Рішення адміністративного суду від 2008-06-23 00:00:00+03

[PERSON]звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Звенигородської райдержадміністрації про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 - 2007 роки в сумі 5455 гривень. Позов обґрунтовується тим, що вона як постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід другої групи, згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на одержання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, який визначається на момент виплати. Щорічна допомога на оздоровлення за 2005 -2007 роки, виплачена УПСЗН Звенигородської райдержадміністрації частково, в розмірі 120 гривень на рік. Вважає, що розмір виплаченої їй щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2005 - 2007 роки не відповідає розміру встановленому абзацом 2 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Представник УПСЗН Звенигородської райдержадміністрації позов не визнала і в задоволенні його просить відмовити, посилаючись на те, що позивачу в 2005 - 2007 роках як постраждалій внаслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду другої групи правильно виплачена щорічна допомога на оздоровлення в порядку встановленому постановами Кабінету Міністрів України « Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 836 від 26.07.1996 року та « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року в розмірі 120 гривень на рік. Виплата проведена в межах виділених бюджетних коштів, тому підстав для стягнення одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, встановлених на день виплати, немає. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що позивачка є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1),інвалід другої групи безстроково, захворювання пов'язано з дією ионізуючого випромінювання та інших шкідливих факторів внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, групи інвалідності встановлена безстроково / а.с.4/; на момент звернення до суду УПСЗН Звенигородської райдержадміністрації виплачено позивачу щорічну грошову допомогу на оздоровлення 26.12.2005 року в розмірі 120гривень; 13.07.2006 року - в розмірі 120 гривень, 26.06.2007 року - в розмірі 120 гривень - в порядку і розмірі встановленому постановами Кабінету Міністрів України « Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 836 від 26.07.1996 року та « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року / а.с. 5 /. Оскільки розмір щорічної грошової допомоги на оздоровлення встановлений постановами Кабінету Міністрів України « Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 836 від 26.07.1996 року та « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року суперечить вимогам абз.2 ч.4 ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року [PERSON]звернулася з позовом до суду. Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Відповідно до абзацу 2 частини 4 ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-Х11 , щорічна допомога на оздоровлення постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи інвалідам другої групи виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Частиною 5 ст. 48 Закону № 796 - Х11 щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органом соціального захисту населення. Згідно частини 7 ст. 48 цього ж Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Виходячи із загальних засад пріорітетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , а не постанови Кабінету Міністрів України « Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 836 від 26.07.1996 року та « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року. Крім того Рішенням Конституційного Суду України № 6 - рп/2007 від 9 липня 2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України положення пункту 30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік » яким зупинено на 2007 рік дію абзаців другого третього, четвертого п'ятого, шостого, та сьомого частини першої , частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-1У від 23.02.2006 року « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права. У рішенні від 30.11.2004 року у справі « [PERSON] проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що для держави неприпустимо пояснювати невиплату боргу браком бюджетних коштів. За таких обставин суд вважає, що позивач має право на одержання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі встановленому абзацем 2 частини 4 ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»- п'яти мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати. Тому Управління праці та соціального захисту населення Звенигородської районної державної адміністрації повинно доплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2005 - 2007 роки, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати, а саме: Згідно довідки УПСЗН Звенигородської райдержадміністрації № 2228/ 08-28 від 07.05.2008 року допомога на оздоровлення виплачена позивачці: за 2005 рік - в розмірі 120 гривень 26.12.2005 року /а.с.5/. Розмір мінімальної заробітної плати, згідно Закону України від 23.12.2004 року « Про Державний бюджет України на 2005 рік» , станом на 26.12.2005 року складав 332 гривні . Відповідно розмір допомоги, яку слід було виплатити позивачці за 2005 рік складає 1660 гривень, а сума недоплати, з врахуванням виплати 120 гривень - 1540 гривень. за 2006 рік .- в розмірі 120 гривень 13.07.2006 року /а.с.5/. Розмір мінімальної заробітної плати, згідно Закону України від 20.12.2005 року « Про Державний бюджет України на 2006 рік», станом на 13.07.2006 року складав 375 гривень. Відповідно розмір допомоги, яку слід було виплатити позивачці за 2006 рік складає 1875 гривень, а сума недоплати з врахуванням виплати 120 гривень - 1755 гривень; за 2007 рік .- в розмірі 120 гривень 26.06.2007 року /а.с.5/. Розмір мінімальної заробітної плати, згідно Закону України від 19.12.2006 року « Про Державний бюджет України на 2007 рік», станом на 26.06.2007 року складав 420 гривень Відповідно розмір допомоги, яку слід було виплатити позивачці за 2007 рік складає 2100гривень, сума недоплати, з врахуванням виплати 120 гривень - 1980 гривень. , а всього за 2005 - 2007 роки сума недоплати складаз 5275 гривень. Зазначену суму слід стягнути з УПСЗН Звенигородської райдержадміністрації на користь позивача. На підставі ст. 3,8,19,55 Конституції України, абзацу 2 частини 4 ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.2001 року з наступними змінами і доповненнями, рішень Конституційного Суду України № 5-рп/2002 від 20.03.2002 року, № 20 - рп/ 2004 від 1.12.2004 року, № 6-рп/2007 від 9.07.2007 року,

Результат розгляду: partial