Рішення адміністративного суду від 2008-04-17 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 20.12.07 р. державним виконавцем ВДВС Білогірського РУЮ винесена постанова про стягнення з нього виконавчого збору в сумі 2015 грн. 76 коп. в зв'язку з тим, що він добровільно не виконав вироку Білогірського райсуду від 02.08.04 р. в частині відшкодування заподіяної шкоди в сумі 20157 грн. 56 коп. Постановою держвиконавця від 27.12.07 р. відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеної постанови. Позивач просить визнати дії начальника ВДВС Білогірського РУЮ неправомірними та скасувати постанову від 20.12.07 р. про стягнення виконавчого збору та постанову від 27.12.07 р. про відкриття виконавчого провадження, оскільки вони є протиправними та незаконними, зважаючи на рішення Білогірського райсуду від 07.02.07 р., згідно якого на стягувача переведено права та обов'язки боржника співвласника житлового будинку, повністю зменшено суму боргу та відкликано виконавчий лист. В ході судового розгляду позивач підтримав свої вимоги, пояснив, що з 2004 року він відбував покарання у вигляді обмеження волі, жодних постанов з пропозиціями добровільно виконати вирок суду від ДВС до нього не надходили. Борг згідно виконавчого листа погашено за рішенням суду шляхом передачі стягувачу майна, виконавча служба про це навіть не знала. Постанову від 27.12.07 р. про відкриття виконавчого провадження про стягнення суми виконавчого збору отримав через кілька днів після 27 грудня, з постановою про стягнення виконавчого збору від 20.12.07 р. ознайомився у відділі ДВС пізніше, однак самої постанови з пропозицією добровільно сплатити виконавчий збір він не отримував. Незаконність дій начальника відділу ДВС вбачає у відмові задовольнити його заяву про скасування постанови старшого виконавця про відкриття виконавчого провадження. Представник відповідача Муляр Р.П. позов не визнав і пояснив, що 04.11.2004 р. на виконання надійшов виконавчий лист про стягнення з позивача збитків, було відкрито виконавче провадження, проводилися розшукові дії, здійснювався вихід до місця проживання боржника, був проведений опис квартири, держвиконавець звертався до суду з поданням про виділення частки житла боржника в натурі. Боржник свій борг добровільно не сплатив. Згідно статті 46 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про стягнення виконавчого збору може бути винесена в будь-який час протягом виконавчого провадження. Пояснив, що Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено направлення учасникам провадження документів рекомендованою кореспонденцією, лише простою. Просив позов залишити без задоволення в зв'язку з пропуском позивачем строку на звернення до адміністративного суду, передбаченого ст. 181 КАС України. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вбачаються підстави для часткового задоволення позову. Виконавче провадження по виконанню в/л № 1-41 від 02.08.04 р. відкрито 04.11.2004 р., а закінчено 21.12.2007 р. згідно постанови держвиконавця від 21.12.07 р., на підставі п. 8 ст. 37 Закону в зв'язку з повним виконанням рішення згідно виконавчого листа. Дана постанова була винесена на підставі вимоги Білогірського райсуду від 15.03.07 р. за вих. № 283, отримана відділом ДВС 16.03.07 р., про що свідчить запис за № 260 в розносній книзі суду, хоча зареєстрована у відділі ДВС лише 05.12.07 р. Незважаючи на отримання вимоги Білогірського райсуду про повернення виконавчого листа № 1-41/2004 р. від 02.08.04 р. в зв'язку з погашенням боргу шляхом передачі боржником майна стягувачу, держвиконавець своєю постановою від 20.12.07 р. виносить постанову про стягнення з позивача виконавчого збору, а наступного дня закінчує виконавче провадження по виконанню в/л № 1-41/2004 р., постанову про стягнення виконавчого збору виводить у окреме провадження. Згідно ст. 7 Закону України "Про виконавче провадження" держвиконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності з законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав і законних інтересів громадян і юридичних осіб. Державний виконавець, винісши постанову про стягнення виконавчого збору уже після витребування судом виконавчого листа порушив вимоги ст. 46 Закону, якою передбачено, що така постанова виноситься при першому надходженні виконавчого документа на виконання в разі невиконання рішення у строк, встановлений для його добровільного виконання. А тому, зважаючи на вимоги ст.ст. 3, 19, 46 Закону України "Про виконавче провадження", постанова про стягнення виконавчого збору не могла бути винесена після закінчення виконавчого провадження на виконання рішення суду, виконавче провадження по виконанню постанови про стягнення виконавчого збору, відповідно, також відкрито безпідставно. Крім того, ч. 1 ст. 46 Закону передбачено, що виконавчий збір вираховується від фактично стягненої суми, в даному ж випадку рішення виконано шляхом передання майна боржником не внаслідок звернення стягнення на його майно згідно глави 5 Закону, а внаслідок передання майна боржником стягувачу з проведенням відповідного перерахунку боргу в порядку, передбаченому ст. 366 ЦК України. Щодо вимог представника відповідача про пропуск строку для оскарження, то, як вбачається з матеріалів справи, позивачеві була направлена лише постанова від 27.12.07 р. про відкриття виконавчого провадження, яку він безрезультатно оскаржив до начальника ВДВС. Постанова про стягнення виконавчого збору від 20.12.07 р. в порушення вимог ч. 5 ст. 46 Закону України "Про виконавче провадження", позивачеві взагалі не була направлена, він був позбавлений можливості її оскаржити, а тому і строк для її оскарження не був пропущений. Позов, щодо визнання дій начальника ДВС Білогірського РУЮ неправомірними, підлягає задоволенню лише в частині затвердження постанови державного виконавця від 20.12.07 р. про стягнення виконавчого збору. При вирішенні справи враховано також вимоги ст. 9 КАС України, згідно якої органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені законодавством України.

Результат розгляду: partial