Рішення адміністративного суду від 2008-06-13 00:00:00+03

31 березня 2008 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Дружківського управління праці та соціального захисту населення, в якій вказав, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії. Він набув право на одержання щорічної компенсації на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Незважаючи на вимоги Закону, відповідач виплачує йому щорічну компенсацію значно меншому розмірі, в результаті чого за період 2000-2007 роки недоплата складає 11405,50 грн. Просить суд визнати дії відповідача незаконними та стягнути недоотриману суму на оздоровлення у розмірі 11405,50 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що він має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії. Згідно Закону України „Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” він має право на одержання щорічної компенсації на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Незважаючи на вимоги Закону, відповідач виплачує йому щорічну компенсацію за період 2000-2006 роки у розмірі: 2000-2004 роки по 26,70 грн. за кожний рік, за 2005-2006 роки по 100 грн. за кожний рік, а за 2007 рік виплати не проводились. Вважає, що за період з 2000 по 2007 роки недоплата складає 11405,50 грн. Просить суд визнати дії відповідача незаконними та стягнути недоотриману суму на оздоровлення у розмірі 11405,50 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Начальник Дружківського УПСЗН надав до суду заяву, в якій просить суд розглянути адміністративну справу без участі відповідача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] належить (віднесений) до другої категорії як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням [NUMBER] (а.с.6). Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціального захисту потерпілого населення, визначені Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, оскільки відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Абзацом 4 частини 4 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Згідно частини 7 статті 48 вищенаведеного Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Зазначені норми закону протягом 2000-2005 років були чинні і підлягають застосуванню. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не уповноважено Кабінет Міністрів України зменшувати конкретні суми виплат. Встановлений у 1996 році постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме стаття 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та законодавство щодо розміру мінімальної заробітної плати на 2000-2007 роки, а не постанова Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року № 836 та постанова Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Відповідно до Закону України „Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2002 рік”, Закону України „Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003 рік” від 26.12.2002 року, Закону України „Про державний бюджет України на 2004 рік” зі змінами від 17.06.2004 року, Закону України „Про державний бюджет України на 2005 рік” з наступними змінами, розмір мінімальної заробітної плати становить: з 1 січня 2002 року встановлено розмір мінімальної заробітної плати 140 грн., з 1 липня 2002 року - 165 грн., з 01.01.2003року у розмірі 185 грн. на місяць, а з 01 грудня 2003 року по 31 серпня 2004 року - 205 грн., з 01 вересня 2004 року - 237 грн., з 01 січня 2005 року - 262 грн., з 01 квітня 2005 року - 290 грн., з 01 липня 2005 року - 310 грн. на місяць, з 01 вересня 2005 року - 332 грн. Статтею 81 закону України «Про державний бюджет України на 2006рік» від 20.12.2005 р. № 3235-15 встановлено з 1 січня 2006 року розмір мінімальної заробітної плати 350 грн. на місяць, з 1 липня 2006 року - 375 грн., з 1 грудня 2006 року - 400 грн. Статтею 76 закону України ««Про державний бюджет України на 2007рік» від 19.12.2006р. № 489-V встановлено з 1 січня 2007 року розмір мінімальної заробітної плати 400 грн. на місяць, з 1 квітня 2007 року - 420 грн., з 1 липня 2007 року - 440 грн., з 01 жовтня 2007р. - 460 грн. Відповідно до ст.59 Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів” №107-VI від 28.12.2007 року розмір заробітної плати з 01.01.2008 року складала 515 грн., 1 квітня 2008 року - 525 грн., з 1 жовтня 2008 року - 545 грн., з 1 грудня 2008 року - 605 грн. на місяць. Однак слід відмітити, що дію частини четвертої статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно мінімальної заробітної плати було зупинено згідно із Законом України від 20.12.2005р. № 3235-1V, внаслідок чого відсутні правові підстави вважати порушеними права позивача щодо невиплати відповідачем одноразової щорічної допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати у 2006 році, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення недоотриманої суми на оздоровлення за 2006 рік задоволенню не підлягають. Розглядаючи позовні вимоги щодо стягнення недоотриманої суми на оздоровлення за 2007 рік, суд вважає, що дані позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки Рішенням Конституційного суду від 09 липня 2007року положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007рік» від 19.12.2006 р. N 489-V в частині призупинення дії ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані неконституційними. Враховуючи викладене, суд вважає, що дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради щодо відмови позивачу у виплаті допомоги на оздоровлення за 2007 рік з урахуванням положень ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» є незаконними. За таких обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” Дружківське управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської ради повинно виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2007 рік, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати. Згідно листа начальника Дружківського управління праці та соціального захисту населення № 1298 від 24.03.2008 року (а.с.5) позивачу була виплачена щорічна допомога на оздоровлення: - за 2000р. - 26,7 грн. - 29.05.2002р. - за 2001 -2003р.р. - по 26,7 грн. - 31.08.2004р. за кожний рік; - за 2004р. - 26,7 грн. - 25.06.2005р. - за 2005р. - 100 грн. - 28.08.2006р. - за 2006р. - 100 грн. - 12.06.2007р. Допомога на оздоровлення за 2007 рік буде виплачена протягом 2008 року. В судовому засіданні позивач пояснив, що на день розгляду справи щорічна допомога на оздоровлення за 2007 рік йому не виплачена. Відповідно до ст.59 Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів” №107-VI від 28.12.2007 року розмір заробітної плати з 01.01.2008 року складала 515 грн., 1 квітня 2008 року - 525 грн., з 1 жовтня 2008 року - 545 грн., з 1 грудня 2008 року - 605 грн. на місяць. При розрахунку суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік позивачем розмір мінімальної заробітної плати був використаний у сумі 515 грн. Враховуючи, що суд при розгляді справи не може вийти за межі позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню щорічна допомога на оздоровлення за 2007 рік у сумі: 515 х 5 = 2575 грн. З урахуванням отриманої [PERSON] суми 333 грн.50 коп. (29.05.2002р. - 26,7 грн., 31.08.2004р. - 26,7х3 = 80,10 грн., 25.06.2005р. - 26,7 грн., 28.08.2006р. - 100 грн., 12.06.2007р. - 100 грн.) та розміру заробітної плати, встановленої на момент виплати, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню: за 2000 рік: в сумі 673,30 грн. (140х5-26,7) за 2001 рік: в сумі 998,30 грн. (205х5-26,7) за 2002 рік: в сумі 998,30 грн. (205х5-26,7) за 2003 рік: в сумі 998,30 грн. (205х5-26,7) за 2004 рік: в сумі 1423,30 грн. (290х5-26,7) за 2005 рік: в сумі 1775,00 грн. (375х5-100) за 2007 рік в сумі 2575,00 грн. (515х5) 673,30+998,30+998,30+998,30+1423,30+1775+2575 = 9441 грн. 50 коп. недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2000,2001,2002,2003,2004,2005,2007 роки. Стосовно посилання відповідача в своїх запереченнях на пропущення позивачем процесуального строку для звернення з позовом до суду, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду. Відповідно до абзацу 1 пункту 1 ст.13 Закону України „«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 268 Цивільного Кодексу України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України судові витрати відносяться за рахунок держави, оскільки сторони звільнені від їх сплати. На підставі викладеного, та

Результат розгляду: partial