Рішення адміністративного суду від 2008-05-23 00:00:00+03

Позивач звернулась до суду з позовом до Приморської райадміністрації Одеської міської ради, виконавчого комітету Одеської міської ради та просить визнати противоправною бездіяльність Приморської райадміністрації Одеської міської ради у зв'язку з неприйняттям рішень по заявам позивача від 02.08.2006 р. та 22.12.2006 року та у зв'язку з необґрунтованими відповідями на ці заяви; зобов'язати Приморську райадміністрацію Одеської міської ради прийняти рішення по заявам позивача від 02.08.2006 року та 22.12.2006 року та надати позивачу обґрунтовану відповідь у місячний термін; стягнути з Приморської райадміністрації Одеської міської ради 4000 грн. моральної шкоди через визнання протиправної її бездіяльності на підставі Постанови Приморського районного суду м. Одеси від 06.12.2005 року; стягнути з Приморської райадміністрації Одеської міської ради на користь позивача 2500 грн. моральної шкоди за шкоду, заподіяну з 2006 року по грудень 2007 року; визнати противоправною бездіяльність та дії виконавчого комітету Одеської міської ради щодо розгляду скарги та заяви позивача від 16.09.2005 року та 07.11.2005 року; зобов'язати Виконавчий комітет Одеської міської ради прийняти рішення по скарзі та заяві від 16.09.2005 року та 07.11.2005 року та надати позивачу обґрунтовані відповіді про ці рішення у місячний термін; стягнути з виконавчого комітету Одеської міської ради на користь позивача 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди; стягнути з відповідачів на користь позивача всі судові витрати. Представники відповідачів Приморської райадміністрації Одеської міської ради Місік О.В., виконавчого комітету Одеської міської ради Мамедова С.О., позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити. Представник Приморської райадміністрації Одеської міської ради повідомила, що в діях Приморської райадміністрації Одеської міської ради відсутня противоправна бездіяльність, звернення позивача були розглянуті в строки та у відповідності до Закону України „Про звернення громадян”, отже правові підстави для визнання противоправної бездіяльності у зв'язку з неприйняттям рішень по заявам позивача від 02.08.2006 р. та 22.12.2006 року та у зв'язку з необґрунтованими відповідями на ці заяви та стягнення моральної шкоди з цих підстав відсутні. Крім того, представники відповідачів по іншим позовним вимогам наполягали на відмові у задоволені адміністративного позову у зв'язку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду, передбаченого ст. 99 КАС України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 100 КАС України „пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Позивачка [PERSON]. просила суд поновити строк на розгляд позовної вимоги щодо стягнення з Приморської райадміністрації Одеської міської ради 4000 грн. моральної шкоди через визнання протиправної її бездіяльності на підставі Постанови Приморського районного суду м. Одеси від 06.12.2005, обґрунтовуючи причину пропуску строку на звернення до адміністративного суду як неможливість отримати своєчасно Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 06.12.2005 в канцелярії суду. При цьому жодних доказів, які би вказували на день, коли позивачка отримала копію Постанови вона суду не надала. Суд вважає, що підстав для поновлення строку для звернення до адміністративного суду з позовною вимогою про стягнення з Приморської райадміністрації Одеської міської ради 4000 грн. моральної шкоди через визнання протиправної її бездіяльності на підставі Постанови Приморського районного суду м. Одеси від 06.12.2005 року необхідно відмовити позивачу з наступних підстав: в 2005 році позивач з чоловіком [PERSON]. звернулись до суду про визнання противоправною бездіяльність та зобов'язання прийняти рішення. Постанова по вказаній справі була прийнята судом 06.12.2005 року, набрала чинності 17.12.2005 року, а про порушення своїх прав, свобод та інтересів позивач дізналася ще на момент подачі відповідної позовної заяви та не скористалась правом звернутися до суду про стягнення моральної шкоди. Будь-яких перешкод, щоб скористатись своїм правом звернутися до адміністративного суду позивачка не мала, її чоловік звертався з відповідним позовом та отримав грошові кошти на відшкодування моральної шкоди, про що повідомив, представляючи інтереси позивачки по цій справі в судовому засіданні, надавши копії відповідного судового рішення в матеріали справи. Отже, строк звернення до адміністративного суду сплив 17.12.2006 року. Позивачка звернулась з вказаним адміністративним позовом до суду 09.02.2007 року. Беручи до уваги, що жодних перешкод у позивачки звернутися разом з чоловіком на відшкодування моральної шкоди на підставі вказаної постанови суду не було, суд вважає можливим застосування ч. 1 ст. 100 КАС України на вимогу відповідачів. Вказану норму процесуального права необхідно застосувати до вимог позивача щодо визнання противоправною бездіяльності та дій виконавчого комітету Одеської міської ради щодо розгляду скарги та заяви позивача від 16.09.2005 року та 07.11.2005 року; зобов'язання виконавчого комітету Одеської міської ради прийняти рішення по скарзі та заяві позивачки від 16.09.2005 року та 07.11.2005 року та надання позивачу обґрунтованої відповіді у місячний термін; а також щодо стягнення з відповідача виконавчого комітету Одеської міської ради на користь позивача 2000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Позивачка дізналась про порушення своїх прав, свобод чи інтересів 16.10.2005 року та 07.12.2005 року відповідно - після спливу одного місяця з дня звернення до органу місцевого самоврядування відповідно до ст. 20 Закону України „Про звернення громадян”. Судом встановлено, що 02.08.2006 року та 22.12.2006 року позивач звернулась з заявами до Приморської райадміністрації Одеської міської ради щодо встановлення осіб, які вчинили самовільне будівництво та про створення комісії, яка б дослідила територію двору. На вказані звернення Приморською райадміністрацією Одеської міської ради було направлено відповіді 01.09.2006 року, 18.01.2007 року та 01.02.2007 року. Так, райадміністрація повідомила, що всі самовільно влаштовані споруди за вказаною адресою були демонтовані. Поняття самовільно влаштованої споруди передбачено ст. 376 ЦК України та визнається такою виключно за рішенням відповідного суду. Отже всі самовільно влаштовані споруди, визнані такими судом дійсно були демонтовані, про що райадміністрація Одеської міської ради повідомила позивачку. Суд погоджується з думкою представника Приморської райадміністрації Одеської міської ради вважає, що в її діях будь-якої бездіяльності не вбачається та підстав для відшкодування моральної шкоди з цих підстав немає, через те, що відповідно до фактів, викладених в позовній заяві позивача, які вона не спростовує, Приморська райадміністрація Одеської міської ради розглянула звернення позивача та надала відповідь в місячний строк на вказані звернення 01.09.2006 року та 18.01.2007 відповідно. Таким чином, або має бути оскаржена діяльність адміністрації по наданню відповіді на заяву та скаргу, або бездіяльність по не зверненню з позовними вимогами до фізичних осіб про знесення відповідних конструкцій, не створенню відповідної комісії, не встановленню осіб, які влаштували металеві конструкції, або інших дій, які райадміністрація не вчинили, маючи відповідні повноваження. Але оцінка вказаних дій була предметом дослідження іншої судової справи №2а-93/07 в якому з'ясовувалось, що Приморською райадміністрацією Одеської міської ради 28.04.2006 року на виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 06.12.2005 року було прийнято розпорядження „Про знесення самовільних споруд (гаражів) за адресою: м. [ADDRESS], яким осіб, що вчинили самовільне будівництво гаражів за вказаною адресою було зобов'язано знести ці споруди, про цю обставину позивачі були проінформовані листами районної адміністрації. Також райадміністрацією було прийнято розпорядження № 909 від 07.05.2007 року „Про знесення самовільно улаштованих огорож з навісами для зберігання автотранспорту, розташовані на території двору будинку [ADDRESS]”, яким зобов'язала зазначених в розпорядженні осіб в термін до 30.05.2007 року знести ці самовільно улаштовані споруди, а після спливу зазначеного терміну та невиконання вказаного розпорядження 01.07.2007 року підготувала та 10.07.2007 року подала до суду відповідний позов. В зв'язку з цим, суд виніс Постанову по справі №2а-93/07, якою в задоволені позовних вимог позивачів було відмовлено, та яка знаходиться на стадії апеляційного розгляду за апеляційною скаргою позивача та її чоловіка. Суд погоджується з доводами представника Приморської райадміністрації Одеської міської ради, що відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 „Прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку”, беручи до уваги, що прибудинкова територія будинку [ADDRESS]в натурі не визначалась, державний акт на землю не оформлювався, встановити чи знаходяться металеві конструкції, що є підставою для звернення до органів місцевого самоврядування, на прибудинковій території будинку [ADDRESS], де мешкає та є співвласницею квартири № 53 позивач, та чи зачіпаються права, законні інтереси та свободи позивача та чи вона має право на звернення з відповідним адміністративним позовом до суду неможливо встановити. Таким чином суд вважає, що відповідач Приморська райадміністрація Одеської міської ради не допустила противоправної бездіяльності та не порушила прав позивача, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: denied