Рішення адміністративного суду від 2008-09-18 00:00:00+03

До суду надійшов адміністративний позов [PERSON]до Управління праці та соціального захисту населення Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманої одноразової компенсації. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та пояснив, що він є інвалідом другої групи, внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Відповідно до вимог Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” він має право на одноразову компенсацію у розмірі 45 мінімальних заробітних плат. Таким чином, у 2008 році йому належало до виплати 19800 грн., але фактично Управлінням було сплачено лише 284,40 грн. Просив суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у виплаті одноразової компенсації. Стягнути на його користь недоотримані суми вказаної допомоги у розмірі 19515,60 грн. Представник відповідача - Тверженкова І.А., що діє на підставі довіреності у судовому засіданні вимоги позовної заяви [PERSON] не визнала та пояснила, що позивач є інвалідом другої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст. 48 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Йому як інваліду другої групи передбачена одноразова компенсація у розмірі сорока п'яти мінімальних заробітних плат. Але, згідно з вимогами ч. 2 ст. 95 Конституції України, Законом України “Про державний бюджет України” визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Щорічно надається допомога на оздоровлення у розмірах, встановлених Постановою КМУ - в межах бюджетних призначень, встановлених Законом України “Про державний бюджет”. Виплата одноразової компенсації здійснюється для інвалідів другої групи у розмірі 284,40 грн., які були отримані [PERSON]Також частиною другою ст. 4 Бюджетного кодексу України встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України та Закону України “Про державний бюджет України”. Управління праці та соціального захисту населення у своїй діяльності керуються Конституцією України та Законами України, актами Президента України, постановами КМУ, наказами міністерства праці та соціального захисту населення, наказами Головного управління та обласної державної адміністрації. Збільшення розміру виплат і допомог, передбачених законом, можливе за умови суттєвого збільшення фінансування з державного бюджету, який приймається Верховною радою України. Таким чином, виходячи з фінансових можливостей Державного бюджету України вважає позов [PERSON] задоволеним, тому просила суд відмовити у його задоволенні. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради як часник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і є інвалідом другої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Відповідно до вимог ст. 48 вказаного Закону одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами другої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи становить 45 мінімальних заробітних плат. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності. Відповідно до витягу з акту огляду МСЕК [PERSON] встановлена друга група інвалідності 23.07.2007 року (а.с. 3). Станом на 01.07.2008 р. розмір мінімальної заробітної плати становив 440 грн. Таким чином, розмір одноразової компенсації, яка підлягає виплаті [PERSON] становить 440 грн. х 45 = 19800 грн. В порушення зазначених норм відповідачем одноразова компенсація у вказаному розмірі позивачеві не була нарахована та сплачена. Фактично [PERSON] виплачена компенсація - 284,40 грн. - у розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України з урахуванням змін, внесених до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” Законом України “Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України”. Але, рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22.05.2008 р. у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо предмета та змісту закону про державний бюджет України деякі положення Закону України “Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України” визнано такими, що не відповідає Конституції України (у тому числі положення п. 28 розділу ІІ - що стосується одноразової компенсації учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами). Крім того, в своєму рішенні № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року Конституційний суд України роз'яснив, що закон про Державний бюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими Законами України. Так, відповідно до принципу верховенства права та законності суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст в спрямованість держави. Крім того, як роз'яснено постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 року “Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя”, судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної ради України, постанови і розпорядження Кабінету міністрів України), підлягають оцінці на відповідність як Конституції України так і закону. З огляду на наведене, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови позивачу під час нарахування позивачеві одноразової компенсації у розмірі меншому від сорока п'яти мінімальних заробітних плат за 2008 рік є неправомірними. З урахуванням фактично виплаченої компенсації, розмір недоотриманої становить 19800 грн. - 284,40 грн. = 19515,60 грн. На підставі викладеного, суд вважає що вимоги позивача до Управління праці та соціального захисту населення Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманих сум одноразової компенсації підлягають задоволенню.

Результат розгляду: granted