Рішення адміністративного суду від 2008-02-19 00:00:00+02

[PERSON] звернувся в суд із зазначеним позовом вказуючи, що є учасником війни і згідно із ст. 14 п. 20 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», має право на одноразову грошову допомогу, яка виплачується щорічно до 5 травня в розмірі 3-х мінімальних пенсій за віком. Однак всупереч вимог ст. 2 зазначеного закону та ст. 22 Конституції України, грошова допомога за 2004-2007 роки виплачувалась не в повному обсязі. Так, в 2004 році взагалі не було виплачено допомогу, в 2005 і 2006 роках було виплачено по 50 грн., а в 2007 р. - 55 грн.. Враховуючи, що мінімальний розмір пенсій за віком у 2004 р. складав 92.45 грн., у 2005 р. - 332 грн., у 2006 р. - 359 грн., у 2007 р. 410.06 грн., то належало виплатити виходячи з 3-х мінімальних розмірів пенсій, у 2004 р. - 277.35 грн., у 2005 р. - 996 грн., у 2006 р. - 1077 грн., у 2007 р. - 1230.18 грн., однак виплачено значно менше, недополата становить у 2004 р. - 277.35 грн., у 2005 р. - 946 грн., у 2006 р. - 1027 грн., у 2007 р. - 1175.18 грн., тобто за 4 роки недоплачено 3425.53 грн., які просить стягнути з відповідачів. У судове засідання позивач не з”явилася, подавши заяву про підтримання позову та слухання справи без неї. Представники Міністерства фінансів України і Державного казначейства України у судове засідання не з”явилися, подавши заяви про відмову в задоволенні позову та слухання справи у їх відсутності, крім того представник Міністерства фінансів України вказує, що позивач пропустила строки звернення до суду і наполягає на їх застосуванні. Представники інших відповідачів у судове засідання не з`явилися, повідомлені своєчасно про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, тому згідно ст. 128 КАС суд вважає за можливе розглянути справу по суті у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що [PERSON] є учасником війни, що підтверджується ксерокопією посвідчення. Згідно ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка діяла до 01.01.2008 року, щорічно до 5 травня, учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі 3-х мінімальних пенсій за віком. Мінімальна пенсія за віком у 2004 р. складала 92.45 грн., у 2005 р. - 332 грн., у 2006 р. - 359 грн., у 2007 р. - 410.06 грн.. Таким чином, суми виплат повинні складати: у 2004 р. - 277.35 грн., у 2005 р. - 996 грн., у 2006 р. - 1077 грн.., у 2007 р. - 1230.18 коп., а всього 3580.53 грн.. Однак Законом України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» грошова допомога не виплачувалась, а законами про державні бюджети на 2005 -2007 роки, розміри допомоги зменшувались, позивачем отримано в 2005 р. - 50 грн., в 2006 р. - 50 грн., в 2007 р. - 55 грн., з чого вбачається, що недоплочено допомоги в сумі 3425.53 грн. (3580.53 грн. - 155 грн.). Згідно рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р. (справа про соціальні гарантії громадян), визнано неконституційними положення ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», за якою виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам війни здійснюється у розмірі 55 грн.. Таким чином, вимоги позивача про стягнення недоплаченої разової грошової допомоги за 2007 рік є обгрунтованими і в цій частині позов підлягає задоволенню в сумі 1175.18 грн. (410.06 х 3 - 55 грн. отриманої допомоги). Що стосується вимог позивача по виплаті таких допомог за 2004 - 2006 роки, то враховуючи, що позивач пропустила строки звернення до адміністративного суду, не вказує про їх поновлення, відповідач наполягає на застосуванні строку звернення до суду, тому у задоволенні вимог про стягнення недоплачених виплат за вказані роки необхідно відмовити.

Результат розгляду: granted