Рішення адміністративного суду від 2008-06-02 00:00:00+03

до Вінницького окружного адміністративного суду подано позов про визнання дій неправомірними та стягнення з Ладижинської виправної колонії № 39 упрвління державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області надбавки за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань в розмірі 2280, 76 грн., надбавку забезперервну службу в кримінально-виконавчій системі в розмірі 8224,47 грн., доплату за роботу в нічний час в розмірі 1295 грн., виплату за надурочні роботи в розмірі 5285, 83 грн., премію в сумі 7573,47, судових витрат за надання правової допомоги, зобовязання керівництва Ладижинської виправної колонії № 39 подати до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій бласті грошовий атестат з врауванням додатково нарахованого та виплаченого грошового забезпечення, нарахування на суми грошового забезпечення продовольчого забезпечення в сумі 15836,57 грн., надбавки за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань в розмірі 2280, 76 грн., надбавку забезперервну службу в кримінально-виконавчій системі в розмірі 8224,47 грн., доплату за роботу в нічний час в розмірі 1295 грн., виплату за надурочні роботи в розмірі 5285, 83 грн., премію в сумі 7573,47, індексацію гррошових доходів населення у відповідності до постанови КМУ № 1078 від 17 липня 2003 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач в період з 06.06.1991 року по 30.12.2006 рік проходив дійсну службу в Ладижинській виправній колонії №39 на посадах начальницького складу. Грошове забезпечення за період служби [PERSON] виплачувалось не вповному об'ємі, внаслідок чого це істотно вплинуло на розмір нарахованої пенсії. Таким чином, позивач вважає, що його права порушені та звернувся до суду за їх захистом. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, надав письмові заперечення, суду пояснив, що додаткові види грошового забезпечення установлюються в залежності від фінансових можливостей підприємств та установ. Крім цього зазначив, що особам рядового і начальницького складу, які проходять службу на підприємствах установ, грошове забезпечення, передбачене законодавством для особового складу органів і установ, виплачується за рахунок коштів підприємств установ, на яких проходять службу визначені особи рядового і начальницького складу або за рахунок інших джерел, визначених у встановленому порядку в кошторисах та видатків органів і установ. Ухвалою суду від 27.02.2008 року до участі в справі у якості співідповідачі залучено управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області. Останнім надано до матеріалів справи довідку про проходження позивачем служби в органах кримінально-виконавчої системи України та копії наказів №185 від 04.10.2001 року та №95 від 19.05.2006 року про здійсення заходів соціального захисту працівників Державної кримінально виконавчої служби України та про виконання Указу Президента України від 31.08.2001 року №771/2001. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до витягу із наказу по особовому складу від 25 грудня 2006 року № 94 о/с майора внутрішньої служби [PERSON] звільнено в запас Збройних Сил України за пунктом 64, підпунктом “б”через хворобу (Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с.71). Як підтверджується довідкою, виданою начальником Ладижинської виправної колонії № 39, [PERSON] проходив службу в органах кримінально-виконавчої системи України на посаді заступника начальника Ладижинської виправної колонії №39 з працевикористання та виробництва (а.с. 96). Згідно із грошовим атестатом № 1 вислуга років [PERSON] за станом на 01 січня 2006 року визначена 14 років 08 місяців 11 днів ( а.с. 5). Визначаючись щодо позовних вимог, суд встановив. Види забезпечення військовослужбовців встановлені у Законі України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”. Статтею 9 цього Закону передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби. Відповідно до частини 2 статті 9 цього Закону (в редакції з останніми змінами внесеними згідно із Законом №1082-ХІV від 21.09.1999, ВВР, №48, ст. 410) військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них. Дію частини другої статті 9 призупинено в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них на підставі Закону України № 1459-ІІІ від 17.02.2000 року “Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів”. Згідно з частиною 3 зазначеного Закону останній набирає чинності з дня його опублікування і на час розгляду справи у Вінницькому окружному адміністративному суді є чинним. Грошова компенсація замість речового майна , нарахована позивачу станом після березня 2000 року виплаті не підлягає. Тому в цій частині позову слід відмовити. Визначаючись щодо інших позовних вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до п.1.1. Інструкції про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої сиистеми, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 18 жовтня 2004 року №203 грошове забезпечення осіб рядового та начальницького складу кримінально-виконавчої системи визначається залежно від посади, спеціального звання, кваліфікаці, наукового ступеня, вченого звання, тривалості та умов служби. Згідно із п.7.1.1. вищевказаної Інструкції особам рядового і начальницького складу за рішенням керівника органу чи установи виплачуються надбавки за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань у розмірі до 50 відсотків від окладів грошового забезпечення (окладів за спеціальними званнями та посадових окладів). Положеннями п.7.10.1. зазначеної Інструкції передбачено, що особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи, які мають високі результати в службовій діяльності, за рішенням керівника органу чи установи виплачуються щомісячні надбавки за безперервну службу в кримінально-виконавчій системі у відсотках до грошового забезпечення, залежно від стажу служби, у таких розмірах: понад 5 років - до 10 відсотків; понад 10 років - до 30 відсотків; понад 15 років - до 50 відсотків; понад 20 років - до 70 відсотків; понад 25 років - до 90 відсотків. Як вбачається з пункту 7.10.3 надбавки за безперервну службу зберігаються при вибутті осіб рядового і начальницького складу на навчання до навчального закладу зі збереженням штатної посади за місцем служби в разі її встановлення за основним місцем роботи до зарахування на навчання; не виплачуються особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи, які перебувають у розпорядженні відповідного органу управління; збільшуються або зменшуються в залежності від результатів службової діяльності. До грошового забезпечення, з якого обчислюється надбавка за безперервну службу, включаються посадовий оклад, оклад за спеціальне звання, надбавка за вислугу років, щомісячна 100-відсоткова надбавка, а також додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, премії). пункт 8.2. передбачає порядок виплати коштів за виконання обов"язків у нічний час, так особам ряджового і начальницького складу, які виконують службові обов"язки в нічний час, виплачується доплата за роботу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу. годинна ставка обчислюється шляхом поділу місячного посадового окладу на кількість робочих годин у даному місяці, виходячи з норми тривалості робочого часу в годинах на місяць при 41-годинному робочому тижні. Роботою в нічний час вважається викоання особами рядового і начальницького складу органів та установ службових обов"язків у період з 22 до 6 години. Що стосується надбавки за надурочні роботи, то відповідно до п.1.6. при залученні осіб рядового і начальницького складу до несення служби понад встановленийц законодавством робочий час грошове забезпечення за несення служби за цей час виплачується у розмірах, передбачених законодавством України про працю, з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням. Згідно з ст. 8 Закону України "Про оплату праці" держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з ьбджету, регулювання фондів оплати праці працівників підприємств - монополістів згідно з переліком, що визначається Кабінетом Міністрів України, а також шляхом оподаткування доходів працівників. Посилаючись на п.1.13. Інструкції про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 18 жовтня 2004 року №203 у разі надмірно виплачених сум унаслідок лічильних помилок відповідна сума стягується з осіб, які безпосередньо її отримали, у порядку, передбаченому законодавством. Що стосується стягнення недоплат до премії, то згідно з п. 9.12. та п.9.2. Інструкції начальники (керівники) органів і установ мають право преміювати осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами. Преміювання здійснюється в межах фонду преміювання, створеного в розмірі, визначеному в розмірі чотиримісячного фонду грошового забезпечення (до 33,3 відсотка місячного фонду грошового забезпечення). з урахуванням фактичних обсягів фінансування, затверджених для бюджетних установ у кошторисах, а також фінансових можливостей органів і установ. Як вбачається із постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держкомстатом і не пізніше 10 числа місяця, що наступає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться з наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 року "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Згідно з підпунктом 4 п.6 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел , з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню: індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов"язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов"язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету. Суд, розглянувши матеріали справи та проаналізувавши діюче законодавство, прийшов до висновку, що позивачу грошове забезпечення та відповідні надбавки були нараховані вірно. Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожнастророна повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, суд згідно ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд вважає, що відповідач в повній мірі спростував приведені в позовній заяві позивачем факти, а тому дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми чинного законодавства, приходить до висновку, що в позові слід відмовити.

Результат розгляду: denied