Рішення адміністративного суду від 2008-03-17 00:00:00+02

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 06.02.2006 №91-к [PERSON] з 24.01.2006 призначено за конкурсом зі строком випробування у 3 місяці на посаду начальника відділу Контролю виконання Департаменту звернень та контролю виконання. 23.08.2006 [PERSON] подав до Міністерства праці та соціальної політики України заяву з проханням звільнити його за угодою сторін з 08.09.2006. Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.09.2006 №751-к звільнено [PERSON] - начальника відділу Контролю виконання Департаменту звернень та контролю виконання за угодою сторін, п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Відповідач звернувся до суду з заявою, в якій просить відмовити позивачу в задоволенні позову в зв'язку з закінченням на момент подачі позову строку звернення до суду за вирішенням трудових спорів та строку звернення до адміністративного суду. Як видно з матеріалів справи, позовну заяву [PERSON] подано до Окружного адміністративного суду міста Києва лише 18.09.2007. Згідно ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. З матеріалів справи видно, що листами Міністерства праці та соціальної політики України від 10.09.2006 №09-372, від 21.09.2006 №09-415, 25.09.2006 №09-502, які надсилалися за адресою позивача, позивача повідомлено про те, що наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.09.2006 №751-к його звільнено з посади начальника відділу Контролю виконання Департаменту звернень та контролю виконання згідно п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Крім того, акт від 18.09.2006, складений начальником управління кадрового забезпечення В.Трофименком, головним спеціалістом С.Іваненком та представником профспілкового комітету Л.Маньковою, яким засвідчено, що 18.09.2006 [PERSON] був на особистому прийомі у начальника управління кадрового забезпечення Міністерства праці та соціальної політики України і відмовився отримати трудову книжку в зв'язку із звільненням, свідчить про те, що [PERSON] до цього моменту знав про звільнення оскаржуваним наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.09.2006 №751-к. Судом також приймається до уваги, що позивач не звертався до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду в порядку, визначеному ч. 2 ст. 100, ст. 102 КАС України та ст. 234 Кодексу законів про працю України, а також не надав суду жодних доказів на підтвердження існування таких обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Результат розгляду: denied