Рішення адміністративного суду від 2008-04-23 00:00:00+03

Верігін Володимир Володимрович звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з позовною заявою до депутатів Лисичанської міської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення звітування перед виборцями про свою діяльність, як депутата у місцевій раді, що передбачено ст. 16 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", чим були порушені його права на участь у вирішені питань місцевого значення, врахування та представництво інтересів у Лисичанській міськраді, контроль за виконанням передвиборних обіцянок відповідачів та на контроль за діяльністю останніх у раді, та зобов'язання провести таке звітування. Ухвалою суду від 05.11.2007 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача було притягнуто Лисичанську міську раду. Ухвалою суду від 29.11.2007 року до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні позивача було притягнуто [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою суду від 05.12.2007 року до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні позивача було притягнуто [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою суду від 11.12.2007 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача було притягнуто [PERSON]. Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 11.12.2007 року у справі № 2а-178/07 (суддя Фастовець В.М.) у задоволенні позову було відмовлено за безпідставністю. Приймаючи судове рішення, суд виходив з того, щоча і має місе бездіяльність відповідачів, однак вона не може бути визнана протиправною за відсутності відповідного рішення Лисичанської міської ради щодо встановлення строків звітування, обов'язку відповідачів ініціювати це питання перед радою та кількості голосів, необхідних для прийняття рішення на сесії Лисичанської міської ради. Представником [PERSON] - [PERSON] в інтересах зазначеної особи подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обгрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує на те, що прийняття відповідного рішення Лисичанською міською радою щодо звітування депутатів перед виборцями повинно прийматися саме депутатами, які є повноважними і рівноправними членами відповідної ради, це відносится до внутрішньої компетенції ради та є складовою частиною звітування депутатів перед виборцями. Наголошує на тому, що позивача, як виборця, жодним чином не турбує питання чи визначилась рада з орієнтованими строками проведення звітів депутатів місцевої ради перед виборцями, оскільки він має право на це, а депутат зобовязаний звітувати про свою роботу перед виборцями. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, які з'явилися до судового засідання, колегія суддів встановила наступне. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] - громадянин України, якому виповнилося 18 років, мешкає у м. Лисичанську Луганської області та є виборець відповідачів - депутатів Лисичанської міської ради п'ятого скликання, яка не встановила строки звіту депутатів перед виборцями. З часу виборів до Лисичанської міської ради п'ятого скликання, тобто з 26.03.2006 року до 16.07.2007 року, часу звернення позивача із зазначеним позовом до суду, відповідачі не звітували про свою роботу перед виборцями, одним із яких і є [PERSON]. Між сторонами є розбіжності щодо обставин справи, встановлених судом першої інстанції та апеляційним судом, відповідачі та третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Лисичанська міська рада вважають, що звітували перед виборцями, у підтвердження чого надані матеріали про зустрічі з виборцями, які не містять інформацію, яка повинна бути у звітах депутата перед виборцями. Заявник скарги вважає рішення, яке оспорювалось, необґрунтованим та неправомірним, оскільки судом першої інстанції встановлено, що має місце бездіяльність зі сторони відповідачів щодо не проведення звітування перед виборцями про свою діяльність, але зроблені правові висновки суперечать діючому законодавству, яке врегульовує спірні правовідносини. Колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України. Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно до Конституції України систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України “Про місцеве самоврядування”, відповідно до ст. 3 якого, громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад. Будь-які обмеження права громадян України на участь у місцевому самоврядуванні залежно від їх раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, терміну проживання на відповідній території, за мовними чи іншими ознаками забороняються. Відповідно ст. 1 цього Закону представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення. Як передбачено ст. 2 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" депутат міської ради є представником інтересів територіальної громади міста, який відповідно до Конституції України і Закону України "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів" обиратєься на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування строком на чотири роки. Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов'язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування. Згідно до ст. 16 цього Закону депутат місцевої ради періодично, але не рідше одного разу на рік, зобов'язаний звітувати про свою роботу перед виборцями відповідного виборчого округу, об'єднаннями громадян. Рада визначає орієнтовні строки проведення звітів депутатів місцевої ради перед виборцями. Звіт депутата місцевої ради повинен містити відомості про його діяльність у раді та в її органах, до яких його обрано, а також про його роботу у виборчому окрузі, про прийняті радою та її органами рішення, про хід їх виконання, про особисту участь в обговоренні, прийнятті та в організації виконання рішень ради, її органів, а також доручень виборців свого виборчого округу. Звіт депутата місцевої ради може бути проведено в будь-який час на вимогу зборів виборців за місцем проживання, трудової діяльності або навчання, а також органів самоорганізації населення. Депутат місцевої ради не пізніш як за сім днів повідомляє виборців про час і місце проведення звіту через місцеві засоби масової інформації або в інший спосіб. Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, керівники підприємств, установ і організацій державної і комунальної форм власності зобов'язані сприяти депутатам місцевих рад в організації їх звітів (зустрічей) перед (з) виборцями шляхом надання приміщень, інформаційних та інших довідкових матеріалів, необхідних депутату місцевої ради, на прохання депутата здійснювати інші заходи, пов'язані з проведенням його звіту перед виборцями, у тому числі сприяти оповіщенню виборців про час і місце його проведення. Рішення з питань організації звітів депутата з виборцями приймається на засіданні місцевої ради. Депутат місцевої ради інформує раду та її виконавчі органи про результати обговорення його звіту, зауважень і пропозицій, висловлених виборцями на адресу ради та її органів, а також про доручення, дані депутатові у зв'язку з його депутатською діяльністю. Витрати, пов'язані з проведенням звітів депутатів місцевої ради перед виборцями та їх зустрічей з ними, здійснюються за рахунок відповідних місцевих бюджетів у межах затверджених на ці цілі видатків. Звіти і зустрічі депутатів місцевої ради з виборцями висвітлюються засобами масової інформації. Вказана норма Закону містить імперативну норму права, щодо звітування депутатів перед виборцями, відступи від якої не допускаються та не можуть обумовлюватися будь - якими іншими підставами. З матеріалів справи не вбачається доказів, які б вказували на проведення звітування відповідачів - депутатів Лисичанської міської ради п'ятого скликання перед виборцями, у тому числі перед позивачем, про свою діяльність. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачі не довили правомірність своєї бездіяльності, яка оскаржувалася, відповідно до пункту 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України. За таких підстав апеляційний адміністративний суд вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята при невірному застосуванні норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та спростовуються доводами апеляційної скарги, що є підставою для скасування постанови. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted