Рішення адміністративного суду від 2008-09-25 00:00:00+03

Позивач, Фізична особа - підприємець [PERSON], звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Чугуївської ОДПІ № 0001941722/0 від 22.10.2007 р. про визначення Фізичній особі - підприємцю [PERSON] суму податкового зобов'язання з ПДВ у загальному розмірі 34152 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 3,40 грн. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він є платником податку на додану вартість (свідоцтво платника ПДВ від 19.08.06 № 81257401, індивідуальний податковий номер [NUMBER]). Чинним законодавством не визначено, що підприємець (покупець) несе відповідальність за несплату податків продавцями, та за можливу недостовірність відомостей про них і що сама по собі несплата податку продавцем при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування. Також звертає увагу на приписи статті 19 Конституції, згідно з якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти тільки на підставі, межах повноважень та засобами, які передбачені Конституцією та законами України. Вважає, що має право на податковий кредит, оскільки є платником ПДВ і надав всі необхідні документи в підтвердження здійснення платежів У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач, Чугуївська ОДПІ Харківської області, проти позову заперечує. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що відповідно до підпункту 7.2.4 пункту 7.2. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку на додану вартість у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону. Відповідно до приписів підпункту 7.4.5 пункту 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» документом, що надає право на отримання податкового кредиту, вважається належним чином оформлена податкова накладна. Згідно з п. 6.2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997р., №165 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.1997р. за №233/2037, податкова накладна дає право покупцю, зареєстрованому як платник податку, на включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість. Згідно з абз. 1 пункту 5 цього Порядку - податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення особою, яка не зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій не присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість. Фізична особа - підприємець [PERSON] в період здійснення господарських операцій з позивачем не був зареєстрований як платник ПДВ, а тому рішення Чугуївської ОДПІ № 0001941722/0 від 22.10.2007 р. про визначення ФОП [PERSON] суми податкового зобов'язання з ПДВ у загальному розмірі 34152 гривень винесено з дотриманням діючого законодавства. При розгляді матеріалів справи судом встановлено, що на підставі направлення Чугуївської ОДПІ від 28.09.2007р., № 390 головним державними податковими ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управлінням оподаткування фізичних осіб Воробєй І.І. проведена планова документальна перевірка дотримання вимог податкового законодавства ФОП [PERSON] за період з 15.06.02р. по 30.06.07р. За результатами перевірки складено акт № 1070/172/[NUMBER] від 09.10.2007р. На підставі акту перевірки Чугуївською ОДПІ Харківської області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0001941722/0 від 22.10.2007 р. про визначення Фізичній особі - підприємцю [PERSON] суму податкового зобов'язання з ПДВ у загальному розмірі 34152 грн. Підприємець здійснював оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку, але рішеннями Чугуївської ОДПІ Харківської області, ДПА в Харківській області та ДПА України скарги позивача були залишені без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову, через такі підстави. В п.3.4.8 акту перевірки зазначено, що перевіркою правильності визначення сум податкового кредиту встановлено факт закупки товару у ФОП [PERSON] (код [NUMBER]) в період з 01.01.2007р. по 30.06.2007р. по податковим накладним: - № 2 від 10.01.2007р. - на суму 43509,40 грн., у т.ч. ПДВ - 7251,57 грн. (включена до податкового кредиту у січні 2007р.); - № 3 від 10.01.2007р. - на суму 106,24 грн., у т.ч. ПДВ - 17,71 грн. (включена до податкового кредиту у січні 2007р.); · № 14 від 05.02.2007р. - на суму 12737,38 грн., у т.ч. ПДВ - 2122,93 грн. (включена до · податкового кредиту у лютому 2007р.); · № 32 від 15.03.2007р. - на суму 4683,41 грн., у т.ч. ПДВ - 780,57 грн. (включена до · податкового кредиту у березні 2007р.); · № 36 від 01.04.2007р. - на суму 2421,83 грн., у т.ч. ПДВ - 416,97 грн. (включена до · податкового кредиту у квітні 2007р.); · № 38 від 04.05.2007р. - на суму 70582,80 грн., у т.ч. ПДВ - 11763,80 грн. (включена до · податкового кредиту у травні 2007р.); · № 115 від 01.06.2007р. - на суму 3378,00 грн., у т.ч. ПДВ - 563,00 грн. (включена до · податкового кредиту у червні 2007р.), Зазначені податкові накладні інспектор визначив фіктивними та виключив зі складу податкового кредиту відповідних податкових періодах. Відповідно до п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України ,,Про податок на додану вартість" від 03.04.97р. № 168/97 ВР не підлягає включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджених податковими накладними. Актом перевірки встановлено, що підприємцем надані на перевірку податкові накладні, які за змістом та порядку складання відповідають вимогам чинного законодавства. Про факт сплати за придбаний товар у ФОП [PERSON] свідчать прибуткові касові ордери, що також відображено в акті перевірки. Суд зазначає, що висновки про неправомірність віднесення позивачем до податкового кредиту сум ПДВ є передчасними, угоди недійсними не визнані та не розцінюються як нікчемні. Факт анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість ФОП [PERSON] не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту його державної реєстрації і реєстрації як платника ПДВ. Дані твердження перевіряючих ґрунтуються на даних програмного комплексу «Пошуково-довідкова система» та інформаційної бази АІС «Податки». Проте належних доказів того, що відповідачем була отримана до винесення оскаржуваного рішення відповідь від органу ДПС за місцем реєстрації [PERSON] .на запит відповідача, до суду не надано. Оскільки дані Черкаської бази та бази програмного комплексу «Довідково-пошукова система», на які посилається відповідач на стор.12 акту перевірки, не можуть вважатися допустимим доказом по даній справі, то суд не приймає як доказ посилання на вказані бази даних, які не є офіційними документами. Тому твердження відповідача про безпідставне віднесення до податкового кредиту сум ПДВ по операціям з [PERSON]. не доведені документально. Щодо посилання органу податкової служби на те, що Фізична особа - підприємець [PERSON] в період здійснення господарських операцій з позивачем не був зареєстрований як платник ПДВ суд зазначає на таке. Відповідно до п.п. 25.2.2. Положення про реєстрацію платника податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України від 01.03.2000 року № 79, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 03.04.2000 року за № 208/4429 рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість за ініціативою податкового органу оформляється актом про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість за формою N 6-ПДВ. Такий акт складається у двох примірниках комісією, утвореною відповідно до розпорядження керівника податкового органу, та затверджується керівником податкового органу. В акті про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість обов'язково вказується підстава для такого анулювання з посиланням на відповідні норми Закону. Не пізніше наступного робочого дня після затвердження один примірник акта про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість надсилається податковим органом особі, реєстрацію якої анульовано, за місцезнаходженням або місцем проживання такої особи, указаним у Свідоцтві, або за наявності відомостей про комісію з припинення (ліквідатора, ліквідаційну комісію тощо) такої особи - за місцезнаходженням комісії. Примірник акта про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість вважається надісланим (врученим) платнику податку на додану вартість, якщо його надіслано листом з повідомленням про вручення або передано під розписку самому платнику податку чи представнику платника. Якщо орган державної податкової служби або пошта не може вручити платнику податку примірник акта про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість у зв'язку з незнаходженням посадових осіб, їх відмовою прийняти такий акт, незнаходженням за місцезнаходженням (місцем проживання) платника податку, то працівник того структурного підрозділу, яким надсилався такий акт, на підставі інформації від структурного підрозділу, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або на підставі іншої інформації оформляє відповідну довідку, у якій вказує причину, що призвела до неможливості вручення примірника акта про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість. Зазначена довідка разом з примірником акта про анулювання реєстрації, що не був вручений, долучається до облікової справи (реєстраційної частини) цього платника. Надалі примірник акта, що не був вручений, може бути переданий під розписку самому платнику податку чи Представнику платника в разі письмового або усного звернення їх до податкового органу, де зберігається облікова справа платника податків. Якщо анулювання реєстрації здійснюється за ініціативою податкового органу, платник податку зобов'язаний повернути податковому органу Свідоцтво та всі засвідчені копії Свідоцтва разом із супровідним листом протягом двадцяти календарних днів від дня прийняття рішення про анулювання. У цьому разі затримка в поверненні такого Свідоцтва прирівнюється до затримки в наданні податкової звітності з цього податку. Рішення про анулювання свідоцтва реєстрації платника податку на додану вартість може бути оскаржене особою, реєстрацію якої анульовано, відповідно до законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Як свідчать матеріали справи, акт про скасування свідоцтва платника ПДВ [PERSON] ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова направлений [PERSON] лише 5 жовтня 2007 року (період правовідносин позивача з [PERSON]: з 10.01.2007 р. по 01.06.2007 р.), інші докази вручення цього акту платнику податків відсутні. Чим порушено вимоги п.25.2.2. Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України №79 від 01.03.2000 року та, крім того, [PERSON] позбавлений був можливості оскаржити вказане рішення інспекції. Таким чином, відповідач не довів правомірності донарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на додану вартість та застосування штрафних санкцій відповідно. Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди серед іншого перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин справи. При розгляді даної справи судом встановлено, що оскаржуване рішення прийняття без належного обґрунтування та не на підставах, передбачених чинним законодавством України. З огляду на викладене,

Результат розгляду: granted