Рішення адміністративного суду від 2008-06-25 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Великобурлуцької районної державної адміністрації, в якому просить суд після уточнення позовних вимог, визнати бездіяльність відповідача щодо не нарахування та виплати йому соціальних виплат незаконними та стягнути на його користь недоплаченої у 2007 році щорічної допомоги на оздоровлення в сумі 1750 грн. Свій позов він обґрунтував тим, що він є учасником бойових дій і має право на отримання щорічної разової допомоги у розмірі 5 мінімальних пенсій, згідно зі ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, що підтверджується посвідченням [NUMBER] Проте, нарахування та виплата вказаної допомоги здійснюється відповідачем в значно менших розмірах ніж передбачено законодавством. До суду представник позивача надіслав письмову заяву в якій просив суд розглянути справу без його участі в судовому засіданні. Відповідач до суду надіслав письмові заперечення на позов, в яких прохав відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що УПСЗН Великобурлуцького району діяло в межах своїх повноважень, передбачених законодавством, і виплати позивачу проведені згідно з чинним законодавством і в межах бюджетних асигнувань. До суду третя особа надала письмові заперечення на позов в яких прохала відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, пославшись на підстави аналогічні позиції відповідача Управління праці та соціального захисту населення Великобурлуцької районної державної адміністрації. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, встановивши наступні обставини. [PERSON] є учасником бойових дій, а також має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни. Відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня особам, зазначеним у цьому Законі, виплачується разова грошова допомога у кратному розмірі до мінімальної пенсії за віком. Згідно ст. 17 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», зупинено дію частин п'ятих статей 12, 13, 14 та 15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", які визначали кратність виплат щорічної допомоги до 5 травня залежно від розміру мінімальної пенсії за віком. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.07 у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, .1,01, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ч.5 ст.ст.12-15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. З моменту прийняття Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності положення ст.29 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік", ця норма Закону втратила чинність, а тому на момент звернення позивача через Великобурлуцьку районну спілку ветеранів Афганістану із заявою до відповідача про перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік були чинними частини п'ятих статей 12, 13, 14 та 15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", які підлягали застосуванню до спірних правовідносин. Стаття 46 Конституції України гарантує громадянам право на соціальний захист. Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно ч.ч.3 та 4 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Таким чином, враховуючи ст.ст. 46, 64 Конституції України, ч.ч. З, 4 ст.8 КАС України та положення ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії ії соціального захисту», яка була чинною на час виникнення між сторонами спірних правовідносин та встановлювала позивачеві право на соціальний захист щодо отримання щорічної допомоги у розмірі кратному до мінімальної пенсії за віком, суд вважає, що відповідач не мав права відмовляти позивачу у задоволенні позову з підстав не визначення в законодавстві України розміру мінімальної пенсії за віком, який підлягає застосуванню при розрахунку разової щорічної допомоги до 5 травня відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії її соціального захисту». Відповідно до п.7 ст.9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини. Згідно зі ст. 62 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 квітня та з 01 жовтня 2007року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої ст. 62 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», збільшений на 1%. Станом на 05 травня 2007року, відповідно до ст.62 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» мінімальна пенсія за віком становила 410,06 гривень (406x1:100=4,06; 406+4,06=410,06). Зі змісту ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вбачається, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Таким чином, законодавством визначено лише розмір мінімальної пенсії за віком, які призначені особам, згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, збільшений на 1%. Отже, питання щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком, який застосовується при обчисленні розміру пенсії, призначеної за іншими законами та при розрахунку щорічної разової допомоги до 5 травня, не визначено законодавством. З урахуванням положення ч.7 ст.9 КАС України, суд вважає, що у зв'язку з відсутністю закону, яким врегульовано спірні правовідносини, а саме, розмір мінімальної пенсії за віком, який застосовується при обчисленні розміру щорічної разової допомоги до 5 травня, необхідно застосувати норми закону, який регулює подібні правовідносини, а саме ст.62 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік». Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Згідно з ч.1 ст.17-1 зазначеного закону такі виплати здійснюють органи праці та соціального захисту населення. Таким чином, позивачу у 2007 році управління праці та соціального захисту населення Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області повинно було сплатити до 5 травня разову грошову допомогу у розмірі 2050,30 гривень (410,06x5=2050,30), а сплатило лише 280 гривень, тобто не виплаченою залишилась сума у розмірі 1770,30 гривень (2050,30 - 280=1770, 30). Посилання відповідача в запереченнях, що розрахунок щорічної грошової допомоги до 5 травня, повинен здійснюватися виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.02 за №1 на рівні 19,19 грн., суд вважає безпідставними, оскільки зазначена постанова не передбачає застосування цього розміру пенсії для розрахунку щорічної допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. А згідно ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Враховуючи, що позивач просить суд визнати бездіяльність відповідача щодо не нарахування та виплати йому соціальних виплат незаконними, а також стягнути з відповідача 1750 грн. то суд вважає що в даному випадку не має необхідності вийти за межі позовних вимог і потрібно стягнути саме ту суму, яку просить позивач. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted