Рішення адміністративного суду від 2009-08-13 00:00:00+03

19.06.2009 року до Запорізького окружного адміністративного суду звернулась з позовом Державна податкова інспекція в Веселівському районі Запорізької області (ДПІ в Веселівському районі Запорізької області або позивач) до [PERSON] ([PERSON] або відповідач) про стягнення заборгованості по податку з доходів фізичних осіб у сумі 5 521 грн. 36 коп. В позовній заяві вказано, що станом на 23.03.2009 року [PERSON] має заборгованість перед бюджетом по податку з доходів фізичних осіб від отриманого ним доходу в наслідок прийняття ним у спадщину майна, коштів, матеріальних цінностей. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВСЕ «664548, виданого Веселівською державною нотаріальною конторою, [PERSON] отримав у спадок право на земельний пай розміром 4, 84 умовних кадастрових гектара. Вартість визначеної ділянки відповідно до довідки Веселівського районного відділу земельних ресурсів від 21.04.2006 року №556 становить 42 472 грн. відповідно до діючого законодавства, 16.05.2006 року працівниками ДПІ було винесено податкове повідомлення рішення №0010801730/0, яким [PERSON] визначено податкове зобовязання по податку з доходів фізичних осіб у сумі 5 521 грн. 36 коп. В звязку з вищезазначеним Державна податкова інспекція в Веселівському районі Запорізької області просить стягнути з [PERSON] податкову заборгованість у сумі 5 521 грн. 36 коп. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, підтвердивши зазначені в позові обставини. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, зазначених у запереченнях від 13.06.2008 року. Вважає, що відповідно до п.п. 13.2.1. Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»якщо спадкоємцями є члени сімї першого та другого степеню споріднення, то такий дохід оподатковується за нульовою ставкою. Також представник відповідача зазначає про те, що позивачем був пропущений граничний строк (1095 календарних днів) на стягнення податкового боргу. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, отримав у спадщину право на земельну частку (пай) розміром 4,84 умовних кадастрових гектарів, оцінена вартість 42 472 грн. (свідоцтво від 05.11.2005 року ВСЕ №664548) від своєї матері. 30.03.2006 року [PERSON] до органів ДПІ було подано декларацію про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2005 року. У розділі 1.2. декларації відповідачем зазначено, що він отримав спадок на загальну суму 42 272 грн. Розрахунком суми податку, підписаним [PERSON] визначено, що сума податку з доходів фізичних осіб, що підлягає сплаті становить 5 521 грн. 36 коп.. На підставі зазначеного розрахунку Мелітопольською ОДПІ було прийняте податкове повідомлення-рішення форми «Ф»№0010801730/0 від 16.05.2006 року, яким визначене податкове зобовязання у розмірі 5 521грн. 36 коп. Зазначене повідомлення рішення отримане особисто [PERSON] 30.05.2006 року відповідно до особистого підпису у корінці ППР. Стосовно пропущення граничний строк (1095 календарних днів) на стягнення податкового боргу, то слід зазначити що відповідно до п. п. 15.1.1. п. 15.1 ст.15 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами від 21.12.00 №2181-ІІІ за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. Тому суд приходить до висновку, що порушення позивачем граничного строку на стягнення податкового боргу допущено не було. Щодо правомірності підстав нарахування податкової заборгованості, то відповідно до ч.1 ст..13 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»(у редакції, що діяла на момент вступу у спадщину, а саме 21.12.2005 року) об'єкти спадщини платника податку поділяються з метою оподаткування на: а) об'єкт нерухомого майна; б) об'єкт рухомого майна, зокрема: предмет антикваріату або витвір мистецтва; природне дорогоцінне каміння чи дорогоцінний метал, прикраса з використанням дорогоцінних металів та/або природного дорогоцінного каміння; будь-який транспортний засіб та приладдя до нього; інші види рухомого майна; в) об'єкт комерційної власності, а саме - цінний папір (крім депозитного (ощадного), іпотечного сертифіката), корпоративне право, власність на об'єкт бізнесу як такий, тобто власність на цілісний майновий комплекс, інтелектуальна (промислова) власність або право на отримання доходу за нею; г) суми страхового відшкодування (страхових виплат) за страховими договорами, укладеними спадкодавцем, а також суми, що зберігаються на пенсійному рахунку спадкодавця згідно з договором недержавного пенсійного забезпечення, пенсійного вкладу; д) кошти, а саме готівкові кошти або кошти, що зберігаються на рахунках спадкодавця, відкритих у банках та небанківських фінансових установах, у тому числі депозитні (ощадні), іпотечні сертифікати, сертифікати фонду операцій з нерухомістю. Згідно з п 13.2 ст. 13 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»об'єкти спадщини оподатковуються: 13.2.1. при отриманні спадщини членами сім'ї першого ступеня споріднення: а) за нульовою ставкою до: вартості власності, визначеної у підпунктах "а", "б" пункту 13.1 цієї статті, яка успадковується членом сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення, що не є одним із подружжя, та другого ступеня споріднення; в) за ставкою податку, визначеною пунктом 7.1 статті 7 цього Закону, до: вартості власності, визначеної у підпункті "в" пункту 13.1 цієї статті, яка успадковується членом сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення; П.7.1 ст. 7 зазначеного закону визначає, що ставка податку становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування, крім випадків, визначених у пунктах 7.2 - 7.3 цієї статті. Стаття 190 Цивільного кодексу України визначає, що майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Відповідно до статті 1261 Цивільного Кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті після за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] отримав спадщину після матері, тобто він є спадкоємцем першої черги за законом. Враховуючи визначення терміна майно, відповідно до ЦК України, суд приходить до думки, що право на земельну ділянку (пай) є обєктом нерухомого майна, а не комерційною власністю, як вважає податковий орган. Тобто, позивачем був неправомірно нарахований податок з доходів фізичних осіб [PERSON] Оскільки нарахування податкового зобовязання було проведено всупереч вимогам чинного законодавства, суд вважає, що податкова заборгованість стягненню не підлягає.

Результат розгляду: denied