Рішення адміністративного суду від 2008-02-08 00:00:00+02

26.12.2007 року позивач, Жовтневий РВ ГУМВС України в Харківській області звернувся до суду з позовом, в якому просить видворити в примусовому порядку[PERSON] (ISROILOV MAHMUDJON) за межі України з забороною в'їзду на п'ять років, допустити негайне виконання постанови. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд видворити відповідача за межі території України в примусовому порядку з забороною в'їзду на п'ять років та допустити негайне виконання постанови. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у 13.05.2007 року громадянин [PERSON]прибув в Україну через КП „Тополі”. Реєстрація УГІРФО ГУМВСУ в Харківській області за № 3303 терміном до 12.11.2007 року. Громадянин [PERSON] не одружений, дітей не має, в родинних стосунках з громадянами України не перебуває; постійної роботи не має, тимчасово працював на будівництві приватного будинку за адресою : [ADDRESS] різноробом, дозвілу на працевлаштування не має; тимчасово проживає за адресою: [ADDRESS]. В позові вказує, що відповідно до ст.4 Закону України „Про міграцію” від 07.06.2001 року де визначаються категорії імігрантів, яким надається дозвіл на іміграцію в Україні громадянин Республіки Узбекистан [PERSON]не має підстав на для отримання громадянства України та посвідки на постійне проживання на території України. В зв'язку з порушенням правил перебування іноземців в Україні 13.11.2007 року громадянин [PERSON]був притягнений до адміністративної відповідальності за ознаками ст.203 КУпАП, про що було складено протокол Жовтневим РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області. За результатами розгляду вказаного протоколу 15 листопада 2007 року Жовтневим районним судом м.Харкова винесено постанову про накладення на[PERSON] адміністративного стягнення в вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. 22 листопада 2007 року відносно[PERSON] ГУМВСУ в Харківській області прийнято рішення про видворення за межі України з забороною в'їзду на п'ять років, термін його перебування було обмежено до 05.12.2007 року. Штамп виїзду з території України в паспортному документі громадянина[PERSON] відсутній, у встановлений термін він не покинув територію України за браком коштів. У зв'язку з грубим порушенням правил перебування іноземців в Україні 10.12.2007 року громадянина[PERSON] було повторно притягнуто до адміністративної відповідальності за ознаками ст.203 КУпАП, про що було складено протокол Жовтневим РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області. За результатами розгляду вказаного протоколу 14 грудня 2007 року Жовтневим районним судом м.Харкова винесено постанову про звільнення[PERSON] від адміністративної відповідальності та зроблено усне зауваження. Підсумовуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач надав суду письмову заяву, в якій він визнає вимоги адміністративного позову та в попередньому судовому засідання також пояснив, що визнає позов про видворення його за межі території України в примусовому порядку без заборони в'їзду. У разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова про задоволення адміністративного позову (п.ч.3 ст.112 КАС України). Відповідно до ч.2 ст.51 КАС України відповідач має право визнати адміністративний позов повністю або частково. Судом не встановлено підстав для не прийняття визнання адміністративного позову відповідачем. Дії відповідача не суперечать закону і не порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси. Згідно ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідач, [PERSON]- громадянин Узбекистану, що підтверджується копією його паспорту [NUMBER], виданий 14.04.2006 року терміном дії до 18.05.2008 року (а.с.12). Як вбачається із матеріалів справи, за проживання на території України без реєстрації, скоєння правопорушення, передбаченого ст.203 КУ про АП (перебування на території України без державної реєстрації і документів на право проживання в Україні) рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 15.11.2007р. та 14.12.2007р. на відповідача накладені адміністративні стягнення у вигляді штрафу та усного попередження (а.с.8, 10). З матеріалів справи судом встановлено, що 19.11.2007 року ГУ МВС України в Харківській області у відношенні[PERSON] було прийнято рішення про видворення його за межі України з забарною в'їзду терміном на п'ять років, зобов'язання його покинути територію України у термін до 05.12.2007 року. Про прийняте рішення позивач повідомив відповідача 03.12.2007 року, що підтверджується відповідною розпискою, яка знаходиться в матеріалах справи.(а.с.11). Крім того, судом встановлено, що у відношенні до відповідача,[PERSON] 15.11.2007 року та 14.12.2007 року, на підставі ст.203 КУ про АП, за грубе порушення правил проживання іноземних громадян на території України складено протоколи про адміністративні правопорушення винесено постанови Жовтневим районним судом м.Харкова (а.с.8, 10). Відповідач не виконав зобов'язання залишити територію України в установлений строк і по теперішній час мешкає на території України. Таким чином, суд доходить до висновку про те, що своїми діями, а саме : ухилення від виїзду [PERSON]порушує вимоги ст.32 Закону України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства”, вимоги Постанови КМУ „Про правила в'їзду в Україну іноземних громадян, їх виїзду з України та транзитного проїзду через її територію” і підлягає видворенню в примусовому порядку з території України без заборони в'їзду. Беручи до уваги наведене, визнання відповідачем адміністративного позову не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси. Згідно п.7 ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України. За заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи суд, який прийняв постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства, може звернути її до негайного виконання (п.3 ч.2 ст.256 КАС України). Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України судовий збір з відповідача - фізичної особи не стягується. На підставі вищевикладеного та

Результат розгляду: partial