Рішення адміністративного суду від 2008-08-19 00:00:00+03

[PERSON]звернулася з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що в період з 01.01.1999р. по 31.12.2007р. їй не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст.ст.37, 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що призвело до порушення її прав. Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення (ст.39) позивачка визначила в розмірі 45605,61 грн., а заборгованість по грошовій допомозі у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства (ст.37) -в розмірі 9131,40 грн., а всього -54737,01грн.. Посилається на те, що отримувала відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. Позивачка до суду не прибула, в заяві, адресованій суду, просить розглянути справу без її участі.. Відповідач та треті особи до суду не прибули, про дату. час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неприбуття до суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивачка в спірний період часу проживає та працює в м. Овруч Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Згідно ст.37 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати. Згідно ст.39 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата у зоні гарантованого добро вільного відселення - дві мінімальні заробітні плати щомісяця. Проте вказані допомога та доплата виплачувались у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою допомоги та доплат в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивачки. Однак позов підлягає частковому задоволенню, оскільки дію абзацу третього частини першої статті 37 та абзацу третього частини першої статті 39 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N 3235-IV( 3235-15 ) від 20.12.2005. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом N 489-V ( 489-16 ) від 19.12.2006, і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від 09.07.2007. Заборгованість по допомозі, передбаченій ст. 37 Закону підлягає задоволенню за період з липня по грудень 2007 року включно, оскільки позивачкою пропущено річний строк звернення до суду, встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України і підстав для його поновлення не має. Заборгованість по ст. 39 Закону підлягає стягненню з липня по грудень 2007 року включно, а також з 01.01.1999 по 02.02.2005року включно, оскільки відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України „Про оплату праці” є складовою структури заробітної плати, а з 03.02.2005 по 20.12.2005 року не підлягає до стягнення оскільки у даному випадку доплата не є складовою структури заробітної плати і позивачкою пропущений річний строк для звернення до суду. З врахуванням розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу, а саме : Розмір мінімальної заробітної плати становив: з 1 січня 2006 року - 350 грн., з 1 грудня 2006 року -400 грн., з 1 квітня 2007 року -420 грн., з 1 липня 2007 року -440 грн., з 1 жовтня 2007 року -460 грн.. Заборгованість буде становить: 1) по допомозі, передбаченій ст. 37 Закону: - за липень-вересень 2007 року - 521,70 грн.(440грн.х40%х3=528 грн. - 6.30 грн.(2.10 грн. х 3)); - за жовтень-грудень 2007року -545,70грн. (460 грн.х40%х3= 552грн. - 6.30 грн.); а всього 1067,40грн. (521,70 грн. + 545,70 грн.). 2) по доплаті, передбаченій ст.39 Закону; - з січня 1999 р. - березень 2000 р. - 2062,50 грн.(74грн. х 2 х 15= 2220грн. - 157,50грн.(10,50грн. х15)); - з квітня - червень 2000р. - 508,50 грн.(90грн. х 2 х 3=540грн. - 31,50грн.(10,50грн. х 3)); - з липня 2000р. - грудень 2001р. - 4059,00 грн.(118грн. х 2 х 18=4248грн. - 189грн.(10,50грн. х 18)); - з січня - лютий 2002 р. - 1617,00 грн. (140грн. х 2 х 6=1680грн. - 63 грн.(10,50 грн. х 6)); - з липня - грудень 2002 р. - 1917,00 грн. (165грн. х 2 х 6=1980грн. - 63 грн.(10,50 грн. х 6)); - з січня - листопад 2003 р. - 3954,50 грн. (185грн. х 2 х 11=4070грн. - 115,50 грн.(10,50 грн. х 11)); - з грудня 2003р. - серпень 2004р. - 3595,50 грн. (205грн. х 2 х 9=3690грн. - 94,50 грн.(10,50 грн. х 9)); - з вересня - грудень 2004р. - 1854,00 грн. (237грн. х 2 х 4=1896грн. - 42 грн.(10,50 грн. х 4)); - за січнь 2005р. - 513,50 грн. (262грн. х 2 х 1=524грн. - 10,50 грн.(10,50 грн. х 1)); - з 01 лютого по 02 лютого 2005р. 33,80 грн - (262 грн. х 2 : 31х2= 33,80 грн) - з липня - вересень 2007р. - 2608,50 грн. (440грн. х 2 х 3=2640грн. - 31,50 грн.(10,50 грн. х 3)); - з жовтня - грудень 2007р. - 2728,50 грн. (460грн. х 2 х 3=2760грн. - 31,50 грн.(10,50 грн. х 3)), а всього 25452,30 грн. (2062,50грн. + 508,50грн. + 4059,00грн. + 1617,00грн. + 1917,00грн. + 3954,50грн. + 3595,50грн. + 1854,00грн. + 513,50грн. + 33,80 грн. + 2608,50грн. + 2728,50грн.). Отже з врахуванням викладеного вище в спірний період часу розмір заборгованості перед позивачкою по виплатах, передбачених ст.37 Закону становить 1067,40 грн., а по ст.39 Закону - 25452,30 грн., а всього -26519,70 грн. Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і на даний час є управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з нього.

Результат розгляду: partial