Рішення адміністративного суду від 2008-08-13 00:00:00+03

Позивач, [PERSON], звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить скасувати рішення державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова про нарахування податкового зобов'язання [PERSON], визначеного у податкових повідомленнях № 0001241710/0 від 08.05.2007 року, № 0001241710/1 від 15.08.2007 року, № 0001241710/2 від 30.11.2007 року та № 0001241710/3 від 13.03.2008 року. В судовому засіданні позивач, підтримав позов в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Свої вимоги обґрунтовує з посиланням на ст. 1, 2, 8, 9, 20 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” та зазначає, що податкові зобов'язання нараховані відповідачем [PERSON] у податкових повідомленнях № 0001241710/0 від 08.05.2007 року, № 0001241710/1 від 15.08.2007 року, № 0001241710/2 від 30.11.2007 року та № 0001241710/3 від 13.03.2008 року підлягають скасуванню по причині відсутності правових підстав визначити фізичну особу [PERSON] особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку до бюджету. Позивач стверджує, що джерелом виплати певної грошової суми, яку він отримав за договором купівлі-продажу корпоративних прав від 25.12.06р є юридична особа резидент України, яка ніяким чином не підпадає під коло осіб, що не є податковим агентом згідно п.п. 8.2.2 п. 8.2 ст. 8 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”, тобто - є податковим агентом. Звідси, на думку позивача, вимоги п.п. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8, а також особливості оподаткування інвестиційного прибутку, встановлені в п. 9.6 ст. 9 зазначеного Закону не розповсюджуються на фізичну особу платника податку [PERSON], і, відповідно, він не має зобов'язання подавати річну декларацію з податку з доходів фізичних осіб на підставі п.п. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відхилити їх в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень стверджував, що на суму сукупного доходу, яка підлягає оподаткуванню у розмірі 5139450,00 грн., громадянина [PERSON] від продажу ним корпоративних прав у 2006 році згідно із договором купівлі-продажу від 25.12.2006 року, на підставі даних, визначених у декларації про доходи, здійснено нарахування податку з доходів фізичних осіб на суму 668128,50 грн., про що сформоване податкове повідомлення № 0001241710/0 від 08.05.2007 року. Також, представник відповідача зазначав, що згідно із ст. 2 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” платником податку є резидент, який отримує, як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи, а відповідно до ст. 18 цього ж Закону обов'язок платника податку з подання декларації вважається виконаним, якщо він отримував доходи виключно від податкових агентів, зобов'язаних подавати звітність з цього податку у встановленому порядку. На думку ж представника відповідача, фізична особа [PERSON] продав цінні папери не через уповноваженого ним в якості податкового агента торговця цінними паперами, а самостійно, адже покупець інвестиційних активів суб'єкт господарювання ТОВ „Мегаком” для фізичної особи [PERSON] не є податковим агентом і тому податок утримувати не повинен, і, враховуючи вищезазначене, [PERSON] зобов'язаний надати до податкового органу річну податкову декларацію та сплатити податок з доходів фізичних осіб. Підсумовуючи викладене, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 25 грудня 2006 року фізична особа [PERSON] уклав договір купівлі-продажу корпоративних прав із ТОВ „Мегаком”, за яким [PERSON] продав та передав ТОВ „Мегаком” корпоративні права у вигляді частки в товаристві з обмеженою відповідальністю, а ТОВ „Мегаком” прийняла корпоративні права та сплатила їх договірну вартість відповідно до умов договору. 29 березня до ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова [PERSON] надана декларація про доходи, одержані у 2006 році від продажу корпоративних прав, із наданням копій договору купівлі-продажу корпоративних прав від 25 грудня 2006 року, чотирьох квитанцій, які підтверджують витрати понесені у зв'язку з придбанням корпоративних прав на загальну суму 299700,00 грн., книги обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподаткованого доходу. Сукупний дохід [PERSON] від продажу ним корпоративних прав у 2006 році згідно договору купівлі-продажу від 25.12.2006 року склав 5439150,00 грн. На підставі наведених декларації та документів відповідачем здійснено нарахування податку з доходів фізичних осіб у сумі 668128,50 грн. На підставі поданої декларації ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова прийняла податкове повідомлення № 0001241710/0 від 08.05.2007 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 668128,50 грн. Не погодившись з прийнятим податковим-повідомленням рішенням позивач почав процедуру адміністративного оскарження шляхом подання первинної скарги до ДПІ у Дзержинському районі та повторних скарг до ДПА у Харківській області та ДПА України. ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова розглянута первинна скарга громадянина [PERSON] щодо скасування податкового повідомлення № 0001241710/0 від 08.05.2007 року, за результатами розгляду якої, рішенням від 15.08.2007 року за № 2303/г/25-007 оскаржуване податкове повідомлення № 0001241710/0 від 08.05.2007 року залишено без змін, а скарга позивача - без задоволення. З метою доведення до платника податків граничних строків сплати податкових зобов'язань ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова було винесено податкове повідомлення-рішення № 0001241710/1 від 15.08.2007 року, яким [PERSON] визначено сплатити суму податкового зобов'язання у розмірі 668128,50 грн. Позивач не погодився з вказаними рішеннями та оскаржив їх до ДПА у Харківській області. ДПА у Харківській області розглянута повторна скарга громадянина [PERSON] щодо скасування податкового повідомлення № 0001241710/0 від 08.05.2007 року (№ 0001241710/1 від 15.08.2007 року), за результатами розгляду якої, рішенням від 28.11.2007 року № 1218/к/25-203 оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 0001241710/0 від 08.05.2007 року залишено без змін, а скарга позивача - без задоволення. З метою доведення до платника податків граничних строків сплати податкових зобов'язань ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова було винесено податкове повідомлення-рішення № 0001241710/2 від 30.11.2007 року, яким [PERSON] визначено сплатити суму податкового зобов'язання у розмірі 668128,50 грн. Позивач не погодився з вказаними рішеннями та оскаржив їх до ДПА України. ДПА України розглянута повторна скарга громадянина [PERSON] щодо скасування податкових повідомлень-рішень № 0001241710/0 від 08.05.2007 року (№ 0001241710/1 від 15.08.2007 року, № 0001241710/2 від 30.11.2007 року), за результатами розгляду якої, рішенням від 29.02.2008 року № 2822/к/25-0315 оскаржувані податкові повідомлення-рішення № 0001241710/0 від 08.05.2007 року (№ 0001241710/1 від 15.08.2007 року, № 0001241710/2 від 30.11.2007 року) залишені без змін, а скарга позивача - без задоволення. З метою доведення до платника податків граничних строків сплати податкових зобов'язань ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова було винесено податкове повідомлення-рішення № 0001241710/3 від 13.03.2008 року, яким [PERSON] визначено сплатити суму податкового зобов'язання у розмірі 668128,50 грн. Суд вважає за необхідне зазначити, що спір по справі, що розглядається, виник із-за різного тлумачення сторонами положень Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” від 19.12.1995 року N 481/95-BP ( надалі Закону N 481/95-BP ) щодо визначення суб'єкта, який повинен нараховувати та сплачувати податок з продажу корпоративних прав. Статтею 2 Закону 481/95-BP в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин визначено, що платником податку є резидент, який отримує, як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи. Резидент - фізична особа, яка має місце проживання в Україні (п.п.1.20.1.п.1.20 Закону N 481/95-BP). Пунктом 1.3 ст.1 Закону 481/95-BP визначено, що дохід з джерелом його походження з України є будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на території України, у тому числі, але не виключно, у вигляді доходів у вигляді інвестиційного прибутку від здійснення операцій з цінними паперами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах. Виходячи зі змісту положень п.4.2 ст.4. Закону N 481/95-BP загальний річний оподатковуваний дохід складається з суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року, а також іноземних доходів, одержаних протягом такого звітного року. Серед доходів, які включаються до складу загального місячного оподатковуваного доходу, законодавцем визначено також інвестиційний прибуток від здійснення платником податку операцій з цінними паперами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 4.3.3 та 4.3.17 цієї статті (п.п.4.2.13 п.4.2 ст.4 Закону N 481/95-BP). Суд зазначає, що особливості нарахування та сплати окремих видів доходів встановлено ст. 9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб". Порядок оподаткування інвестиційного прибутку визначено положеннями п.9.6. ст.9 Закону N 481/95-BP. Згідно з п. 9.6.1. ст. 9.6. Закону N 481/95-BP облік фінансових результатів операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Відповідно до п.п. 9.6.9. п.9.6. ст.9 цього Закону N 481/95-BP платник податку, який здійснює операції з інвестиційними активами з використанням послуг професійного торговця цінними паперами, має право укласти договір з таким торговцем щодо виконання ним функцій податкового агента. Порядок застосування цього підпункту визначається центральним податковим органом. Порядок застосування п.п. 9.6.9. п.9.6. ст.9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" визначено наказом ДПА України від 29 жовтня 2003р. №518, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2003р. за №1024/8345 ( надалі - Порядок). Зі змісту положень наведеного наказу судом встановлено, що Порядок розповсюджується на: фізичних осіб та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності (далі - платник податку), які здійснюють операції з інвестиційними активами з використанням послуг професійного торговця цінними паперами (далі - торговець цінними паперами); торговців цінними паперами, які надають послуги платнику податку щодо операцій з інвестиційними активами та уклали договір щодо виконання функцій податкового агента. Позивач, [PERSON], що не заперечується ним особисто є фізичною особою, платником податків. Положеннями розділу другого Порядку платнику податку при здійсненні операцій з інвестиційними активами надається право укласти договір з професійним торговцем цінними паперами щодо виконання останнім функцій податкового агента платника податку, що здійснює операції з інвестиційними активами з використанням послуг такого торговця. Такий договір має бути укладено у письмовій формі у двох примірниках. У відповідності до п.3.1 розділу 3 Порядку порядок оподаткування інвестиційного прибутку платника податку, який проводить операції з інвестиційними активами з використанням послуг торговця цінними паперами, застосовується за умов, коли платником податку укладено з торговцем цінними паперами договір про виконання таким торговцем функцій його податкового агента. В такому випадку такий торговець цінними паперами є податковим агентом таких фізичних осіб і у відповідності до законодавства несе відповідальність за оподаткування таких доходів. Беручи до уваги наведене, суд робить висновок, що у разі відсутності у платника податку договору щодо виконання торговцем цінними паперами функцій податкового агента, укладеного відповідно до Порядку застосування п.п. 9.6.9. п.9.6. ст.9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" затвердженого наказом ДПА України від 29 жовтня 2003р. №518, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2003р. за №1024/8345, особою відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, чиє джерело виплати знаходиться в осіб, звільнених від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету, є платник податку, отримувач таких доходів (підпункт „б” пункту 17.2 ст.17 Закону N 481/95-BP). Тобто, в цьому випадку облік фінансових результатів операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. При цьому, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку (підпункт 8.1.3 пункту 8.1 ст.8 Закону N 481/95-BP). Судом встановлено і не заперечується позивачем та представником відповідача, що ТОВ „Мегаком”, який за договором купівлі-продажу корпоративних прав від 25 грудня 2006 року купив у [PERSON] корпоративні права у вигляді частки в товаристві з обмеженою відповідальністю, за своїм статусом не є торговцем цінними паперами. Крім того, як свідчив позивач в судовому засіданні між ним та ТОВ „Мегаком” договір щодо виконання торговцем цінними паперами функцій податкового агента між [PERSON] та ТОВ „Мегаком” не укладався. В зв'язку з наведеним, ТОВ „Мегаком”, як юридична особа, яка не є професійним торговцем цінними паперами, який надає послуги платнику податку щодо операцій з інвестиційними активами і не укладала з [PERSON] договору щодо виконання функцій податкового агента, не повинна виконувати за спірними правовідносинами функції податкового агента для фізичних осіб. Таким чином, якщо фізична особа [PERSON] продав цінні папери не через уповноваженого ним в якості податкового агента торговця цінними паперами, а самостійно, покупець таких інвестиційних активів - суб'єкт господарювання ТОВ "Мегаком" для даної фізичної особи [PERSON] не є податковим агентом і тому податок утримувати повинен [PERSON] За таких обставин, суд не погоджується з доводами позивача з посиланням на пункти 8.1 та 8.2 ст.8 Закону N 481/95-BP щодо твердження останнього про те, що [PERSON] при здійсненні продажу корпоративних прав за договором купівлі-продажу від 25 грудня 2006 року не є податковим агентом і вважає його помилковим та таким, що ґрунтується на довільному тлумаченні норм діючого законодавства України. Відповідно до пункту 18.2 статті 18 Закону N 481/95-BP обов'язок платника податку з подання декларації вважається виконаним, якщо він отримував доходи виключно від податкових агентів, зобов'язаних подавати звітність з цього податку у встановленому порядку. У разі отримання доходів, виплачених на його користь особами, які не є податковими агентами, платник податку зобов'язаний надати до податкового органу річну податкову декларацію. Положеннями пункту 22.3 ст.22 Закону N 481/95-BP передбачено, що починаючи з 1 січня 2004 року та до 31 грудня 2006 року ставка оподаткування, визначена пунктом 7.1 статті 7 цього Закону, встановлюється на рівні 13 відсотків від об'єкта оподаткування. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова на підставі зазначених цифрових показників в декларації про доходи одержані громадянином [PERSON] від продажу ним корпоративних прав у 2006 році та документів, доданих до неї правомірно було здійснено висновок про донарахування [PERSON] податку з доходів фізичних осіб у сумі 668128,50 грн. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що Державна податкова інспекція у Дзержинському районі м. Харкова при винесенні рішення за № 0001241710/0 від 08.05.2007 року про визначення податкового зобов'язання [PERSON] по податку з доходів фізичних осіб у сумі 668128,50 грн. діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом з дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України. Суд зауважує, що податкові повідомлення-рішення № 0001241710/1 від 15.08.2007 року, № 0001241710/2 від 30.11.2007 року та № 0001241710/3 від 13.03.2008 року прийняті ДПІ у Дзержинському районі м.Харкова за результатами апеляційного оскарження на таку ж суму податкового зобов'язання, що і податкове повідомлення-рішення № 0001241710/0 від 08.05.2007 року і встановлюють граничні терміни сплати визначеного ДПІ платнику податків податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб. За таких обставин, з урахуванням приписів п.1 ст.71 КАС України, правомірність вимог позивача про скасування рішень ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова про нарахування податкового зобов'язання [PERSON], визначеного у податкових повідомленнях № 0001241710/0 від 08.05.2007 року, № 0001241710/1 від 15.08.2007 року, № 0001241710/2 від 30.11.2007 року та № 0001241710/3 від 13.03.2008 року не доведена, позивач не обґрунтував і не підтвердив наявність правомірних підстав для задоволення позову, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied