Рішення адміністративного суду від 2008-09-17 00:00:00+03

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Красноградської районної державної адміністрації, в якому просить суд після зміни позовних вимог, визнати дії відповідача щодо не нарахування та виплати йому соціальних виплат не в повному обсязі незаконними та стягнути на його користь недоплаченої у 2007 році щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 2200,00 грн. Свій позов він обґрунтував тим, що він віднесений до ІІ категорії учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У зв'язку із вищезазначеним, позивач має право на отримання різних пільг, компенсацій і допомог, передбачених Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» а саме, право на отримання щорічної грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, згідно із ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, нарахування та виплата вказаних допоміг здійснюється відповідачем в значно менших розмірах ніж передбачено законодавством. Позивач в судовому засіданні свій позов підтримав в повному обсязі, прохав суд його задовольнити, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач до суду надав письмові заперечення на позов, в яких прохав відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що УПСЗН Красноградського району діяло в межах своїх повноважень, передбачених законодавством, і виплати позивачу проведені згідно з чинним законодавством і в межах бюджетних асигнувань. Та прохав суд розглядати справу за відсутності його представника. До суду третя особа надала письмові заперечення на позов в яких прохали відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, пославшись на підстави аналогічні позиції відповідача, та прохали розглянути справу за відсутності їх представника. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, встановивши наступні обставини. [PERSON] віднесений до другої категорії учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, що підтверджується посвідченням [NUMBER]. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.91 щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії виплачується в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Згідно з пунктом 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.06 № 489-V на 2007 рік дія ч. 4 ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати була зупинена. Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян) № 6-рп/2007 від 09.07.07 пункт 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» було визнано такими, що не відповідає Конституції України (є не конституційними). Пунктом 5 зазначеного Рішення Конституційного суду України визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач мав право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік відповідно до частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.91, в редакції закону від 09.07.07 року у розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Відповідно до ч. 7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.91, в редакції закону від 09.07.07, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Судом встановлено, що позивачу у вересні 2007 року була виплачена допомога на оздоровлення у розмірі 100,00 грн., що підтверджується довідкою від 10 вересня 2008 року № 08-23/3144 відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Красноградської районної державної адміністрації Харківської області. Дані обставини не заперечуються сторонами. Згідно зі ст. 76 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено з 1 січня 2007 року розмір мінімальної заробітної плати 400 гривень на місяць, з 1 квітня 2007 року - 420 гривень, з 1 липня 2007 року - 440 гривень та з 1 жовтня 2007 року - 460 гривень. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу повинна була виплачена щорічна допомога на оздоровлення у 2007 році в сумі 2200,00 грн., з розрахунку 5 мінімальних заробітних плат (440 грн. х 5=2200 грн.), так як положення ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на час виплати були чинними. Фактично відповідачем було виплачено 100,00 грн. Таким чином недоплаченою залишається сума в розмірі 210,00 грн. (2200-100=2100 грн.). Посилання відповідача на виплату щорічної допомоги на оздоровлення в сумах відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.05 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої розмір допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії - становить 100,00 грн., не можуть бути взяті до уваги судом з огляду на наступне. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.91 має вищу юридичну силу і виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, саме Закон підлягає застосуванню при вирішення даного спору. Відповідно до ч. 5 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” № 796-ХІІ від 28.02.91 в редакції закону від 09.07.07, щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Таким чином, суд приходить до висновку, що відмова управління праці та соціального захисту населення Красноградської РДА в Харківській області щодо виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у 2007 році в розмірі 5 мінімальних заробітних плат у вигляді листа №01-36/П.59 від 27.05.2008 року не відповідає чинному законодавству. Також суд зазначає, що згідно ч.2 ст.19 Конституції України та ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України. Тобто суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими, а тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial