Рішення адміністративного суду від 2008-05-15 00:00:00+03

Позивачі просять визнати неправомірною бездіяльність відповідачів стосовно порядку та строку розгляду їх скарги щодо порушення трудового законодавства посадовими особами ТОВ «Альянс» відповідно до вимог Закону України „Про звернення громадян” та зобов'язати відповідачів розглянути вказане звернення відповідно до вимог вищевказаного закону, посилаючись на те, що вони зверталися до відповідачів з письмовою заявою, в яких оскаржують дії посадових осіб ТОВ «Альянс», стосовно незаконного звільнення [PERSON]. з займаної посади - оператора АЗС ТОВ «Альянс», проте відповідачі в порушення вимог ст. 97 КПК України, ст. 20 Закону України „Про звернення громадян” не дотримали строк розгляду вказаної скарги і не здійснили перевірку повідомлення про злочин та не вирішили питання щодо порушення кримінальної справи або відмови в її порушенні в строк не більше десяти днів шляхом відібрання пояснень від окремих громадян чи посадових осіб або витребування необхідних документів, тим самим позбавивши їх права оскарження результатів розгляду цього звернення в передбаченому законі порядку, що в судовому засіданні підтримав в повному обсязі [PERSON], який одночас діє за дорученням [PERSON].. Відповідачі, які є суб'єктами владних повноважень, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання не з'явилися, не повідомивши про причину неприбуття, не надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності та заперечення проти позову, в зв”язку з чим суд вважає можливим відповідно до ст.128 КАСУ вирішення справи за їх відсутності на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши позовну сторону, дослідивши докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого зі слідуючих підстав. Встановлено, що [PERSON]. та [PERSON]. 09.02.2007р. звернулися до прокуратури Червонозаводського району м.Харкова зі скаргою на дії посадових осіб ТОВ «Альянс» щодо незаконного звільнення з роботи [PERSON]. 05.04.2007р. вказана скарга направлена на розгляд за територіальністю до прокуратури Жовтневого району м.Харкова. 19.06.2007р. в зв'язку з неотриманням відповіді по вищевказаній скарзі [PERSON]. звернувся із заяву до прокурора Жовтневого району м.Харкова [PERSON]., на яку отримав відповідь від 19.07.2007р. за № 1089с-07, що така скарга до них не надходила. 08.08.2007р. [PERSON] отримав відповідь прокурора Жовтневого району м. Харкова [PERSON]від 20.07.2007р. за № 1089с-07, в якій зазначено, що його скарга розглянута та проведеною перевіркою порушень трудового законодавства з боку керівництва ТОВ „Альянс” як підстав для внесення актів прокурорського реагування не мається. Таким чином, як вбачається із матеріалів справи, звернення позивачів відповідною стороною розглянуто протягом одного дня з урахуванням часу перевірки та прийняття рішення. 14.09.2007р. позивачами повторно направлено прокурору Жовтневого району м. Харкова [PERSON] повідомлення про злочин, з вимогою провести перевірку вказаного повідомлення за їх участю. 27.09.2007р. за № 352-1ПР прокуратура Жовтневого району м. Харкова повідомила [PERSON]., що за його зверненням проведено перевірку щодо порушення трудового законодавства посадовими особами ТОВ «Альянс», за результатами якої винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі ст. 6 п. 2 КПК України. Вказана відповідь отримана позивачами 17.10.2007р. без додатку постанови, на яку мається посилання в останній. Відповідно до ст.7 Закону України „Про звернення громадян” звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються. Згідно ст. 20 Закону України „Про звернення громадян” звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку. В даному випадку відповідачами порушено строк розгляду звернення позивачів, передбачений діючим законодавством. На підставі ст. 97 КПК України прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані приймати заяви і повідомлення про вчинені або підготовлювані злочини, в тому числі і в справах, які не підлягають їх віданню. По заяві або повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані не пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень:1) порушити кримінальну справу; 2) відмовити в порушенні кримінальної справи; 3) направити заяву або повідомлення за належністю. Одночасно вживається всіх можливих заходів, щоб запобігти злочинові або припинити його. За наявності відповідних підстав, що свідчать про реальну загрозу життю та здоров'ю особи, яка повідомила про злочин, слід вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки заявника, а також членів його сім'ї та близьких родичів, якщо шляхом погроз або інших протиправних дій щодо них робляться спроби вплинути на заявника. Коли необхідно перевірити заяву або повідомлення про злочин до порушення справи, така перевірка здійснюється прокурором, слідчим або органом дізнання в строк не більше десяти днів шляхом відібрання пояснень від окремих громадян чи посадових осіб або витребування необхідних документів. Заява або повідомлення про злочини до порушення кримінальної справи можуть бути перевірені шляхом проведення оперативно-розшукової діяльності. Проведення визначених у законодавчих актах України окремих оперативно-розшукових заходів проводиться з дозволу суду за погодженим з прокурором поданням керівника відповідного оперативного підрозділу або його заступника. Згідно ст.4 Закону України „Про прокуратуру” діяльність органів прокуратури спрямована на всемірне утвердження верховенства закону, зміцнення правопорядку і має своїм завданням захист від неправомірних посягань: 1) закріплених Конституцією України незалежності республіки, суспільного та державного ладу, політичної та економічної системи, прав національних груп і територіальних утворень; 2) гарантованих Конституцією, іншими законами України та міжнародними правовими актами соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод людини та громадянина; 3) основ демократичного устрою державної влади, правового статусу місцевих Рад, органів самоорганізації населення. Статтею 12 Закону України „Про прокуратуру” передбачено, що прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду. Прокурор здійснює нагляд за додержанням вимог законодавства щодо порядку розгляду скарг всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, що відповідачем було не виконано. Відповідно до ст. 121 Конституції України прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян; 5) нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Згідно вимог ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Таким чином, відповідна сторона не дотримала вимоги закону про захист охороняємих прав, свобод та інтересів фізичних осіб, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відповідно до ст. 2 КАСУ, а саме не вирішила питання позивачів по суті відповідно до чинного законодавства, а тому її дії не можуть вважатися такими, що відповідають чинному законодавству. Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно вимог ст.8 КАСУ, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та ст.9 КАСУ, де передбачено, що суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, таким є Конституція України, що відповідає принципу верховенства права, який закріплений в ст.8 Конституції України та ст.22 Конституції України, де передбачено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. А тому при таких обставинах, вказані дії відповідачів не можуть вважатися законними та обґрунтованими, оскільки вони направлені на звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивачів, що суперечить вимогам ст. 22 Конституції України.

Результат розгляду: granted