Рішення адміністративного суду від 2008-06-09 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації про визнання бездіяльності щодо проведення перерахунку одноразової грошової допомоги як інваліду війни 2 групи неправомірною та стягнення недовиплаченої щорічної грошової допомоги, посилаючись на те, що він є інвалідом війни ІІ групи і відповідно до ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня йому повинна виплачуватися грошова допомога в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. І оскільки у період з 2005 року грошова допомога була виплачена не в повному обсязі, прохав стягнути з відповідача на його користь суму недоплаченої щорічної грошової допомоги за період з 2005-2007р.р. у розмірі 7788 грн. В судове засідання позивач не з'явився, у своїй заяві прохав справу слухати у його відсутність, позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, також в книзі місцевої кореспонденції є підпис про отримання повідомлення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є інвалідом війни 2 групи, що підтверджено посвідченням. Ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.1993р. № 3551 передбачено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни 2 групи виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Позивачу було виплачено щорічну одноразову допомогу до Дня Перемоги за 2005 р. відповідно до Закону України “Про державний Бюджет на 2005р.” - 330 грн.; за 2006 р. відповідно до Закону України “Про Державний бюджет на 2006р.” - 330 грн.; за 2007 р. відповідно до Закону України “Про Державний бюджет на 2007р.” - 360 грн.. Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004р. № 20-рп/2004р. визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення ст. 44 Закону України “ Про Державний бюджет України на 2004р.”, якими обмежено розміри виплат одноразових грошових допомог до 5 травня відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” визнано неконституційними. Частиною 3 ст. 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004р. та ч.3 ст.22 Конституції України та враховуючи те, що право на отримання разової грошової допомоги, передбаченої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” не залежить від розміру доходів отримувача чи наявності фінансування з бюджету, а має безумовний характер, суд приходить до висновку, що необхідно задоволити вимоги стосовно виплати недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2005 та 2006 роки, оскільки Верховна рада України, приймаючи Закон України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” та Закон України “ Про Державний бюджет України на 2006 рік”, знову обмежує соціальне право громадян закріплене Законом України “Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту” на отримання разової грошової допомоги до 5 травня при наявності рішення Конституційного Суду України з аналогічного питання. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними ) положення ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, якими встановлено, що у 2007р. виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України “ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” здійснюється інвалідам війни 2 групи у розмірі 330 грн. Тому підлягають задоволенню вимоги позивача щодо виплати недоплаченої грошової допомоги за 2007р., оскільки предмет Закону України “Про Державний бюджет України” чітко визначений у Конституції України, то цей Закон не може змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України. Мінімальна пенсія за віком на 2005р. встановлена в розмірі прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, що передбачено Законом України “Про затвердження прожиткового мінімуму на 2005 рік” у розмірі 332, 00 грн., тому недоплата за 2005 рік, яка підлягає стягненню на користь позивача, складає 2326 грн. ( 332х8 - 330). Мінімальна пенсія на 2006 рік встановлена у розмірі 359 грн., тому недоплата за 2006р., яка підлягає стягненню на користь позивача, складає 2542 грн. ( 359х8-330 ). Мінімальна пенсія за віком на 2007 рік встановлена у розмірі 410 грн., тому недоплата за 2007р., яка підлягає стягненню на користь позивача складає 2920грн. ( 410х8 - 360 ). Отже, Головне управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації повинно виплатити позивачу, як інваліду війни 2 групи недоплачену разову грошову допомогу за 2005-2007 роки в сумі 7788 грн. Оскільки Головне управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної держадміністрації займається виплатою вказаної допомоги, тому саме Головне управління повинно і виплатити позивачу зазначені суми грошової допомоги.

Результат розгляду: granted