Рішення адміністративного суду від 2008-04-21 00:00:00+03

08.04.2008 року [PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій начальника Головного управління соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації по відмові 18.03.2008 року у видачі їй довідки для переоформлення автомобіля після померлого [INFO] [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що 19.07.2006 року [PERSON] набув право власності на автомобіль «Мітцубіші Карізма», 2000 року випуску, який був отриманий ним як гуманітарна допомога під час дії постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.1997 року № 999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» (постанова втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року № 999); відповідно до пунктів 37 та 42 діючої на той час постанови автомобіль, отриманий органом соціального захисту населення як гуманітарна допомога для конкретної фізичної особи, що перебуває на обліку для забезпечення автомобілем в органах соціального захисту населення, видається такій особі(за її згодою) незалежно від черги; після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безплатно або на пільгових умовах, залишається його сім`ї та знімається з обліку в органах соціального захисту населення; перереєстрація автомобіля на ім`я одного із членів сім`ї інваліда, який на час смерті інваліда проживав разом з ним, проводиться Державтоінспекцією з дозволу органу соціального захисту населення, де інвалід перебував на обліку як власник транспорту; вона як спадкоємиця після померлого і як особа , яка доглядала за ним позбавлена права на переоформлення цього автомобіля. В судовому засіданні позивачка посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила задовольнити вимоги позову. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, мотивуючи тим, що [PERSON] не був власником автомобіля наданого йому, як гуманітарна допомога, тому не міг за життя розпоряджатись автомобілем, а також розпоряджатись правом на цей автомобіль на випадок смерті; автомобіль наданий як гуманітарна допомога Головному управлінню соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації; відповідно до чинної на час смерті [PERSON]. постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року № 999 передбачено, що у разі смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безплатно як гуманітарна допомога, повертається Головному управлінню соціального захисту населення. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що 19.07.2006 року за [PERSON] зареєстровано на праві власності автомобіль «Мітцубіші Карізма», 2000 року випуску, об'єм двигуна 1,6, кузов [NUMBER] (а.с.9), який був отриманий ним 30.05.2006 року, як гуманітарна допомога із-за кордону (за його згодою), через Головне управління соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації так як він був інвалідом війни І групи і мав право на забезпечення транспортним засобом (а.с.6-8, 15). [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.11). [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після померлого [PERSON]. (а.с.12,13). 18.03.2008 року Головним управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації [PERSON] відмовлено у надані довідки для переоформлення автомобіля, з посиланням на п.41 постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року № 999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» відповідно до якої, після смерті інваліда автомобіль, отриманий як гуманітарна допомога, повертається Головному управлінню для подальшої передачі інваліду у порядку черговості(а.с.5). Спірні правовідносини регулюються: -ст.22 Конституції України , про те, що права і свободи людини і громадянина не є вичерпними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. -ст. 41 Конституції України передбачає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. - ч.1 ст.58 Конституції України відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. - ст.13 Європейської Конвенції з прав людини , яка передбачає, що кожна людина, права і свободи якої, викладені в цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі незалежно від того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній якості. -ст.8 КАС України згідно якої суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями. Частина 3 зазначеної статті гарантує звернення до суду безпосередньо на підставі Конституції України. -ст.9 КАС України за змістом якої, суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. - чинними на час виникнення правовідносин по наданню гуманітарної допомоги п. 37 та 42 постанови«Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» № 999 від 08.09.1997 року, відповідно до яких, автомобіль, отриманий органом соціального захисту населення як гуманітарна допомога для конкретної фізичної особи, що перебуває на обліку для забезпечення автомобілем в органах соціального захисту населення, видається такій особі(за її згодою) незалежно від черги; після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безплатно або на пільгових умовах, залишається його сім`ї та знімається з обліку в органах соціального захисту населення; перереєстрація автомобіля на ім`я одного із членів сім`ї інваліда, який на час смерті інваліда проживав разом з ним, проводиться Державтоінспекцією з дозволу органу соціального захисту населення, де інвалід перебував на обліку як власник транспорту. Системний аналіз зазначених норм та перевірені належними і допустимими доказами встановлені судом обставини в їх сукупності свідчать, що Головне управління праці та соціального захисту населення отримало автомобіль «Мітцубіші Карізма», 2000 року випуску, об'єм двигуна 1,6, кузов [NUMBER], як гуманітарну допомогу для конкретної особи [PERSON]. і той погодився отримати автомобіль за умов визначених постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.1997 року № 999, зокрема очікуючи (передбачаючи), що цей автомобіль перейде у власність його сім'ї. Відтак, положення п.41 постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року № 999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» про повернення такого автомобіля Головному управлінню звужують обсяг прав інваліда, який отримав автомобіль як гуманітарну допомогу до прийняття цієї постанови та суперечать його волевиявленню і погіршує становище членів його сім'ї, які є правонаступниками інваліда. Тому відмова начальника головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації у видачі позивачці довідки для переоформлення автомобіля є протиправною, так як дія постанови КМ України від 19.07.2006 року № 999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» не може поширюватись на ті автомобілі, право власності на які набуте до набрання нею законної сили. На підставі наведеного,

Результат розгляду: granted