Рішення адміністративного суду від 2008-01-17 00:00:00+02

У листопаді 2007 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом. Просить стягнути з відповідачів різницю недоплаченої їй та її чоловіку щорічної одноразової грошової допомоги у розмірі 6177,30 грн. Вимоги мотивувала тим, що їй як учаснику війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в 2006 році до 5 травня повинна була надаватися одноразова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, а у 2007 році, як дружині померлого інваліда війни, в розмірі п”яти мінімальних пенсій за віком. Однак ця допомога виплачувалась відповідачами в неповному розмірі, чим були порушені її права. Крім того, позивачка зазначала, що в 2006 році в неповному розмірі допомогу отримав і її чоловік [PERSON]. , як інвалід війни 1 групи, який повинен був отримати допомогу в розмірі 10-ти мінімальних пенсій за віком. Просила стягнути не отриману чоловіком допомогу на її користь як члену сім”ї. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у передбаченому законом порядку . Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки,приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка є учасником війни, а з 31 серпня 2006 року - і дружиною померлого інваліда війни, що підтверджується відповідним посвідченням. Згідно ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружились вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Як свідчить довідка Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат позивачка як дружина померлого інваліда війни у 2007 році отримала разову грошову допомогу до 9 травня в розмірі 150 грн., тобто з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік». Статтею 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними. Таким чином, суд вважає, що позивачка має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, зазначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». З врахуванням отриманої позивачкою разової грошової допомоги за 2007 рік, суд вважає,що необхідно стягнути на її користь невиплачену разову грошову допомогу за цей рік в розмірі 1900,30 грн. За 2006 рік позивачка, як учасник війни, та її чоловік як інвалід війни, теж отримали допомогу у меншому, ніж визначено законом, розмірі, проте вона відповідно до ст.ст.99, 100 КАС України стягненню не підлягає, оскільки пропущений строк звернення до адміністративного суду, початок перебігу якого для стягнення заборгованості по зазначених виплатах починається з 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги (ч.4 ст.171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»). Відповідно до ст. 171 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5-го травня в розмірах,передбачених ст.ст.12-16 цього Закону здійснюють органи праці та соціального захисту населення . На підставі викладеного і

Результат розгляду: partial