Рішення адміністративного суду від 2008-07-28 00:00:00+03

Позивачі звернулися до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області, посилаючись на те, що вони, як діти війни, у відповідності до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» мають право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком. Ст.ст. 77, 110 ЗУ«Про державний бюджет України на 2006 рік» № 3235 -ІУ від 20 грудня 2005 року та п. 12 ст. 71 ЗУ «Про державний бюджет на 2007 рік» було зупинено на 2006 та 2007 роки дію ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», однак рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/ 2007 дані обмеження було визнано таким, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними). ЗУ № 107 -УІ «Про державний бюджет України на 2008 рік» від 28 грудня 2007 року, знову призупинена дія ст.ст. 5-6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», якими передбачена щомісячна соціальна допомога. Конституційний Суд України знову своїм рішенням від 22 травня 2008 року № 10 -рп / 2008 визнав неконституційними положення Держаного Бюджету України на 2008 рік, яким було обмежено права, передбаченні ст. 5-6 Закону для дітей війни. Позивачі вважають, що відповідач безпідставно не виплачує їм передбачену Законами України соціальну допомогу з 2006 по 2008 рік, а позивачка [PERSON] за 2006 - 2007 роки. В наданих суду заявах позивачі підтвердили свої позовні вимоги і просять суд зобов'язати відповідача провести перерахунок їх пенсії у відповідності до положень ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», згідно якого розмір соціальної допомоги становить 30 % мінімальної пенсії за віком та рішень Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року та 22 травня 2008 року, якими визнані неконституційними деякі статті ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 та на 2008 роки» в тому числі і щодо вказаних виплат та зобов'язати відповідача виплатити їм по 3 733 грн. 80 коп. кожному недоплаченої в 2006 - 2008 роках щомісячної державної соціальної допомоги, а позивачка [PERSON] просить виплатити їй 2733 грн. 30 коп. недоплаченої їй допомоги за 2006-2007 роки Позивачі також просять суд поновити пропущений ними строк для звернення до суду, оскільки вони про порушення своїх прав дізналися тільки 9 липня 2007 року та 22 травня 2008 року після висвітлення зазначених подій у засобах масової інформації. Представник відповідача позов не визнала і пояснила, що згідно з ЗУ «Про державний бюджет України на 2006 та 2007 роки» кошти на виплату щомісячної держаної допомоги «Дітям війни» не передбачені і Пенсійному фонду не виділялись, а тому допомога не виплачувалась. Крім того, представник відповідача вважає, що Головне Управління виконує лише делеговані функції, а не відповідні управлінські а тому не є суб'єктом владних повноважень і не може бути відповідачем по справі, також просила суд відмовити всім позивачам у поновленні пропущеного строку на звернення до суду, так як ст. 99 КАС України встановлено річний строк звернення до суду, який позивачами пропущений.. Заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно наданих суду пенсійних посвідчень позивачі є «Дітьми війни» і відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» мають право на підвищення пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком. Ст. 77 та 110 ЗУ «Про держаний бюджет України на 2006 рік та п. 12 ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2007 рік» дія ст.ст. 5-6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» на 2006 та 2007 роки була зупинена. Конституційний Суд України починаючи з 2002 року неодноразово розглядав за зверненням суб'єктів права на конституційне подання справи і приймав рішення, у яких визнав окремі положення законів про Держаний бюджет України щодо зупинення або обмеження пільг, компенсацій і гарантій такими, що не відповідають Конституції України. Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп / 2007 від 9 липня 2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України і є неконституційними п.п. 3, 12 ст. 71положення ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік», якими зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до п.п. 5, 6 рішення КС України від 5 липня 2007 року воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними і є обов'язковим до виконання на території України. Відповідно до ст. ст. 22, 48 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод, а також кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї. Згідно п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов'язки громадянина, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законом України. Ст. 17 ЗУ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» мінімальний розмір пенсії за віком включено до числа основних державних соціальних гарантій, а ч. 2 вказаної норми Закону передбачено, що основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування не можуть бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого Законом. Відповідно до ст. 19 вказаного Закону, мінімальний розмір пенсії за віком визначається виключно Законами України. Отже, право позивача на отримання вказаного виду допомоги було передбачено діючим законодавством і виходячи з норм Конституції України, Закони України «Про Державний бюджет» не можуть позбавляти його права, визначеного іншим Законам України. Суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача на те, що вони не проводили перерахунки пенсії дітям війни

Результат розгляду: denied