Рішення адміністративного суду від 2008-02-18 00:00:00+02

Позивачі звернулися до суду із позовом про визнання рішень міжвідомчої комісії /надалі Комісія/ з розгляду питань про відключення споживачів від мережі централізованого опалення незаконними, зобов”язання міжвідомчу комісію повторно розглянути заяви позивачів про надання дозволу на відключення від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання та надання дозволу на встановлення індивідуального /автономного/ опалення, стягнення моральної шкоди, витрати на правову допомогу, судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення. В судовому засіданні представник позивачів підтримав заявлені позивачами вимоги, вказав, що позивачам безпідставно було відмовлено Комісією у задоволенні їх заяв щодо відключення від централізованого опалення,так як пункт,на який є посилання у протоколі засідання такої комісії, не передбачає відмову і не є підставою для такої відмови, яку було зазначено в протоколі засідання комісії. Крім того, неправомірна відмова у задоволенні заяв щодо відключення централізованого опалення потягла за собою заподіяння позивачам моральної шкоди в розмірі 1700 грн кожному, що виразилася в затратах додаткових зусиль позивачів на організацію свого життя. Також просить відшкодувати позивачам судові витрати, у вигляді витрат, понесених позивачами на правову допомогу, із розрахунку 300 грн. кожному та витрати, які ними були понесені в зв”язку із розглядом справи - сплата судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення. В судове засідання представник відповідача не з”явився, повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд розглядає справу у відповідності до ч.4 ст.128 КАС України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд вважа, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.2 КАС України, доадміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Згідно ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.4 ст.71 КАС України, обов"язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача-суб"єкта владних повноважень. Судом встановлено, що позивачі звернулися до Комісії із відповідними заявами. Відповідно до витягу з протоколу №2 від 13.06.2007р. Комісія зазначила: " тимчасово, до розробки оптимізованої схеми перспективногорозвитку системи теплопостачання м.Світловодська та виконання в умовах спеціалізованого проектного інституту гідравлічних розрахунків системи газопостачання міста, відмовити в наданні дозволів на влаштування систем індивідуального опалення та гарячого водопостачання згідно п.2.2.2."Порядку відключення окремих приміщень, житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від мереж цетралізованого теплопостачання"/надалі Порядку/. Згідно п.12 вказаного Порядку, виконавчий орган місцевого самоврядування своїм рішенням створює міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відмови споживачів від теплопостачання, що відповідає ст.30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст.100 ЖК України. Відповідачем рішення про створення такої комісії надано не було, проте, враховуючи що Комісія діє, заяви громадян розглядає, а тому є підстави вважати, що таку Комісію було створено суб"єктом владних повноважень, відповідачем по справі. Пунктом 2.2.2. Порядку передбачено, що підставою для відмови у надані дозволу на відключення є неможливість забезпечення, у разі відокремлення приміщень даного споживача від внутрішньобудинкових мереж, безперебійної роботи інженерного обладнання сусідніх приміщень або будинку в цілому. Проте, викладене у відповідні позивачам мотивуванням такої відмови не збігається із встановленням в п.2.2.2 підставами для такої відмови, а тому відмова міжвідомчої комісії є безпідставною та незаконною, тому цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивачі просять зобов"язати Комісію повторно розглянути їхні заяви та надати дозвіл на встановлення індивідуального /автономного опалення/. Пунктом 1 ч.2 ст.162 КАС України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову, суд постановляє рішення про визнання протиправними рішення суб"єкта владних повноважень, проте,позовні вимоги, щодо прийняття судового рішення про зобов"язання суб"єкта владних повноважень прийняти певне рішення на користь позивачів не грунтується на законі, так як відповідачем не приймалося рішення щодо відмови позивачам з підстав,що передбачені п.2.2.2.Порядку, у разі наявності у них такого права, а тому, наявність права на отримання такого дозволу або у вімові в його наданні, згідно п.2.2.2.Порядку повинно бути встановлено та прийнято відповідною комісією. Для забезпечення повного захисту прав, свобод та інтересів сторін, суд вважає в цій частині позовні вимоги задовольнити частково, в частині щодо зобов"язання міжвідомчої комісії повторно розглянути заяви позивачів у всьановлений законом строк. Щодо позовних вимог в частині зобов"язання Комісію надати дозвіл на встановлення системи індивідуального опалення - відмовити. Позивачі просять стягнути заподіяну відповідачем моральну шкоду в розмірі 1700 грн. кожному. Згідно ст.1167,1173 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою /органом місцевого самоврядування/, яка її завдала. Моральна шкода полягає, зокрема: в фізичному болю та стражданнях; душевних стражданнях та приниженні честі,гідності та ділової репутаціїї. Враховуючи, що поизивачами не було доведено наявність права на таке відшкодувння, зазначені вимоги є безпідставними та не обгрунтованими, тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.ст. 87,94 КАС України суд стягує з відповідача на користь позивачів за рахунок місцевого бюджету сплачених ними судових витрат у вигляді судового збору в сумі 20,40 грн.- кожному. Не підлягють задоволення вимоги щодо стягнення з відповідача вартості наданих послуг з правовї допомоги, оскільки витрати на правову допомогу, які несуть строни згідно договору у відповідності до ч.1ст.90 КАС України, покладаються на строни, крім випадків надання безоплатної правовї допомоги.

Результат розгляду: partial