Рішення адміністративного суду від 2009-09-17 00:00:00+03

Як вбачається з матеріалів справи, 12.03.2008 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «МТМ-ЛУЧ»та компанією «NORTEX TRADE LIMITED»ltd Лондон було укладено контракт № 4/018 на поставку товару, а саме металопрокату оцинкованого. Сторонами цього контракту була встановлена ціна за 1 тонну прокату -1012 доларів США. На виконання умов контракту товар був поставлений вагоном № 63398408 згідно ВМД № 125000007/2008/412348 від 15.12.2008 р. на територію України. Вантажовідправник АО «АрселорМитал Темиртау»Казахстан. Вантажоодержувач ТОВ «МТМ-Луч»Україна. 24.01.2009 ТОВ «МТМ-Луч»подало до Київської обласної митниці документи для митного оформлення товару згідно вантажно митних декларацій №12500000/9/302692, № 12500000/9/302693, № 12500000/9/302694. Шляхом подачі декларації митної вартості за формою ДМВ-1 позивачем було заявлено про митну вартість ввезеного товару на суму, яка була визначена за домовленістю сторін. На підтвердження достовірної інформації про митну вартість товару підприємством були надані: вантажна митна декларація № 125000007/9/302635, акт проведення митного огляду товарів, що переміщуються за ВМД № 125000007/9/302635 від 27.01.2009 р., комерційний інвойс № 42 від 22.01.2009 р. до контракту № 4/018 від 12.03.2008 р., сертифікат про походження товару форми СТ-1 № KZUА650051970665, залізнична накладна Д 0470232, контракт № 4/018 від 12.03.2008 р., доповнення № 1 до контракту № 4/018 від 25.12.2008 р., специфікація № 13 до контракту № 4/018 від 12.03.2008 р., фактура № 1000804 від 14.01.2009 р., експортна декларація № 51801/14019/0000826, облікова картка № 10000/12/01/6471, лист Держзовнішінформ № 6/19 від 19.01.09, маркування товару, декларація митної вартості № 125000007/9/302635 форми ДМВ-1. Відповідно до ст. 264 Митного кодексу України, п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.06 № 1766 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для її підтвердження»відомості, на підставі яких декларантом визначено та заявлено (задекларовано) митну вартість товарів, повинні базуватися на об'єктивних даних, що підлягають обчисленню та перевірці відповідно до вимог Митного кодексу України, заявлена декларантом митна вартість товарів та подані ним відомості щодо її визначення повинні ґрунтуватися на достовірній, документально підтвердженій інформації та подаватися у кількісному виразі. Відповідно до ст. 265 Митного кодексу -митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями Митного кодексу. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості. У відповідності з пунктом 11 Постанови КМУ № 1766 від 20.12.2006 р. для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний був подати додаткові документи, а саме: калькуляцію фірми -виробника товару та прайс -листи фірми -виробника товару. Проте, як вбачається з декларації митної вартості № 125000007/9/302635, декларантом було вчинено запис про неможливість надати прайс -листи та калькуляцію фірми -виробника. Згідно з пунктом 14 Постанови КМУ № 1766 від 20.12.2006 р., якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи, або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно з законодавством. Відповідно до ст. 266 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються. Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовний кожний із перелічених у частині 1 цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положенням статей 267 та 268 Митного кодексу України, за митну вартість береться вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Визначення митної вартості здійснювалось за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) предметів -метод № 3. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення чи є товари подібними (аналогічними) враховуються такі ознаки: 1) якість, наявність торгової марки та їх репутація на ринку; 2) країна походження; 3) виробник. Ціна договору щодо подібних товарів. Як було зазначено відповідачем, заявлена позивачем митна вартість не відповідала цінам, що склалися на відповідний товар на ринку імпорту на момент здійснення імпортної операції, а тому відповідачем було прийнято рішення про визначення митної вартості товарів № 125000016/2009/000102/1 від 29.01.2009 р., в якому відповідач визначив митну вартість товару у розмірі 293400,00 доларів США, на відміну заявлених позивачем 247434 долара США. Відповідно до ч.8 ст. 264 Митного кодексу України, п. п. 14, 17 Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 1766, декларант має право оскаржити рішення митного органу щодо визначення митної вартості оцінюваних товарів до митного органу вищого рівня та/або до суду. В судовому засіданні позивач, на підтвердження своїх вимог посилався на прайс -лист та лист Держзовнішінформу № 6/19 від 19.01.09 р. Проте, з огляду на прайс -лист, наданий позивачем, суд вважає, що даний документ є лише пропозицією щодо продажу товару виробника, заявленою менеджером по маркетингу ОАО «АрселорМиттал Кривой Рог», що знаходиться в м. Кривому Розі, Дніпропетровської області, а не прайс -лист саме виробника в розумінні вимог п.11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою КМУ № 1766. Щодо листа Держзовнішінформу № 6/19 від 19.01.09 р., то він є рівноцінним доказом на рівні з іншими, а тому суд його оцінює в залежності від обставин спору. З огляду на наведене, суд не вбачає в діях відповідача щодо прийняття рішення про визначення митної вартості товару порушень чинного законодавства України. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони у відповідності з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються ї вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій. Оцінивши за правилами, встановленими ст. 86 КАС України наявні у матеріалах справи докази та пояснення сторін, надані під час розгляду справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є такий, що задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони -суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки в судовому засіданні свідки не залучатись та експертизи не проводились, судові витрати, які підлягають стягненню відсутні.

Результат розгляду: denied