Рішення адміністративного суду від 2008-07-04 00:00:00+03

[PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення в м. Южноукраїнську Миколаївської області (далі УПСЗН) заборгованості по щорічній допомозі на оздоровлення, передбаченій Законом України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ. Свої позовні вимоги обґрунтувавши тим, що вона є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, а тому відповідно до ст. 48 Закону № 796-ХІІ має право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, однак УПСЗН м. Южноукраїнська за період 2003-2006 роки повною мірою таких виплат не здійснювало, у зв'язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 6550 грн.. Просила зобов'язати відповідача усунути її порушені права. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що при нарахуванні позивачці щорічних виплат на оздоровлення за 2003-2006 роки УПСЗН у м. Южноукраїнську виходило з положень Закону № 796-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26 липня 1996 року № 836 (далі постанова КМУ № 836) та постанови Кабінету Міністрів України “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 12 липня 2005 року № 562, згідно з якими [PERSON] підлягала виплата щорічної допомоги на оздоровлення як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії за 2003-2005 роки у розмірі 26,70 грн., а за 2006 рік у розмірі 100 грн., тому за вищезазначений період позивачці повністю була виплачена належна їй грошова допомога у сумі 180 грн. 10 коп.. Просила у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи суд, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що позивачка являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році другої категорії, що підтверджується посвідченням /а.с. 6/. Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. Статтею 1 Закону України “Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік” від 26.12.2002 року № 372-ІV, встановлений розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2003 року у розмірі 185 грн. на місяць. Зі змісту ст. 1 цього Закону не вбачається будь-яких обмежень, щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реорганізації норми ст. 48 Закону № 796-ХІІ, а навпаки ст. 2 Закону № 372-ІV передбачено обов'язок Кабінету Міністрів України, здійснювати застосування цих норм. Законом України "Про Державний бюджет на 2004 рік" від 27.11.2003 року № 1344-ІV встановлений розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2004 року та який становить 205 грн. на місяць. Законом України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” від 23.12.2005 року встановлений розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2005 року та який становить 262грн. на місяць. Законом України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” від 20.12.2005 року № 3235-ІV встановлений розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2006 року та становить 350 грн. на місяць. Законом України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” було встановлено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Цим Законом не уповноважено Кабінет Міністрів України зменшувати конкретні суми компенсацій, змінювати розмір допомоги на оздоровлення встановлений для громадян, які постраждали внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС. Крім того, враховуючи особливий статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та обумовлену цим необхідність їх адекватного соціального захисту Верховна Рада в 2006 році доповнила ст. 71 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, в якій встановлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону (Закон України № 231-V від 05.10.2006 р.). Слід зазначити, що встановлений ще в 1996 році Постановою КМУ № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення не змінювався до 2006 року. Розмір мінімальної заробітної плати, згідно з несеними Верховною Радою змінами до Державного бюджету зростав кожного наступного року. При цьому зазначені закони не містять обмежень щодо застосування ст. 48 Закону № 796-ХІІ. Оскільки ні Верховна Рада, ні Кабінет Міністрів надалі жодних рішень з цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами при вирішенні цього спору, застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону № 796-ХІІ, а не постанови Кабінету Міністрів на які посилається представник відповідача. Відповідно до абзацу 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ щорічна допомога учасникові ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. До того ж розмір мінімальної заробітної плати, в силу ч. 7 ст. 48 вищезазначеного Закону, визначається на момент виплати. Частиною 5 ст. 48 Закону передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. За таких обставин УПСЗН у м. Южноукраїнську Миколаївської області повинно виплатити позивачці щорічну допомогу за зазначений період, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виникнення права на виплату. З урахуванням отриманої [PERSON], суми 180 грн. 10 коп. (а.с. 5) та розмірів мінімальної заробітної плати встановленої на момент виплати на її користь підлягає стягненню 4829 грн. 90 коп.: · 2003 р. - (185 х 5 - 26,70) = 898,30 грн. · 2004 р. - (205 х 5 - 26,70) = 998,30 грн. · 2005 р. - (262 х 5 - 26,70) = 1283,30 грн. · 2006 р. - (350 х 5 - 100) = 1650 грн.

Результат розгляду: partial