Рішення адміністративного суду від 2008-07-01 00:00:00+03

Суб'єкт підприємницької діяльності [PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті про визнання нечинною та скасування постанови. Позов мотивовано наступним. СПД [PERSON] здійснював міжнародне перевезення вантажу автомобільним транспортом з м. Вінниці до Нідерландів на автомобілі державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. 02.03.2007 року у пункті пропуску "Краківець" державними інспекторами Онищаком І.І. та Бієнським П.А. проведено перевірку вищевказаного автомобіля та встановлено, що у дорожньому листі № 200065 відсутній штамп про передрейсовий медичний огляд водія та акт №035950. На підставі вказаного акту, начальником територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області винесена постанова про застосування фінансових санкцій № 005474, якою на позивача накладено фінансову санкцію в розмірі 1700 грн. Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою що підлягає скасуванню, з наступних підстав. Позивач здійснював міжнародне перевезення і водій вищевказаного автомобіля мав всі необхідні для цьому документи, визначені в розділі ІV Закону України "Про автомобільний транспорт". Незважаючи на це, відповідачем застосовано фінансову санкцію до позивача на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", за порушення правил внутрішнього перевезення вантажів. Крім того, в постанові не вказано яку саме статтю закону порушено позивачем. Також, водій при здійсненні міжнародного перевезення не зобов'язаний мати при собі дорожній лист. Відносно форми подорожнього листа вантажного автомобіля у міжнародному сполученні (№ Ф1) то така форма затверджена наказом Міністерства транспорту України та Міністерства статистики України від 29.12.1995 року № 488/346 "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля". Вказана форма не передбачає передрейсового медичного огляду водія. Обов'язкова наявність дорожнього листа встановлена тільки при здійсненні внутрішніх перевезень. За таких підстав, позивач просить суд визнати нечинною та скасувати постанову №005474 від 05.04.2007 року. Ухвалою суду від 01.07.2008 року первинного відповідача - територіальне управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті замінено на належного відповідача - Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі, визнати протиправною та скасувати постанову № 005474 від 05.04.2007 року. У судовому засіданні представник відповідача позов визнала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши думку представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію [PERSON] 20.03.2002 року зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа. Згідно ліцензії [NUMBER] СПД [PERSON] здійснює господарську діяльність щодо надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування, дозволений вид робіт внутрішні та міжнародні перевезення. Строк дії ліцензії з 06.08.2005 року по 05.08.2010 року. Позивачем оформлено подорожній лист № 200065 вантажного автомобіля в міжнародному сполученні. Згідно акту № 035950 від 03.03.2007 року, складеного державними інспекторами ТУ ГДІ, під час перевірки автомобіля МАН, державний номерний знак [NUMBER] належного [PERSON], встановлено, що водій [PERSON] не пройшов передрейсовий медичний огляд. Постановою № 005474 від 05.04.2007 року, винесеної начальником територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області Ратовським А.С., за порушення законодавства -здійснення перевезення без оформлення документів, а саме водій не пройшов передрейсовий медичний огляд, неоформлений медичний лист, на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”до позивача застосовано фінансову санкцію в розмірі 1700 грн. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" до автомобільних перевізників застосовуються санкції за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Статті 39 та 48 вказаного вище Закону, віднесені до розділу ІІ "Внутрішні перевезення". Судом встановлено, що в акті №035950, міститься посилання на порушення позивачем вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", які встановлюються для здійснення внутрішніх перевезень, в той час як позивачем здійснювались міжнародні перевезення вантажу. Постанова №005474 від 05.04.2007 року, винесена на підставі вказаного акту також не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки містить посилання на абз. 3 ч. 1 ст. 60 вказаного Закону, що встановлює відповідальність за порушення вимог закону що ставляться до внутрішніх перевізників. Крім того, постанова № 005474 не містить посилання на норму закону, яку порушено позивачем. Також відповідачем на надано суду доказів щодо повідомлення позивача про день, час і місце розгляду питання щодо застосування відносно нього фінансових санкцій, щодо підтвердження направлення та отримання позивачем копії даної постанови, чим порушено п. 26, п. 27, п. 28, п. 30 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року . Враховуючи те, що позивачем здійснювались міжнародні перевезення, у відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 58 Закону України "Про автомобільний транспорт" контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом проводить служба міжнародних автомобільних перевезень центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту в пунктах пропуску через державний кордон України та в пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України. Служба міжнародних автомобільних перевезень діє відповідно до законодавства та свого положення, затвердженого центральним органом виконавчої влади в галузі транспорту. Таким чином, судом встановлено, що відповідач діяв не на підставі та не у межах повноважень, не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень не з тією метою, з якою це повноваження надано, без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, а також необґрунтовано. У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 112 КАС України у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову. Суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідачасуперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси. З урахування наведеного, враховуючи встановлені судом обставини, а також повне визнання позову відповідачем, яке прийняте судом, наявні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати із Державного бюджету України. Квитанцією документально підтверджено судові витрати здійснені позивачем в розмірі 3,40 грн., а тому вони підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Результат розгляду: granted