Рішення адміністративного суду від 2008-08-26 00:00:00+03

В серпні 2008 року позивачі звернулися до суду із вказаним вище адміністративним позовом до Президента України. Посилалися на те, що з 2004 року вони звертались до Президента України з проханням відновити, порушені місцевими представниками влади, їх права шляхом відставки Генерального прокурора України. Листом №41-02/778 від 20.04.2007 року, який вони отримали 03.05.2007 року, в задоволенні їх прохання про відставку Генерального прокурора України їм відмовлено. Вважають, що Президент України не виконує роль гаранта Конституції. На думку позивачів, бездіяльність Президента України щодо незадоволення їх прохання надала можливість приватному підприємцю [PERSON]. проводити будівництво з порушеннями будівельних норм, що призвело до руйнування їх приватного будинку [ADDRESS], а також призвела до псування їх приватного будинку[ADDRESS]. Внаслідок бездіяльності відповідача їм спричинена матеріальна шкода, на відшкодування якої просили стягнути з відповідача на їх користь 816819 грн. 60 коп. В судовому засіданні [PERSON]., яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]. позов підтримала та підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Справа слухалась у відсутність представника Президента України, який належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з'явився, а подав до суду письмові заперечення на позов та заяву про розгляд справи в його відсутність. Із змісту письмових заперечень на позов вбачається, що позовні вимог він не визнає та в задоволенні адміністративного позову просив відмовити. Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивачки [PERSON]., дослідивши письмові заперечення на позов та письмові матеріали справи, вважає, що адміністративні позовні вимоги безпідставні і задоволенню не підлягають. Так, судом встановлено, що 03.05.2007 року позивачі отримали письмову відповідь із Секретаріату Президента України на їх звернення з приводу вчинення, на їх думку, протиправних дій посадовими особами місцевих органів влади та з приводу відставки Генерального прокурора України, яке було адресоване Президенту України. Із змісту цієї письмової відповіді на звернення позивачів вбачається, що Секретаріат Президента України, який діє від імені Президента України, повно та обгрунтовано роз'яснив [PERSON]. порядок подання заяв про злочин, а також порядок і підстави звільнення з посади Генерального прокурора України. Виходячи із змісту позовної заяви, позивачам заподіяна майнова шкода внаслідок пошкодження їх власності та порушення норм містобудівного законодавства. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, якщо позивачам заподіяна майнова шкода, вона підлягає відшкодуванню особою, рішеннями, діями чи бездіяльністю якої така заподіяна. Відповідно до ст.170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Президент України не видавав рішень, не вчиняв дій чи бездіяльності, які б суперечили законодавству та заподіювали шкоду правам чи інтересам позивачів. Отже, Президент України не вступав з позивачами у спірні правовідносини від імені держави, а тому не несе відповідальності за заподіяну їм майнову шкоду. Президент України є гарантом додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина в межах наданих йому Конституцією України повноважень. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Разом з тим до повноважень Президента України, визначених Конституцією України, не належить нагляд та контроль за додержанням містобудівного законодавства та захист прав громадян у цій сфері. Відповідно до ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження в сфері містобудування належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Зокрема, до їх повноважень належить: надання дозволу на спорудження об'єктів містобудування незалежно від форм власності; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством; здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу; вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування та інші. Отже, відповідальність за додержання містобудівного законодавства при здійсненні незаконних, на думку позивачів, забудов у м.Чернівці несе виконавчий орган Чернівецької міської ради, а за шкоду, заподіяну позивачам внаслідок незаконного будівництва чи пошкодження їх власності - відповідний забудовник, особа, діями якої безпосередньо заподіяно шкоду позивача. За таких обставин, адміністративні позовні вимоги до Президента України безпідставні і задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied