Рішення адміністративного суду від 2008-09-04 00:00:00+03

04.06.2008 р. [PERSON] звернулася до суду з адміністративном позовом, в якому просила скасувати рішення виконкому Ясинуватської міської ради №527 від 26.11.1997р. в частині надання [PERSON] дозволу на приватизацію земельної ділянки. В обгрунтування позовних вимог вона зазначила, що 28.03.2008 року вона придбала у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу садовий будинок, розташований за адресою:[ADDRESS], після чого вирішила приватизувати земельну ділянку, на якій розташований зазначений будинок. Звернувшись до Ясинуватського відділу земельних ресурсів з відповідною заявою, вона дізналась, що існуї інше рішення виконкому про надання дозволу на приватизацію цієї ділянки колишньому власнику [PERSON], у зв»язку з чим вона змушена звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повною мірою і пояснив, що [PERSON] продав садибу його матері, після чого виїхав на інше місце мешкання, земельною ділянкою не користується, за нею доглядає та користується його мати, позивачка у справі. Представники відповідача виконкому Ясинуватської міської ради та третьої особи Ясинуватського відділу земельних ресурсів надали суду письмові заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, проти вимог позивачки не заперечували. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами, а відповідно до ч.1 ст.125 цього Кодексу право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Судом установлено, що позивачка [PERSON] придбала у [PERSON] садовий будинок, розташований на земельній ділянці, площею 0,0695 га, за адресою: м.Ясинувата Донецької області, товариство «Железнодорожник», Лісництво 6, будинок №136, про що свідчить договір купівлі-продажу від 28.03.2008 року, укладений між сторонами і оформлений належним чином (а.с.9,10), право власності позивачки зареєстровано у відповідності до законодавства (а.с.11). Власниця будинку виявила бажання скористатися своїм правом на безоплатну приватизацію вказаної земельної ділянки, однак рішенням виконкому Ясинуватської міської ради №527 від 26.11.1997 року вже надано дозвіл на приватизацію цієї ділянки колишньому власнику [PERSON] (а.с.6-8). Разом з тим в суді знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] після прийняття виконкомом Ясинуватської міської ради рішення про передачу земельної ділянки йому у власність (1 етап) документ, що посвідчує право власності на землю (Державний акт), не отримав, не були встановлені межі зазначеної ділянки в натурі на місцевості, тобто він добровільно не скористався своїм правом на приватизацію цієї ділянки і не придбав права власності на неї. Відповідно до ст.120 Земельного кодексу України та ст.377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Наявність оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування перешкоджає позивачці реалізувати своє законне право. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted