Рішення адміністративного суду від 2008-09-01 00:00:00+03

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом, в якому просили зобов'язати відповідача нарахувати та здійснювати їм доплату як ветеранам війни - інвалідам відповідної групи у відповідності із положеннями ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту” в редакції вказаного закону до 01.01.2006 р. та сплатити їм заборгованість невиплаченого у повній мірі підвищення за період з 01.01.2007 г. Вимоги позову мотивовані позивачами тим, позивач [PERSON] та [PERSON] є інвалідами війни 1 групи, [PERSON] та [PERSON] - інвалідами війни 2 групи, вказаного статусу вони набули до 2006 року. Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального статусу” в редакції до 2006 року розмір їх пенсії підлягав підвищенню, а саме: інвалідам 1 групи - у розмірі 400% мінімальної пенсії за віком та інвалідам 2 групи - у розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком. Однак, відповідачем проводилася виплата цього підвищення у відповідності зі змінами до зазначеної норми Закону в редакції від 2006 року - у розмірі 50% та 40% відповідно від прожиткового мінімуму для осіб, яки втратили працездатність, що на їх думку, є неправомірним, оскільки не відповідає вимогам діючого законодавства, що розповсюджується на дані правовідносини, порушує їх конституційні права, грубо звужуючи зміст та обсяг існуючих у них прав та свобод. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити як засновані на законах та Конституції України. Представник позивачів по справі [PERSON], уточнивши вимоги з врахуванням допущених у позові описок, підтримав заявлені позивачами вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, вказуючи, що розміри виплат підвищення до пенсій, яки нараховує та сплачує відповідач суперечать вимогам ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту” в редакції до 2006 року, ст.17 Закону України „Про Державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії”, ст.22 Конституції України, а також нормам та практиці Європейського суду з прав людини, зокрема рішенням „ Кечко проти України” та „Проніна проти України” щодо порушення державним органом прав позивачів на зазначені виплати як на власність, майнові права. Наполягав на задоволенні позовних вимог позивачів у повному обсязі, уточнивши також період початку здійснення перерахунку, про який йдеться у позові - з 21.04.2007 р. Представники відповідача вимоги позову не визнали у повному обсязі. Заперечення на позов мотивували повною відповідністю дій відповідача вимогам Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту” в діючій редакції та Постанови КМУ від 03.01.2002 р. № 1 „Про підвищення розмірів пенсій та соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету”, згідно якого таке підвищення було встановлено раніше до 2006 року у розмірі 19 грн.91 коп. Також зазначали, що функції щодо призначення та виплати пенсій пенсіонерам силових структур та відомств передані їм з 01.01.2007 р., ними були отримані пенсійні справи позивачів, правильність нарахованих в них розмірів пенсій відносно законодавства ними не перевірялася, оскільки це не входить в їх обов'язки, в своїй роботі вони керуються ні лише Законами України, а й Постановами уряду, керівними роз'ясненнями керівного органу. Просили в задоволенні вимог позивачів відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], позивача [PERSON], представника відповідача, дослідивши матеріали справи, знаходить позовні вимоги такими, що належить задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] мають статус ветеранів війни - інвалідів 1 групи (а.с.6,7,12,13), позивачі [PERSON] та [PERSON] мають статус ветеранів війни - інвалідів 2 групи (а.с.8-11) вказаний статус позивачами був набутий до 01.01.2006 року. Згідно ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту” в редакції станом до 01.01.2006 року інвалідам війни пенсії ... підвищуються: інвалідам 1 групи - у розмірі 400% мінімальної пенсії за віком, 2 групи - 350% мінімальної пенсії за віком. У 2006 році приведена норма Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту” була змінена наступним чином: інвалідам війни пенсії підвищуються: інвалідам 1 групи - у розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, інвалідам 2 групи - 40% „Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту”. Встановлено, що під час нарахуванні підвищення до пенсії позивачів відповідачем з 01.01.2007 р. відповідний розрахунок здійснювався відповідно до положень ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту” в редакції 2006 р., тобто замість 400% для інвалідів війни 1 групи сплачувалося 50% від прожиткового мінімуму для осіб, яки втратили працездатність, а для інвалідів 2 групи замість 350% - відповідно 40% від прожиткового мінімуму. Суд знаходить таки дії відповідача такими, що не відповідають нормам діючого законодавства України з наступних підстав. Стаття 22 Конституції України” гарантує, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Аналогічні положення містяться у ч.2,3 ст.2 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту” - права та пільги для ветеранів війни, встановлені раніше законодавством СРСР та законами України не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними. Відповідно до прикінцевих положень Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту” в ред.2006 р. він вступає в силу з 01.01.2006 р. Згідно вимогам ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності і не мають зворотної дії у часі, таки ж положення вказані й в ч.1 ст.58 Конституції України. Таким чином, вказані зміни у ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту” від 2006 року відповідно до вимог ст.22 Конституції України та ст.2 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту є недійсними, а тому вказане підвищення до пенсій позивачів повинно нараховуватися у розмірі, передбаченому редакцією ст.13 Закону до 01.01.2006 року. Отже вимоги позову в даній частині визнання незаконними дій відповідача щодо виплати підвищення до пенсії позивачів в іншому розмірі та необхідності стягнення у зв'язку з цим суми недоплаченого підвищення за період з 21.04.2007 р. підлягають задоволенню як обґрунтовані та засновані на законі. Таким чином, позивачам [PERSON] та [PERSON] як інвалідам війни 1 групи повинні нараховуватися та сплачуватися підвищення до пенсії у розмірі 400%, а позивачам [PERSON], [PERSON] як інвалідам війни 2 групи - у розмірі 350% від мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст.19 Закону України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” розмір мінімального прожиткового мінімуму, мінімальної пенсії за віком визначається виключно законом. Відповідно до ст.17 вказаного Закону основні державні соціальні гарантії не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Оскільки судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй, суд, ґрунтуючись на таких принципах адміністративного судочинства України як верховенство права та законність, передбачені ст.7 КАС України, вважає за необхідне задовольнити вимоги заявленого адміністративного позову. Оскільки позивачі як інваліди 1 та 2 групи звільнені від сплати держмита при зверненні до суду, відповідач як державний орган також звільнений від таких витрат, суд згідно ст..94 КАС України відносить їх на рахунок держави. На підставі ст.ст.8,22 Конституції України, ч.ч.2,3 ст.2, ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту” в редакції до 01.01.2006 року, ст.19 Закону України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії”,

Результат розгляду: granted