Рішення адміністративного суду від 2008-05-15 00:00:00+03

Даний спір адміністративному суду, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 17 КАС України Відповідно п.2 ч.2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства. Відповідно до положень глави 22 КПК України оскарженню в порядку КПК України підлягають лише постанови про порушення кримінальної справи і про відмову у порушенні кримінальної справи. Оскарження бездіяльності прокурора, слідчого щодо не прийняття рішення в порядку ст. 97 КПК України, цим кодексом непередбачено. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. 04 липня 2007 року Позивач звернувся до першого заступника Генерального прокурора України [PERSON]. із заявою про злочини для вжиття заходів у відповідності до ст. 97 Кримінального процесуального кодексу про притягнення до кримінальної відповідальності Генерального прокурора України [PERSON]. за ст. 367 КК України, заступника начальника управління нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими органів прокуратури Генеральної прокуратури України [PERSON]. за ст. 367 КК України; прокурорів першого наглядового відділу управління нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими органів прокуратури Генеральної прокуратури України [PERSON]. за ст. ст. 366, 367 КК України, [PERSON] за ст. 367 КК України; помічника прокурора Шевченківського району [PERSON]. за ст. ст. 366, 367 КК України; виконуючого обов'язки прокурора Шевченківського району м. Києва за ст. 367 КК; судді Шевченківського районного суду м. Києва [PERSON].; суддів Апеляційного суду м. Києва [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. за ст. 375 КК України. Заяву Позивача зареєстровано в Генеральній прокуратурі України 05.07.07р. Листом Відповідача від 23.07.07р. Позивача поінформовано, що підстав для вжиття заходів прокурорського реагування та прийняття рішення в порядку ст. 97 КПК України стосовно працівників органів прокуратури та суддів немає. Позивачу також роз'яснено, що його незгода з такими рішеннями, відповідно до вимог чинного законодавства, має вирішуватися в порядку кримінально-процесуального законодавства шляхом їх оскарження до вищестоящого прокурора або суду. Позивач фактично не погодився з рішеннями, прийнятими прокуратурою Шевченківського району міста Києва та Генеральною прокуратурою України, Шевченківським районним судом і Апеляційним судом міста Києва. Відповідно до частини 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ст. 97 Кримінально-процесуального кодексу України прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані приймати заяви і повідомлення про вчинені або підготовлювані злочини, в тому числі і в справах, які не підлягають їх віданню. По заяві або повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані не пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень: 1) порушити кримінальну справу; 2) відмовити в порушенні кримінальної справи; 3) направити заяву або повідомлення за належністю. Одночасно вживається всіх можливих заходів, щоб запобігти злочинові або припинити його. За наявності відповідних підстав, що свідчать про реальну загрозу життю та здоров'ю особи, яка повідомила про злочин, слід вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки заявника, а також членів його сім'ї та близьких родичів, якщо шляхом погроз або інших протиправних дій щодо них робляться спроби вплинути на заявника. Коли необхідно перевірити заяву або повідомлення про злочин до порушення справи, така перевірка здійснюється прокурором, слідчим або органом дізнання в строк не більше десяти днів шляхом відібрання пояснень від окремих громадян чи посадових осіб або витребування необхідних документів. Отже, зазначеною вище статтею встановлено вичерпний перелік рішень, які приймають прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя отримуючи заяви і повідомлення про вчинені або підготовлювані злочини, в тому числі і в справах, які не підлягають їх віданню. Крім того, повноважень прокурора оцінювати заяву з точки зору відповідності її критеріям заяви про злочин крім шляху прийняття рішення передбаченого ст. 97 КПК України, непередбачено. Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується представником Відповідача, 04.07.2007р. до Генеральної прокуратури України надійшли звернення (заяви про злочин) Позивача. За результатами розгляду звернень (заяв про злочин) Позивача від 04.07.2007р. рішення, передбачені ст. 97 КПК України, Відповідачем не приймались. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до части 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що Відповідачем не доказано правомірність його бездіяльності під час розгляду звернень Позивача, яка полягає у неприйнятті за результатами розгляду звернень рішень в порядку, передбаченому ст. 97 КПК України.

Результат розгляду: granted