Рішення адміністративного суду від 2008-02-11 00:00:00+02

Позивачі [PERSON]. та [PERSON]. звернулись з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що в період з 01.02.2003 року 31.12.2005 року їм не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст.ст. 37, 39 та 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зазначають, що отримували відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі та мінімальній пенсії за віком у відповідні періоди.Таким чином їх права були порушені. Заборгованість по виплаті компенсації за проживання на території радіоактивного забруднення (ст. 37) позивачі визначили в розмірі по 2418 грн. 10 коп. кожному, заборгованість по підвищенню пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення (ст. 39)позивачі визначила в розмірі по 8065 грн. кожному, заборгованість по додатковій пенсії, як особам віднесених до 3 категорії (ст. 51)- в розмірі по 1105грн. 45 коп. кожному, а разом- по 11588 грн. 55 коп. кожному. Представник відповідача, управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує з тих підстав, що фінансування витрат, пов”язаних з реалізацією Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» проводиться за рахунок державного бюджету. Органи Пенсійного фонду України лише виплачують кошти, надані їм органами державної влади. Представники відповідачів, а саме головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації в судове засідання не з”явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомили, заперечень суду не надали. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачів та представника управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивачі, які відноситься до потерпілих 3-ї категорії внаслідок аварії на ЧАЕС, проживали в спірний період часу в [ADDRESS], яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Згідно ст.37 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі Закон), громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст.39 Закону, пенсія позивачам, як непрацюючим пенсіонерам, повинна була підвищуватись на дві мінімальні зарплати. А відповідно до ст. 51 Закону повинна призначатись щомісячна додаткова пенсія в розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком. Проте в спірний період часу ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою допомоги та доплат в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивачки. Заборгованість, згідно розрахунків, що є в справі, з врахуванням отриманих коштів, становить по 11588 грн.55 коп. на користь кожного, з яких розмір виплати передбаченої ст. 37 Закону становить 2418 грн. 10 коп. , розмір виплати передбаченої ст. 39 Закону становить 8065грн. та розмір виплати передбаченої ст 51 Закону становить 1105 грн. 45 коп. кожному. Заперечень щодо правильності розрахунку та розміру виплат від відповідачів до суду не надійшло. З урахуванням всіх обставин по справі, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачам виходячи саме з положень Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Кошти підлягають стягненню з головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, оскільки саме зазначений орган і є розпорядником коштів на зазначені виплати. Інші відповідачі, а саме управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Житомирський обласний центр по нарахуванню та проведенню соціальних виплат розпорядниками коштів не є, а тому в задоволенні позовних вимог до них, суд відмовляє.

Результат розгляду: granted