Рішення адміністративного суду від 2008-09-05 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він являється інвалідом війни 2 групи, що підтверджується відповідним посвідченням. Відповідно до ст. 13 ч.5 Закону України “ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” йому до 5 травня повинна виплачуватись щорічна одноразова грошова допомога в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком . Але всупереч діючому законодавству виплата була проведена в нижчому розмірі. Фактично йому було недооплачено за 2007 рік 2888грн. ( 406 х 8) -360 грн. Дану суму позивач просить зобов'язати донарахувати та виплатити відповідача, одночасно визнавши дії відповідача щодо відмови такого недорахування неправомірними. Представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав позовні вимоги, уточнив , позов просив задоволити, пославшись на наведені вище обставини. Зобов'язати відповідача донарахувати та виплатити на користь позивача недооплачену щорічну допомогу до 5 травня за 2006-2007 рік в розмірі 5462.48 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про причини неявки до суду не повідомляв. Суд, юридично оцінивши докази, вважає за необхідне позов задоволити . Виходячи з того, що зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Конституцією України-ст. 64 в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк, а також того, що у випадку колізії в діючому законодавстві між Законом та нормами підзаконного нормативного акту, застосуванню підлягають норми закону , суд вважає за доцільне при вирішенні даного спору застосувати норми Закону “ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та норми Конституції України, яка має найвищу юридичну силу і норми якої є нормами прямої дії. . Таким чином позивачу мали бути проведені виплати в розмірі 8 мінімальних заробітних плат , тому суд стягує з розрахунку 410.06х 8 -360 = 2920.48грн. В той же час суду не подано доказів щодо часу, коли позивачу стало відомо про порушення його прав. А тому суд вважає за доцільне застосувати ст. 99 КАС, яка передбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied