Рішення адміністративного суду від 2008-08-05 00:00:00+03

19.06.2008 р. [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області про бездіяльність щодо проведення перерахунку додаткової пенсії та виплату недоплаченої суми пенсії(а.с.1-6), мотивуючи свої вимоги наступним. Він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, прослужив в органах внутрішніх справ 17 років. В 1995 р. звільнився зі служби через хворобу, з 05.01.1995 р. була призначена пенсія по інвалідності, оскільки був визнаний інвалідом 3-ї групи, 13.03.1995 р. визнаний інвалідом 2-ї групи. Додаткова пенсія йому нараховувалась та виплачувалась в значно меншому розмірі, ніж це передбачено діючими Законами, а дії головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області суперечать Конституції України, Законам України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців”, „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Просив визнати за ним право на отримання підвищеної пенсії як інваліда війни, виходячи із її фактичного розміру; зобов'язати головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області провести перерахунок додаткової пенсії як інваліду війни 2-ї групи з 01.01.2007 р. та виплатити недоплачену суму в розмірі 24205,42 грн.; зобов'язати головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області в подальшому виплачувати підвищення до основного розміру пенсії, як інваліду війни 2-ї групи, виходячи із фактичного розміру мінімальної пенсії за віком(350 %); звернутися до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 05.10.2005 р. № 2939-1У. В судовому засіданні позивач позов підтримав за позовними вимогами, в ньому викладеними, та просить його задовольнити. Представник відповідача позов не визнала згідно письмових заперечень та просить в його задоволенні відмовити. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є пенсіонером МВС України, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом 2-ї групи(а.с.12-14), прослужив в органах внутрішніх справ 17 років і в зв'язку з захворюванням, отриманим під час служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, його було звільнено в 1995 р. зі служби з призначенням 05.01.1995 р. йому пенсії к інваліду 3-ї групи, з 13.03.1995 р. його було визнано інвалідом 2-ї групи. В 1996 р. він перейшов на пенсійне забезпечення до Новозаводського відділу соціального забезпечення населення, а з 01.03.2005 р. відповідно до його заяви йому було поновлено виплату пенсії по лінії МВС. Відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” [PERSON] належить до інвалідів війни 2-ї групи, яким згідно із ст. 13 цього Закону пенсії підвищуються на 350% мінімальної пенсії за віком. Форми і розміри грошового утримання працівників міліції відповідно до ст. 13 Закону України „Про міліцію” встановлюються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 р. було передбачено, що розрахунок підвищень до пенсії, в тому числі інвалідам війни, до 01.01.2006 р. проводиться виходячи з розміру 19,91 грн.(для інвалідів 2-ї групи становить(19,91х350%=69,69 грн.) Роз'яснення з спірного питання містяться в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.04.2005 р. № 4 „Про окремі питання застосування судами України законодавства про пенсійне забезпечення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб”. Встановлено, що в послідуючому із прийняттям Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту” № 2939-1У від 05.10.2005 р., яким було внесено зміни до ст. 13 щодо розміру підвищення, з 01.01.2006 р. для інвалідів 2-ї групи підвищення встановлено 40 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (140грн.), і тому позивачу виплачувалось УМВС України в Чернігівській області підвищення до пенсії як інваліду другої групи: з 01.03.2005 р. в розмірі 69,69 грн., з 01.01.2006 р. - 140 грн., з 01.04.2006 р. - 143,60 грн., з 01.10.2006 р. - 146,40 грн. Після 01.01.2007 р. пенсійна справа позивача знаходиться в головному управлінні пенсійного фонду України в Чернігівській області, яке діє відповідно до норм чинного законодавства. На даний час підвищення до пенсії виплачується позивачу правомірно в розмірі 40 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Дані висновку суду підтверджуються ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2007 р.(а.с.22-23). В задоволенні позову необхідно відмовити повністю та віднести за рахунок держави судові витрати. Відсутні правові підстави для звернення до Верховного Суду України.

Результат розгляду: denied