Рішення адміністративного суду від 2008-08-26 00:00:00+03

27 травня 2008 року ФОП [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати недійсним (нечинним) рішення Південної МДПІ у м. Кривому Розі від 23.11.2007 [NUMBER] про застосування до нього фінансових санкцій в сумі 4176, 60 грн. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що відповідачем порушений порядок організації та проведення перевірки, з боку працівників ДПІ мало місце порушення чинного законодавства під час проведення перевірки, а тому докази, одержані з порушенням закону, не повинні братися до уваги. Крім того, висновки перевірки є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам. Представник відповідач позов не визнав, пояснюючи, що дії працівників ДПІ були правомірними та законними, сама перевірка організована та проведена згідно з чинним законодавством, а тому позов не підлягає задоволенню. Дослідивши чинне законодавство, матеріали справи та доводи сторін суд доходить висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 21.11.2007 року працівниками Південної МДПІ у м. Кривому Розі була проведена перевірка господарської одиниці - магазину «Арго-5», який належить фізичній особі-підприємцю [PERSON], щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності. За результатами перевірки складено Акт [NUMBER] від 21.11.2007, яким встановлено невідповідність наявної в магазині готівки денному звіту РРО, а також здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності відповідних ліцензій. За результатами розгляду Акту перевірки відповідачем прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 23.11.2007 [NUMBER], згідно з яким позивач повинен сплатити суму штрафних санкцій 4176, 60 грн. Суд зазначає, що відповідно до п.1 ч.1 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків). Статтею Стаття 11-1 Закону встановлені підстави та порядок проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів). Згідно з ч. 4 цієї статті право на проведення планової виїзної перевірки платника податків надається лише у тому випадку, коли йому не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення. Позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, зазначених в частині 6 зстатті 11-1 азначеного Закону. Позаплановими перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених законами України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а в інших випадках - за рішенням суду (ч.7. ст.11-1). В частині 8 статті 11-1 Закону зазначено, що позапланова виїзна перевірка здійснюється на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом. Статтею 16 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону. Планова перевірка здійснюється органами, уповноваженими законом нараховувати або стягувати податки і збори (обов'язкові платежі) з осіб, що використовують спрощену систему оподаткування згідно з пунктами 5 - 9 статті 9 цього Закону. Така перевірка здійснюється не частіше одного разу за наслідками звітного календарного року, але не раніше строків, визначених законодавством для подання річного податкового звіту (декларації) такими особами з такого податку. Будь-яке податкове або адміністративне нарахування, здійснене з порушенням цього правила, вважається незаконним та не підлягає виконанню. Позапланова перевірка, що провадиться уповноваженими контролюючими органами стосовно осіб, визначених у частині другій цієї статті, може здійснюватися виключно на підставі постанови слідчого, органу дізнання або відповідно до рішення суду. Планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України. Забороняється проведення перевірок осіб, визначених у пунктах 5 - 9 статті 9 цього Закону, щодо діяльності, передбаченої лише цим Законом іншими державними органами, ніж ті, що визначені контролюючими органами згідно із законодавством України. Із норм, викладених в ст. 11-2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» випливає, що посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку: 1) направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби; 2) копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення. Представником відповідача не доведено який саме законодавчий акт, крім Закону України «Про державну податкову службу в Україні», регулює питання щодо порядку організацій та проведення податковим органом планових або позапланових перевірок з питань застосування РРО. За таких умов суд доходить висновку, що саме вищезазначений закон є єдиним законодавчим актом, який регулює порядок проведення податковими органами планових та позапланових перевірок. Виходячи з аналізу зазначених норм чинного законодавства суд доходить висновку, що з боку податкового органу при організації та проведенні перевірки мали місце порушення вимог чинного законодавства. Висновки суду цілком збігаються з позицією Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, викладеною в листі від 13.10.2005 №8948. На підставі цього суд доходить висновку про неправомірність проведеної податковим органом перевірки ФОП [PERSON], у зв'язку з чим Акт, складений за результатами такої перевірки, не може бути підставою для прийняття рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій. Крім того суд доходить висновку, що працівниками ДПІ під час проведення перевірки не встановлено природу готівкових коштів, які знаходилися в приміщення магазину, а тому висновки, викладені в Акті, є необґрунтованими та не доведеними відповідачем в судовому засіданні. Судом при цьому встановлено, що позивач здає в оренду частину приміщення (магазину) іншій фізичній особі-підприємцю. Відповідач не довів жодними доказами, що посадовими особами МДПІ було здійснено перевірку діяльності саме позивача по справі. З урахуванням сукупності викладених обставин суд доходить висновку про задоволення позовної заяви.

Результат розгляду: granted