Рішення адміністративного суду від 2008-01-23 00:00:00+02

Позивач - Спільне підприємство "Хлібокомбінат", в особі ліквідатора [PERSON] - звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом про визнання неправомірними дій органу ДПІ; визнання недійсними податкових повідомлень про податкову заставу які вчинені та прийняті відповідачем - визнання неправомірними дій органу ДПІ; визнання недійсними податкових повідомлень про податкову заставу. Відповідач подав заперечення на адміністративний позов, позовні вимоги заперечує. По даній справі здійснено технічну фіксацію судового процесу на комплексі "Камертон", інвентарний номер SN125318. Для створення архівної копії фонограми надано компакт-диск, серійний [NUMBER]. Головуючий доповів про зміст позовних вимог, які позивач у судовому засіданні підтримав. Відповідач надав пояснення, які повністю співпадають із позицією, яка викладена в запереченні на позовну заяву. Судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи, які подані позивачем одночасно із позовною заявою. Додатково позивач надав суду додаткові обгрунтування до позову, пояснення та уточнення. Судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи, які подані відповідачем одночасно із запереченнями на адміністративний позов. Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані ними письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково. Суд виходив з такого. Як вбачається із матеріалів справи податковим органом - Державною податковою інспекцією у Костопільському районі, правонаступником якої є Костопільська МДПІ, винесено повідомлення від 29 липня 1998 року №2540/23 на суму 59694,00 грн., від 27 серпня 1998 року №2910 на суму 16177,00 грн. та від 22.12.1998р. №5395/24 на суму 21424,00 грн. про взяття у податкову заставу всього майна та майнових прав СП «Хлібокомбінат» з моменту їх оголошення, СП «Хлібокомбінат», в особі ліквідатора [PERSON], в порядку статті 16 ЦК України звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Костопільської МДПІ на захист порушеного останньою права СП «Хлібокомбінат» вільно здійснювати власну підприємницьку діяльність та вільно розпоряджатися своїм майном та майновими правами. Зазначає, що такі права були обмежені податковим органом, що є порушенням ст.ст. 41 та 42 Конституції України. У податкову заставу було передане усе майно СП "Хлібокомбінат" та майнові права загальною вартістю 3 970 000,00 грн. у забезпечення не сплачених позивачем у встановлений законом строк податкових зобов'язань на суму 29556,78 грн. Застосування податкової застави на загальну вартість 3 970 000,00 грн. є неадекватним та неспіврозмірним по відношенню до виниклого податкового боргу на суму 29556,78 грн. Про порушення в 1998 році Костопільською МДПІ конституційних прав та його законного інтересу позивачу стало відомо з Рішення Конституційного Суду України від 24.03.2005р. (справа про податкову заставу), яким, зокрема, встановлено незаконність, неконституційність підпункту 8.2.2 пункту 8.2 статті 8 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» в частині поширення права податкової застави на будь-які види активів платника податків без врахування суми податкового боргу. Конституція України передбачає право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Не врахування адекватності суми податкового зобов'язання чи податкового боргу розміром заставлених активів платника податків, не сприяє справедливому вирішенню питань застосування права податкової застави між суб'єктами податкових правовідносин. Поширення права податкової застави на будь-які види активів платника податків, яка перевищує суму податкового зобов'язання чи податкового боргу, може призвести до позбавлені такого платника не тільки прибутків, а й інших активів, ставлячи під загрозу його подальшу підприємницьку діяльність аж до її припинення. Спірні податкові повідомлення, які досліджені в судовому засіданні, свідчать, що сума податкового боргу СП «Хлібокомбінат» протягом другого півріччя 1998 року існувала в липні, серпні та в грудні 1998 року, і знаходилася в межах від 16 тис. грн. до 60 тис. грн., в той час як у податкову заставу під вказані суми податкового боргу було взято всі активи СП «Хлібокомбінат», які згідно даними балансу за 1998 рік СП «Хлібокомбінат» становили 3 970 000,00 грн., що засвідчує неадекватність застосування податкової застави. Позивач надав суду перелік майна ліквідаційної маси СП «Хлібокомбінат», яке вказує на те, що Костопільська МДПІ мала можливість взяти у податкову заставу, в першу чергу рухоме майно на вибір, що забезпечило б повністю законний інтерес держави в отриманні податкового боргу, не призвело б до неадекватного застосування податкової застави спірними повідомленнями, та не порушило б конституційних прав позивача на вільне розпорядження своїм майном, в т.ч. вільно відчужити власне нерухоме майно - будівлю по вул. Грушевського, 29 в м. Костопіль вартістю 561049,00 грн. (далі - будівля) на сформування належної СП «Хлібокомбінату» частки статутного капіталу ТОВ ТД «Едланд» розміром 600000,00 грн.. що становило 98% статутного фонду останнього набути корпоративні права в господарському товаристві «Торговий Дім «Едланд», і таким чином, здійснювати власну підприємницьку діяльність, виконувати згідно з приписами Закону України «Про господарські товариства» та положеннями Статуту рішення засновників СП «Хлібокомбінат» від 07.12.1998р. брати участь в управлінні справами ТОВ ТД «Едланд» переважною кількістю голосів. Згідно з п. 5 Указу Президента України "Про заходи щодо підвищення відповідальності за розрахунки з бюджетами та державними цільовими фондами" від 04.03.98р. № 167/98, який був чинним на момент надіслання відповідачем оспорюваних податкових повідомлень, відчуження майна та майнових прав, які перебувають у податковій заставі, може здійснюватись лише за письмовою згодою органів ДПС за місцезнаходженням платника податків. В той же час нормами даного Указу (п.15) Кабінету Міністрів України було доручено затвердити в місячний строк порядок звернення стягнення на рухоме майно, що перебуває у податковій заставі, для погашення податкової заборгованості платника податків (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності) та реалізації такого майна. Кабінет Міністрів України постановою від 22 червня 1998 р. N 941 затвердив Порядок звернення стягнення на рухоме майно, що перебуває у податковій заставі, для погашення податкової заборгованості платника податків (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності) та реалізації такого майна. Пунктом 10 постанови КМУ від 22 червня 1998 р. N 941 визначено, що для погашення податкової заборгованості повинне виділятися майно, реалізація якого є реальною і оціночна вартість якого не перевищує трикратного розміру податкової заборгованості заставодавця. Таким чином для працівників податкового органу визначений порядок та спосіб, у який вони повинні діяти під час врегулювання таких правовідносин. За змістом частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Податкова застава застосована відповідачем спірними повідомленнями до СП «Хлібокомбінат» перевищувала розмір податкового боргу не в три рази, а набагато більше раз. Таким чином органом державної влади - державною податковою інспекцією у Костопільському районі (правонаступник - Костопільська МДПІ) та його службовими особами було перевищено свої повноваження в частині застосування податкової застави на все майно та майнові права платника податків - СП "Хлібокомбінат". В цій частині суд погоджується із позивачем, що дії Костопілької МДПІ є неправомірними. Оскільки Костопільська МДПІ застосувала чинне законодавство з порушенням конституційних прав позивача, і спірні повідомлення були видані без урахування вищезгаданих приписів чинного законодавства, то ці повідомлення є недійсними в частині, такими, що видані з порушенням закону. Зокрема суд приходить до висновку, що оскільки факт існування податкової заборгованості не заперечується ні позивачем, ні відповідачем, то повідомлення мають бути визнані нечинними в частині застосування права податкової застави, що перевищує розмір податкового зобов'язання платника податків. В іншій частині - в частині застосування права податкової застави на суму податкового зобов'язання повідомлення слід залишити чинними, і в цій частині позивачу в позові слід відмовити. Стаття 129 Конституції України визначає одними з основних засад судочинства, зокрема, законність. Пленум Верховного Суду України в пункті 2 постанови від 1 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз'яснив, що, оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Разом з тим, за чинним законодавством на захист свого цивільного права або інтересу особа може звернутись до суду з відповідною вимогою (ст. 256 ЦК України), і загальна позовна давність для цього встановлюється у три роки (ст. 71 ЦК УРСР та ст.257 ЦК України). За правилами ч. 1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Відповідач ніякими доводами чи доказами факту неадекватного застосування податкової застави оспорюваними податковими повідомленнями до СП «Хлібокомбінат» не спростував, заперечень окрім щодо строків позовної давності не надав. Про порушення неадекватним застосуванням податкової застави свого права вільно розпоряджатися своїм майном і здійснювати власну підприємницьку діяльність відповідно до положень Статуту та рішень засновників, СП «Хлібокомбінат» стало відомо лише після опублікування рішення Конституційного Суду України від 24.03.2005р. Таким чином, строк позовної давності щодо предмету спору у даній справі почався з моменту опублікування вищезгаданого рішення Конституційного Суду України, і за приписами чинного законодавства ще не сплив. Аналогічна правова позиція викладена у роз'ясненнях Вищого арбітражного суду України від 16.04.1993р. №01-6/438 з наступними змінами та доповненнями (п.13): «До позовів про визнання недійсними актів державних чи інших органів застосовується загальний строк позовної давності. Акти державних та інших органів зачіпають майнові і пов'язані з ними особисті немайнові права та охоронювані законом інтереси юридичних осіб. У зв'язку з тим, що законодавство розглядає визнання недійсними актів державних та інших органів, що не відповідають чинному законодавству, як засіб захисту цивільних прав, до позовних заяв юридичних осіб про визнання недійсними таких актів застосовуються строки позовної давності, передбачені статтею 71 Цивільного кодексу України», Також у роз'ясненнях Вищого арбітражного суду України від 12.05.1995р. №02-5/451 з наступними змінами та доповненнями (абзац третій п.9) зазначено, що ж до позовів про визнання недійсними актів податкових органів, то їх подання є формою захисту цивільних прав, тому до таких позовів повинен застосовуватись загальний строк позовної давності, передбачений статтею 71 Цивільного кодексу України. З огляду на вищевикладене суд прийшов до висновку, що позовні вимги підлягають до задоволення частково.

Результат розгляду: denied