Рішення адміністративного суду від 2008-09-02 00:00:00+03

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Харків - Капітал” (далі - ТОВ «Харків-Капітал»), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить винести рішення про визнання податкового повідомлення-рішення № 0001601720/0 від 8.10.2007р., податкового повідомлення-рішення від 1.11.2007р. № 0001601720/1, податкового повідомлення-рішення від 14.01.2008р. № 000160172/2 та першої податкової вимоги № 1/152 від 5.02.2008р., винесені Державною податковою інспекцією у Комінтернівському районі м. Харкова (далі - ДПІ у Комінтернівському районі) недійсними, судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що штрафні санкції застосовані відповідачем при відсутності порушень податкового законодавства, висновки, зроблені у акті перевірки, безпідставні та не відповідають фактичним обставинам; податкова вимога виставлена до закінчення адміністративного оскарження по неузгодженому зобов'язанню. Позивач вважає, що відповідачем при проведенні перевірки безпідставно не було враховано, що грошові кошти, виплачені 03.12.2004 р. з каси підприємства в сумі 18500грн., є інвестиційним доходом учасників ТОВ "ТД "Петров та Компанія" - фізичних осіб, які на підставі договорів купівлі-продажу продали свої частки у статутному капіталі на користь ТОВ "Харків-Капітал". В судовому засіданні представник позивача надав суду уточнення позовних вимог та просив суд визнати недійсними податкове повідомлення-рішення № 0001601720/0 від 08.10.2007р., податкове повідомлення-рішення від 01.11.2007р. № 0001601720/1, податкове повідомлення-рішення від 14.01.2008р. № 000160172/2 в частині основного платежу в розмірі 2405,00 грн. та штрафних санкцій в розмірі 4810,00 грн., всього в розмірі 7215,00 грн. Відповідач, ДПІ у Комінтернівському районі, заперечує проти адміністративного позову ТОВ "Харків-Капітал" та вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. В обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на те, що фахівцями ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова була проведена виїзна планова перевірка ТОВ "Харків-Капітал" (код ЄДРПОУ 32562659) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2004р. по 31.03.2007р. (Акт перевірки від 21.09.2007р. №2917/23-104/32562659). Перевіркою встановлені порушення ТОВ "Харків-Капітал", крім іншого, наступних норм чинного законодавства: п.п.6.3.2 п.6.3 ст.6 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" (застосування податкової соціальної пільги без наявності заяви на її застосування); п.1.3 ст.1, п.п.4.2.13 п.4.2 ст.4, п.п.9.6.2 та п.п.9.6.6 п.9.6 ст.9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" (не включення податковим агентом до складу оподатковуваного доходу дохід отриманий фізичними особами). На підставі висновків акту перевірки 14.01.2008р. обґрунтовано винесено податкове повідомлення-рішення №0001601720/2 (від 08.10.2007р. №0001601720/0, від 01.11.2007р. №0001601720/1), яким ТОВ "Харків-Капітал" визначено податкове зобов'язання в загальній сумі 7287,00грн. (основний платіж -2429,0грн., штраф - 4858,0грн.). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, зважаючи на таке. З 17.08.2007р. по 13.09.2007р. головним державним податковим ревізором-інспектором 2 рангу відділу документальних перевірок суб'єктів господарювання - юридичних осіб управління аудиту юридичних осіб Золочевською О.В. та головним державним податковим ревізором-інспектором 2 рангу відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб Івасенко М.Ф. проведена виїзна документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ТОВ "Харків-Капітал" вимог податкового, іншого законодавства за період з 01.04.2004р. по 31.03.2007р. За результатами перевірки складено Акт перевірки від 21.09.2007р. № 2917/23-104/32962659, на підставі якого 08 жовтня 2007 року Начальником Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі міста Харкова було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій № 0001601720/0. Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку. За результатами розгляду скарг, вимоги позивача задоволенні не були та винесені податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій № 0001601720/1 від 01.11.2007р., № 0001601720/2 від 14.01.2008р. 05.02.2008р. ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова виставила першу податкову вимогу № 1/152 та включила активи підприємства у податкову заставу. Перевіркою встановлено, що 03 грудня 2004р. з каси підприємства було видано грошові кошти, всього у сумі - 18 500,0 грн., а саме: [PERSON] (громадянин Росії) відповідно до видаткового касового ордеру № 38 від 03.12.04р. видано 9435,0 грн.; [PERSON] (громадянка Росії) відповідно до видаткового касового ордеру № 39 від 03.12.04р. видано 4440,0 грн.; [PERSON] відповідно до видаткового касового ордеру № 40 від 03.12.04р. видано 4625,0 грн. Виплата зазначених сум здійснена відповідно до умов договорів купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Торговий Дім «Петров та компанія» від 27.10.2004 р. Як свідчать матеріали справи, [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі - продавці) 27.10.2004 р. уклали договори купівлі-продажу з позивачем частки в статутному капіталі ТОВ «Торговий Дім «Петров та компанія». Копії зазначених договорів були надані перевіряючим під час проведення перевірки. Умовами зазначених договорів встановлено, що кожен з продавців є власником частки в розмірі 4625 (чотири тисячі шістсот двадцять п'ять) грн. 00 коп., що у процентному відношенні складає 25% статутного капіталу Товариства. Продавець за договором продає вказану частку, а покупець придбаває та зобов'язується сплатити ціну цього договору за описану частку. За умовами договору вартість частки, яка передається покупцеві за договором, визначена сторонами в розмірі 4625 грн. Пунктом 2.1 зазначеного договору визначено, що перехід права власності на частку, яка є предметом договору відбувається з моменту підписання сторонами договору. Покупець виплачує продавцю договірну ціну частки у розмірі, передбаченому умовами договору у строк не пізніше одного банківського дня з моменту здійснення державної реєстрації відповідних змін у статутних документах Товариства. Згідно з рішенням зборів учасників, затвердженого протоколом від 27.10.2004р., громадяни [PERSON], [PERSON], [PERSON] вийшли зі складу засновників ТОВ "Торговий Дім "Петров та Компанія", матеріальних та інших претензій до Товариства не мають, та відступають свою частку у статутному капіталі на користь ТОВ "Харків-Капітал". Зміни до статуту Товариства в зв'язку із зміною його засновників зареєстровані 16.11.2004 р. Державним реєстратором Ленінської районної у місті Севастополь державної адміністрації Федоренко І.В. за № 10771050001000323. Згідно з вимогами ч.1 ст. 205 Цивільного Кодексу України правочин може вчинятися усно або у письмовій формі. Відповідно до ч.2 ст. 207 Цивільного Кодексу України та ч.1 ст. 181 Господарського Кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами та скріплений печаткою. Відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 208 Цивільного Кодексу України у письмовій формі належить вчиняти правочин між юридичним особами. Згідно з ч.1 ст. 638 Цивільного Кодексу України та ч.8 ст. 181 Господарського Кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.3 ст. 180 Господарського Кодексу України істотними умовами господарського договору є предмет, ціна та строк дії договору. Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного Кодексу України зміст договору становить умови, визначенні на розсуд сторін і погоджені ними, та умови які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.4 ст.639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Дослідивши зазначені договори, заслухавши пояснення сторін суд вважає, що договори купівлі-продажу укладені відповідно до вимог чинного законодавства та відповідають вимогам ч.1 ст.205, ч.2. ст.207, ч.1 ст.208, ч.1 ст. 638, ч.3 ст.639 ЦК України, ст.ст. 179, 180, 181 ГК України. Сторонами за договором погоджені всі істотні умови і досягнута домовленість щодо їхнього виконання. Судом не встановлені факти, які свідчили б про те, що зміст договору не відповідає дійсним намірам сторін, а тому посилання відповідача на те, що ці договори не є договорами купівлі-продажу часток у статутному фонді судом до уваги не приймаються. Судом не приймаються до уваги посилання представників відповідача на той факт, що сторони за зазначеними договорами купівлі-продажу не внесли частки до статутного фонду в повному обсязі, оскільки предметом перевірки є питання дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства, а не дослідження правомірності чи неправомірності укладеної угоди. На момент проведення перевірки та судового розгляду, договори купівлі-продажу не визнані у встановленому порядку недійсними, суд не розцінює їх як нікчемні, а тому не можуть ігноруватись ні відповідачем, ні будь-ким іншим. Посилання відповідача на той факт, що протоколом Зборів Учасників ТОВ "ТД "Петров та Компанія" від 27.10.04 р. не зазначено якою часткою статутного капіталу володів кожен із учасників, та не зазначена ціна, за яку учасники відступають свої частки статутного капіталу, судом до уваги не приймаються, оскільки діючим законодавством визначено, що відповідно до частини другої статті 82 та частини третьої статті 88 Господарського кодексу України відомості, зокрема, про розмір часток кожного з учасників, розмір, склад та порядок внесення ними вкладів повинен містити статут товариства з обмеженою відповідальністю. Обов'язку зазначення цих відомостей у протоколі зборів учасників товариства чинним законодавством не передбачено. Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Згідно з п. 2.3.4 „Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, ва­лютного та іншого законодавства", затвердженого Наказом №327 від 10.08.2005 р. не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів… . Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що обов'язку у позивача перевіряти статут або зміни до статуту іншого товариства чинним законодавством не передбачено, угоди посвідчені нотаріально, а зустрічної перевірки ТОВ «Торговий Дім «Петров та компанія» органом податкової служби щодо дослідження статутних документів товариства не проводилося. Таким чином, суд зазначає, що висновок акту перевірки щодо відсутності у фізичних осіб ([PERSON], [PERSON], [PERSON]) права продавати свою частку у статутному фонді товариства у зв'язку з неповним внесенням її до статуту ТОВ «Торговий Дім «Петров та компанія» ґрунтується на припущеннях перевіряючих. Таким чином, дохід, отриманий [PERSON], [PERSON], [PERSON] являється їх інвестиційним доходом, а тому оподаткування інвестиційного прибутку ведеться відповідно до вимог ст. 9 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003р. № 889-1 У, в п. п. 9.6.1 п. 9.6 якого вказано, що облік фінансових результатів операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Тобто, [PERSON], [PERSON], [PERSON], які отримали інвестиційний прибуток повинні відповідно до п.1.15 ст. 1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" як податкові агенти повинні самостійно нараховувати, утримувати та сплачувати податок з фізичних осіб до бюджету, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону. Позивач таких зобов'язань відносно фізичних осіб [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не має, не є платником податку, між ними не укладалися угоди щодо визначення податкового агенту, тому донарахування податку з доходів фізичних осіб та штрафних санкцій підприємству є безпідставним. З огляду на викладене,

Результат розгляду: granted