Рішення адміністративного суду від 2008-06-27 00:00:00+03

ДПІ у Київському районі м.Харкова звернулось до суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «АЛС», третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготорг» в якому просило суд визнати недійсними установчи та реєстраційні документи ТОВ «АЛС» з моменту реєстрації; визнати недійсним свідоцтво платника податку на додану вартість від 15.03.2005 року; визнати недійсними первинні бухгалтерські та податкові документи, складені та підписані від імені ТОВ «АЛС» з моменту реєстрації. В обґрунтування позову представник позивача вказав, що підприємство відповідача податкову звітність не надає, податки та збори не сплачує. За вказаною у статуті юридичною адресою не знаходиться, ніяких відомостей про зміну свого місцезнаходження до реєстраційних органів не надавав. Крім цього згідно письмових пояснень, наданих [PERSON], від 11.11.2003 року був призначений директором ТОВ «АЛС», але фактично ніякої діяльності ТОВ «АЛС» він не вів. Таким чином на думку позивача, відповідачем порушено вимоги ст. 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців». Представник позивача в судове засідання з'явився та позов підтримав у повному обсязі просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання з'явився та з позовом не погодився у повному обсязі вказавши, що ТОВ «АЛС» є в державному реєстрі підприємств та організацій. Щодо пояснень [PERSON], від 11.11.2003 року то, як зазначив представник відповідача, вони були надані ним під тиском. Всі первинні документи підприємства підписував він, всі договори підписував він особисто, жоден із з договорів недійсним визнано не було. Виходячи з вище викладеного просили суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання з'явився та з позовом не погодився вказавши, що позовні вимоги позивача є необгрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству. Згідно зі статтею 1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ це - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, податкова накладна безпосередньо є первинним документом. На основі податкових накладних № 372 і № 383, виданих відповідачем для третьої сторони, останній включив суму податку на додану вартість до податкового кредиту. Згідно з позовними вимогами позивач бажає визнати недійсним всі первині документи відповідача, в тому числі і податкові накладні. Відповідно підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість" - податкові накладні № 372 і № 383 повністю відповідають вимогам чинного законодавства України стосовно форми і порядку їх оформлення, а також містять всі необхідні реквізити. Як зазначив представник третьої сторони на дату укладення договору купівлі - продажу природного газу № 01/05 відповідач перебував на податковому обліку як платник податку на додану вартість. Відповідно до підпункту 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податків. Податкові накладні не можуть бути визнані недійсними, так як вони безпосередньо підтверджують лише факт здійснення господарської операції. Отже на думку представника третьої сторони податкові накладні № 372 і 383 видані від Відповідача відповідають всім вимогам законодавства України і є дійсними. Законом України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців" встановлено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Представник третьої особи зазначив, що на момент здійснення господарських операцій за якими були видані податкові накладні № 372 і № 383 відповідач був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі, а також мав свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість. За таких обставин третя особа, як покупець, не може відповідати за недостовірність відомостей про свого контрагента, включеного до Єдиного державного реєстру та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині визнати недійсним свідоцтво платника податку на додану вартість від 15.03.2005 року; визнати недійсними первинні бухгалтерські та податкові документи, складені та підписані від імені ТОВ «АЛС» з моменту реєстрації. Судом встановлено, що виконкомом Харківської міської ради 11.09.1997 року було зареєстроване Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛС», включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України з кодом 24286691. Станом на час розгляду справи Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛС», включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України з кодом 24286691 відповідно до довідки від 24.04.2008 року №46/2-3350 Головного управління статистики у Харківській області. Первисними засновниками ТОВ «АЛС» відповідно до статуту, є громадяни України : [PERSON], [PERSON] та [PERSON], відповідно до матеріалів справи, змінами до статуту ТОВ «АЛС» , які зареєстровані 18.11.2003 року був змінений склад учасників товариства. Учасниками товариства стали [PERSON]. та [PERSON]. У травні 2005 року ТОВ «АЛС» переєстровано на іншу особу, [PERSON] був звільнений з посади директора. 13.10.2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „АЛС" і Товариством з обмеженою відповідальністю „Енерготорг" був укладений договір купівлі - продажу природного газу № 01/0505 і видані податкові накладні № 372 і № 383. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до положень ст.104 КАС України суб'єкт владних повноважень має право звертатися до адміністративного суду у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" яка містить вичерпний перелік функції державних податкових інспекцій в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонних та об'єднаних державних податкових інспекцій у відповідності до пункту 4 зазначеної статті податкові інспекції здійснюють у межах своїх повноважень контроль за законністю валютних операцій, додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, за наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, що видають ці документи, за наявністю торгових патентів; згідно з вимогами пункту 11 цієї статті державних податкових інспекцій має звертатись до судів з позовами до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна. Законом України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців" встановлено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Виходячи з аналізу зазначених вище нормативно-правових актів суд приходить до висновку, що податкова інспекція не має право звертатись до суду з позовом про визнання недійсним первинних бухгалтерських документів, оскільки зазначене право не передбачено Законом України "Про державну податкову службу в Україні". Також суд аналізуючи положення вище вказаних нормативно-правових актів, зазначає, що податкова інспекція не має право звернутись до суду з позовом про визнання недійсним установчих документів оскільки це є виключною компетенцією засновників ТОВ «АЛС» згідно з положеннями Закону України «Про господарські товариства» У відповідності до вимог п. 4 ч. 2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або компетенції. Також суд зазначає, що відповідно до абз. „ґ" п.9.8 ст.9 Закону України „Про податок на додану вартість" від 03.04.97р. № 168/97-ВР, реєстрація платника ПДВ діє до дати її анулювання, яка відбувається у випадках, якщо особа, зареєстрована як платник податку, не надає податковому органу декларації з цього податку протягом дванадцяти послідовних податкових місяців або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність оподатковуваних поставок протягом такого періоду, а також у випадках, визначених законодавством стосовно порядку реєстрації суб'єктів господарювання. При цьому, анулювання реєстрації з цієї підстави, здійснюється за ініціативою відповідного податкового органу або такої особи. Згідно з положеннями ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги. У відповідності до ст. 70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а тому посилання позивача на пояснення [PERSON]які він дав слідчому по ОВДСО ГНА в Харківській області суд не бере до уваги, оскільки згідно з поясненнями [PERSON] які він надав під час судового засідання вище зазначені пояснення були ним дані під примусом. Крім цього свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що всі первинні документи підприємства ТОВ «АЛС» підписував він особисто або особи за його дорученням, всі договори із контр агентами товариства виконувалися належним чином, звіти та облік велися належним чином. Суд зазначає, що Законом України "Про систему оподаткування" для платника податків не передбачено обов'язок (стаття 9) і не надано право (стаття 10) вимагати від іншого платника податку будь-яких відомостей (у тому числі і щодо реєстрації як платника податку, ведення останнім будь-яких бухгалтерських книг, журналів тощо). Також Закон України "Про податок на додану вартість" не передбачає обов'язку чи права одного платника податків контролювати показники податкової звітності щодо податку на додану вартість іншого платника податків. Також суд звертає увагу, що порушення ТОВ «АЛС» у здійснення господарської діяльності не впливають на результати діяльності ТОВ «Енерготорг» і не можуть бути підставою для притягнення ТОВ «Енерготорг» до відповідальності, оскільки відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. З огляду на викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ДПІ у Київському районі м. Харкова, як таких, що не підтверджені належними доказами у адміністративній справі, належним чином не обґрунтований.

Результат розгляду: denied