Рішення адміністративного суду від 2008-10-06 00:00:00+03

[PERSON]перебував на дійсній військовій службі у званні підполковник до 30.06.2005. Наказом Міністра оборони від 16.05.2005 звільнений у відставку з 30.06.2005. Позивач в обгрунтування розміру грошового відшкодування заборгованості, що утворилася внаслідок порушення їх права на продовольче забезпечення і речове майно та на отримання грошового забезпечення замість нього, надав суду відповідні розрахунки. Проаналізувавши надані сторонами докази, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачалося, що держава гарантує військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі. Дію ч.2 ст.9 зазначеного закону, згідно з якою передбачалося, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них, було призупинено на підставі Закону України "Про деякі заходи економії бюджетних коштів" від 17.02.2000. Згідно з ч.4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексанції грошових доходів. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.03.1996 № 316 "Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ" було визначено порядок здійснення продовольчого забезпечення та грошового відшкодування замість нього. Згідно з п.1 зазначеної постанови було передбачено затвердити та ввести у дію з 1 березня 1996 року норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил, Прикордонних військ, національної гвардії, Служби безпеки, Цивільної оборони, Управління державної охорони, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ, а також норми годування штатних тварин військових частин і установ, а також органів внутрішніх справ згідно з додатком № 1. Згідно з п.2 цієї ж постанови 2 було встановлено, що з 01.03.1996 розмір грошової компенсації за продовольчі пайки, яку одержують військовослужбовці Збройних Сил та інших формувань, а також військовослужбовці та особи рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ визначається у встановленому порядку згідно з додатком № 2. 29.03.2002 з прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України № 426 "Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації" постанова Кабінету Міністрів України № 316 втратила чинність. Таким чином, позивач мав право на отримання продовольчих пайків або грошового забезпечення замість них до 29.03.2002. Як вбачається з наданих позивачем розрахунків, останній просить суд стягнути заборгованість з 11.03.2000 до 30.07.2005. Моментом, з якого останній вважає були порушені його права, є 11.03.2000. Законом України від 17.02.2000 "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" призупинено дію частини другої статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", що передбачала одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна було зупинено. Зазначена норма зупинялася щорічно аж до тих пір як Законом України від 28.12.2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" пункт 2 статті 91 було виключено. На день звернення позивача до суду зміни до законодавчого акту не вносились. У випадках, коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. Посилання позивача на пряму дію ст. 17 Конституції України в частині забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей, приймається судом до уваги. Проте питання щодо відповідності нормативно-правових актів, якими зупинялася та виключалася з закону відповідна норма Закону України про право військовослужбовців на грошову компенсацію замість продовольчих пайків Конституції України, не підпадає під компетенцію адміністративних судів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Зважаючи на вищевикладене та

Результат розгляду: denied