Рішення адміністративного суду від 2008-05-30 00:00:00+03

[PERSON]звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що йому як потерпілому від аварії на ЧАЕС 2-ї категорії повинна була виплачуватись щорічно грошова допомогу за шкоду заподіяну здоров”ю у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат,однак, протягом 2003-2007року йому не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені абз.4 ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що призвело до порушення її прав. Заборгованість по заборгованість по щорічній допомозі на оздоровлення (ст.48) - в розмірі 5916,6грн.та просить стягнути 3% річних від просроченої суми в розмірі 483,15 грн. Посилається на те, що отримував допомогу у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю. Представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомленні у передбаченому законом порядку. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено , що позивачка є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії, що підтверджується посвідченням . Відповідно до абз.4 ч.4 ст.48 Закону ,щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п'ять мінімальних заробітних плат. Проте в спірний період часу ця допомога виплачувалась частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою допомоги в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивача. Із розрахунку,який не оспорюється відповідачем, вбачається ,що позивачу протягом 2003-2007 років була виплачено допомога в розмірі 153,4 грн. 9 липня 2007 року Конституційним Судом України прийнято рішення про визнання неконституційними положень Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» ч.4 ст.48 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», якщо акти (закони та інші правові акти Верховної Ради України, акти Президента України, акти Кабінету Міністрів України, правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим) або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Позивач в 2006 році звертався за захистом своїх прав до суду із позовом про стягнення вказаної допомоги за 2003-2005 роки і ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 28.11.2007 року справу було закритто з тих підстав , що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому стягненню підлягає заборгованість з 2003 року по даний час в розмірі 5916,6грн.( 185грн.х5=925грн, 237грн.х5=1185грн.,332грн.х5=1660грн.,460грн.х5=2300грн.+925грн.+1185грн.+1660грн= 6070грн.-153,4грн.) Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є Головне управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з нього. В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Результат розгляду: partial