Рішення адміністративного суду від 2008-02-27 00:00:00+02

Звернувшись до суду, позивач посилається, що він 15.01.2008 року звернувся до відповідача з заявою про встановлення статусу інваліда війни з видачею відповідного посвідчення відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно якого до інвалідів війни належать особи, які залучалися до складу формувань Цивільної оборони та які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов»язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Зазначає, що до заяви яку він подав були приєднані копії документів, що підтверджують даний статус. Своїм листом від 22.01.2008 року за № 06-29-82 відповідач відмовив йому у наданні статусу інваліда війни, посилаючись на безпідставність вимог та роз»яснення Міністерства праці, яка є необґрунтованою та незаконною виходячи з наступного. В 1986 році він працював на посаді водія Чорнобильського районного об»єднання «Сільгоспхімія». Відповідно до діючого на той час Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів № 1111 від 18.03.1976 року, наказу начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року на підприємствах Чорнобильського районного об»єднання «Сільгоспхімія» були створені невоєнізовані формування Цивільної оборони. На виконання рішення Урядової комісії, за вказівками представників Штабів ЦО СРСР та УРСР, відповідно до районного плану Цивільної оборони, розпорядженням начальника ЦО Київської області № 2 від 30.04.1986 року та № 52 від 19.05.1986 року починаючи з 27.04.1986 року по 05.05.1986 року він був залучений до виконання спеціальних службових заходів із завантаженням в мішки піску на кар»єрі с. Лельов в автотранспорт, доставкою мішків на аеродром та завантаженням у вертольоти, які скидали його на зруйнований аварією енергоблок Чорнобильської АЕС. 19.01.2004 року йому встановлена ІІ група інвалідності (довічно). Причина інвалідності - захворювання пов»язане з роботами по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Просить суд зобов»язати відповідача встановити йому статус інваліда війни та видати підтверджуюче даний статус посвідчення. Будучи належним чином повідомленим, позивач в попереднє судове засідання не з»явився та подав заяву, якою позов підтримав та просив розглянути справу у його відсутності при попередньому судовому засіданні. Не направив свого представника у судове засідання і відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, направивши натомість до суду заяву, якою просив розглянути останній у відсутності його представника при попередньому судовому засіданні. Суд ухвалив провести розгляд спору по суті у попередньому судовому засіданні, що узгоджується з вимогами ст.121 КАС України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач в 1986 році працював на посаді водія Чорнобильського районного об»єднання «Сільгоспхімія». Відповідно до діючого на той час Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів № 1111 від 18.03.1976 року, наказу начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року на підприємствах Чорнобильського районного об»єднання «Сільгоспхімія» були створені невоєнізовані формування Цивільної оборони. На виконання рішення Урядової комісії, за вказівками представників Штабів ЦО СРСР та УРСР, відповідно до районного плану Цивільної оборони, розпорядженням начальника ЦО Київської області № 2 від 30.04.1986 року та № 52 від 19.05.1986 року починаючи з 27.04.1986 року по 05.05.1986 року позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а саме: був залучений до виконання спеціальних службових заходів із завантаженням в мішки піску на кар»єрі с. Лельов в автотранспорт, доставкою мішків на аеродром та завантаженням у вертольоти, які скидали його на зруйнований аварією енергоблок Чорнобильської АЕС. 19.01.2004 року позивачу була встановлена ІІ група інвалідності (довічно). Причина інвалідності - захворювання пов»язане з роботами по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Викладене підтверджується наявними у справі та оглянутими у судовому засіданні письмовими доказами, якими є: § Посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 на ім.»я позивача; § Копія вкладки № [NUMBER] до посвідчення громадянина (ки), який (яка) постраждав (ла) внаслідок Чорнобильської катастрофи; § Копія витягу з акту огляду МСЕК серії КИО-1 № 216866 від 18.01.2004 року. Відповідно до п. 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою КМ України № 302 від 12.05.1994 року, «Посвідчення інваліда війни» видаються пенсіонерам, які отримують пенсії в органах Пенсійного фонду, органами праці та соціального захисту населення. Судом встановлено, що 15.01.2008 року позивач звернувся до відповідача з заявою про встановлення статусу інваліда війни. Листом від 22.01.2008 року за № 06-29-82 відповідач дав роз»яснення позивачу про причини незадоволення його заяви, мотивуючи це тим, що згідно роз»яснень Міністерства праці згідно з яким статус інваліда війни встановлюється на підставі довідки, яка містить інформацію про наказ чи розпорядження органу Цивільної оборони від 1986 року про залучення особи до формувань ЦО та документів про роботу, яку виконував член воєнізованого (невоєнізованого) формування ЦО під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також довідки МСЕК про встановлення інвалідності внаслідок захворювання, пов»язаного з виконанням службових обов»язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно якого до інвалідів війни належать особи, які залучалися до складу формувань Цивільної оборони та які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов»язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Як встановлено судом позивач був залучений до складу формувань Цивільної оборони та став інвалідом внаслідок захворювання, пов»язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, а тому відповідно до вказаної норми має право на встановлення статусу інваліда війни і на отримання документа, що підтверджує зазначений статус. Таким чином, враховуючи вкладене, суд приходить до висновку, що слід зобов»язати відповідача надати позивачу статус інваліда війни. На підставі ст.4 Декрету КМ “Про державне мито” позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави.

Результат розгляду: granted