Рішення адміністративного суду від 2008-05-19 00:00:00+03

14 березня 2008 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини 3021 звернулася [PERSON], в якій просила визнати протиправною бездіяльність відповідача у вигляді невиплати їй грошової компенсації за продовольче забезпечення; стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки за не отримане нею продовольче забезпечення у розмірі 17292 грн. 46 коп.; визнати протиправною бездіяльність відповідача у вигляді невиплати їй грошової компенсації замість не отриманого нею речового забезпечення; стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки за не отримане нею речове забезпечення у розмірі 1117 грн. 30 коп.; всі витрати, пов'язані із розглядом цього позову у суді, покласти на відповідача. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 11 березня 2000 року, з моменту прийняття Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», від 17 лютого 2000 року, в порушення чинного законодавства позивачу не видавався продовольчий пайок, не отримувалось нею речове забезпечення і не проводилась замість нього грошова компенсація, тому вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Представники сторін в судове засідання не з'явилися, подали до суду письмові заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Представник відповідача також в заяві зазначив про визнання позову. Дослідивши чинне законодавство, матеріали справи та доводи сторін, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] з 24 грудня 1999 року проходила службу на посаді діловода служби КЕЧ військової частини 3021 у м. Дніпропетровську. 26 грудня 2003 року наказом № 263 командира військової частини 3021 позивачка була звільнена з військової служби за віком. Статтею 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» гарантовано військовослужбовцям право на одержання за рахунок держави грошового забезпечення, а також на речове майно і продовольчі пайки або, за їх бажанням, грошову компенсацію замість них. Проте Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17 лютого 2000 року було призупинено дію ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно з зазначеним Законом України дію частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» було призупинено в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців). Закон України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» не скасовано та не визнано неконституційним у встановленому законом порядку. Суд також доходить висновку, що не має законних підстав прийняти визнання відповідачем позову, оскільки відповідно до ч.4 ст.112 КАС України суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси. На підставі викладено позивачу необхідно відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки відсутні правові підстави для виплати компенсації за продовольчий пайок.

Результат розгляду: denied