видається юридичним і фізичним особам з метою припинення виявленого порушення земельного законодавства та усунення його наслідків. Отже, державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель є службовою (посадовою) особою органу державного управління та суб'єктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3, 6.1, 6.2 „Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель”, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 12.12.2003 р. №312, державні інспектори проводять перевірки стану дотримання земельного законодавства в присутності власників земельних ділянок чи землекористувачів або уповноважених ними осіб, а також осіб, які вчинили порушення земельного законодавства. У разі відсутності при перевірці власника чи землекористувача або уповноважених ними осіб перевірка проводиться за наявності двох свідків. При проведенні перевірки державний інспектор установлює правомірність використання земельних ділянок, зобов'язаний з'ясувати обставини та суть скоєного порушення земельного законодавства, встановлює особу, яка здійснила порушення земельного законодавства. У разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор складає протокол про адміністративне правопорушення. З метою усунення наслідків виявленого порушення державний інспектор видає особі, яка скоїла правопорушення, припис про їх усунення. „Положенням про порядок оформлення, видачі і реєстрації приписів у разі виявлення порушень земельного законодавства”, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 9.03.2004 р. №67, передбачено, що припис видається державним інспектором юридичним і фізичним особам з метою припинення виявленого порушення земельного законодавства та усунення його наслідків. Відповідно до п. 6.2 Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 12.12.2003 р. №312, з метою усунення наслідків виявленого порушення державний інспектор видає особі, яка скоїла правопорушення, припис про їх усунення. Таким чином, оскаржувані приписи були видані на ім'я фізичної особи - [PERSON], як голови парафіяльної ради Української православної церкви, під керуванням якої було скоєне правопорушення, з вимогою усунути порушення земельного законодавства, допущені Свято-Михайлівською парафією. Відповідно до ст. 13, 14 Закону України „Про свободу совісті та релігійні організації”, релігійна організація визнається юридичною особою з моменту реєстрації її статуту (положення). Для одержання релігійною громадою правоздатності юридичної особи громадяни подають заяву та статут (положення) на реєстрацію до обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а у Республіці Крим - до Уряду Республіки Крим. Статут Релігійної громади Свято-Михайлівська парафія Української православної церкви зареєстрований відділом у справах релігій Київської обласної державної адміністрації, свідоцтво про реєстрацію статуту релігійної організації від 2.06.2004 р. №318/1606. Відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Відповідно до п. 2.1 Статуту Релігійної громади Свято-Михайлівська парафія, органами парафіяльного управління є Парафіяльні збори, очолювані настоятелем, та Парафіяльна рада, підзвітна настоятелю. Відповідно до п. 2.8 Статуту парафію очолює настоятель, який повноважно представляє парафію перед органами державної влади та управління. Відповідно до ст.ст. 17; 18 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців” в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, прізвище, ім'я, по батькові фізичних осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами. Відомості, внесені до державного реєстру, вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою. Згідно ст.ст. 125; 126 ЗК України, право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її користувачем документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Державним інспектором визнано, що дії Релігійної громади із встановленням намету (в Актах перевірки він визначений як „мала архітектурна форма”) на території, прилеглій до Михайлівської церкви, є використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів. При цьому державний інспектор посилається на вимоги ст. 125 Земельного кодексу України. Посилання позивачки, на те, що релігійною громадою не здійснюється використання земельної ділянки з метою отримання корисних властивостей землі є безпідставними, оскільки, по смислу закону, використанням земельної ділянки є отримання корисних властивостей земельної ділянки для забезпечення власних потреб користувача чи потреб інших осіб. Релігійною громадою здійснюється використання займаної ними земельної ділянки з метою відправлення культових потреб, а не лише „розташування пікетувального намету з метою проведення безстрокових зборів членів Релігійної громади”. Саме пікетування проводиться не в місцях загального користування, а безпосередньо на території музею-заповідника, а так звані „безстрокові збори членів Релігійної громади”, на думку суду, можуть бути формою самозахвату частини виділеної в користування іншій юридичній особі земельної ділянки. Крім того, є неспроможними доводи позивачки про те, що [PERSON] не є особою, яка очолює Релігійну громаду Свято-Михайлівська парафія Української православної церкви, а тому оскаржувані приписи незаконні. Позивачка є головою парафіяльної ради, яка, згідно Статуту, є одним із органів парафіяльного управління Свято-Михайлівської парафії Української православної церкви. Пікетувальний намет, який розташований по [ADDRESS], встановлений членами Релігійної громади Свято-Михайлівської парафії. В безстрокових зборах членів Релігійної громади беруть участь одночасно кілька десятків осіб. [PERSON] представилась державному інспекторові як безпосередній ініціатор та керівник пікетування, взяла таким чином на себе персональну відповідальність, підписавши акт та припис [NUMBER] від 30 липня 2007 року. При таких обставинах, суд прийшов до переконання, що позивачкою були порушені вимоги ст.ст. 125; 126 Земельного кодексу України, зайняття земельної ділянки, площею близько 10 кв.м, розташованої на території музею-заповідника, який розміщений в колишньому приміщенні Михайлівської церкви в [ADDRESS], під малу архітектурну форму для реалізації права членів релігійної громади без правовстановлюючих документів на використання земельної ділянки. Відсутність при перевірці власника (землекористувача) земельної ділянки або свідків при даних обставинах не може бути підставою для визнання дій державного інспектора незаконними, оскільки останнім дії вчинювалися публічно, в присутності учасників пікетування. Отже, видача державним інспектором [PERSON] громадянці [PERSON], як голові парафіяльної ради Української православної церкви, приписів від 30.07.2007 р., та від 06.11.2007 р. є наслідком порушення очолюваною нею релігійною громадою земельного законодавства України. На підставі ст.ст. 39; 55 Конституції України, ст. 125; 126 ЗК України, ст.ст. 13; 14 Закону України „Про свободу совісті та релігійні організації”, пп. 2.1; 2.8 Статуту Релігійної громади „Свято-Михайлівська парафія”,

Результат розгляду: denied