Рішення адміністративного суду від 2008-09-24 00:00:00+03

заявлено позов прокурора Ямпільського району Вінницької області в інтересах Крижопілської міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області про стягнення з суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON]заборгованості по єдиному податку в сумі 242,81 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем станом на 21.08.2008 року рахується борг в сумі 242,81 гривень за не сплату єдиного податку. В судовому засіданні представник позивача та представник прокуратури позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився та не вказав причини неприбуття. Відповідно до вимог статті 122 КАС України - адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Як вбачається з повідомлень про вручення поштового відправлення №1832599 від 16.09.2008р., відповідач був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду. Ці дії свідчать про небажання відповідача приймати участь в судовому розгляді справи і направлені на затягування розгляду справи. Судом були прийняті всі міри для належного повідомлення відповідача про час, день і місце розгляду справи. Таким чином, враховуючи дані обставини, судом прийнято рішення продовжити розгляд справи у відсутність відповідача, і вирішити справу на підставі наявних доказів. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача. Заслухавши представника позивача та представника прокуратури Вінницької області, оцінивши та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом у справі встановлено, що згідно із свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи -підприємця від 22.11.2007р. серії [NUMBER], [PERSON] зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності (а.с.5). 24.12.2007р. відповідачу видано свідоцтво платника єдиного податку Серії [NUMBER] (а.с.9). Станом на 21.08.2008 року за [PERSON] рахується податковий борг за несплату єдиного податку в сумі 242,81 грн., що відображено в зворотному боці картки платника (а.с.13-16). Відповідно до п. 2 Указу Президента України “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва”, суб'єкти малого підприємництва -фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку. У п. 5 зазначеного Указу вказано, що суб'єкти підприємницької діяльності несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплати сум єдиного податку згідно із законодавством. Підпунктом 3 п. 1 ст. 9 Закону України “Про систему оподаткування”встановлено, що платники податків і зборів зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів у встановлені законами терміни. Відповідно до ст.6 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”Крижопільською МДПІ відповідачеві направлялися податкові вимоги за №1/45 від 11 березня 2008 року та №2/173 від 7 травня 2008 року. Вказані вимоги залишилися без виконання, заходи здійсненні позивачем щодо досудового врегулювання спору не призвели до добровільного погашення підприємцем заборгованості. Оскільки, на час розгляду справи в суді сума заборгованості відповідачем не погашена, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”органи державної податкової служби наділені функціями по контролю за додержанням законодавства про податки, правильністю їх обчислення і своєчасного надходження. У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади (до яких належать органи державної податкової служби) та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, прокурор, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах. Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Враховуючи, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а отже підлягають задоволенню. Ч.4 ст.94 КАС України передбачено, що у справах, в яких позивачем є суб'єкт владний повноважень, а відповідачем -фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: granted