Рішення адміністративного суду від 2008-10-13 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з названим адміністративним позовом посилаючись на те, що він являється інвалідом 2-ї групи та має право на пільги, встановлені для інвалідів війни, в зв'язку з чим відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни до 5-го травня в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, але відповідачем у 2008 виплачено йому вказану допомогу у значно нижчому розмірі, тому він просить суд визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати відповідача провести донарахування недоотриманої щорічної разової грошової допомоги за 2008 рік в розмірі 3448 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення на позов та довідку про отримання позивачем щорічної разової допомоги до 5 травня за 2008 рік. В запереченнях відповідач позов не визнав та пояснив, що управління соціального захисту населення являється розпорядником бюджетних коштів і при здійсненні своїх повноважень діє в межах наданих йому бюджетних асигнувань та в межах бюджетних призначень, визначених Державним бюджетом на відповідний рік, в зв'язку з чим позов являється безпідставним і просить відмовити в його задоволенні. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Даний спір за участю Управління соціального захисту населення як суб'єкта владних повноважень ( п.7 ч.1 ст.3 КАС України) є публічно - правовим і його вирішення згідно д.1 ч.1 ст.17 КАС України належить до компетенції адміністративних судів України, оскільки УСЗН як суб'єкт владних повноважень реалізовувало у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством управлінські функції щодо соціального захисту населення. Так, в суді встановлено, що позивач являється інвалідом 2-ї групи та має право на пільги, встановлені для інвалідів війни, що стверджується копією посвідчення серії [NUMBER]. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та прирівненим до них особам передбачена виплата щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня, зокрема інвалідам другої групи у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. В суді встановлено, що позивачу по справі як інваліду 2-ї групи платіжним дорученням [NUMBER] від 25.04.2008 р. виплачено щорічну разову грошову допомогу до 5-го травня в розмірі 400 грн. - 03.05.2008 року, що підтвержується довідкою[NUMBER] від 07.10.2008 року. Розмір виплаченої допомоги до 5-го травня визначений на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», за яким у 2008 році інвалідам війни 2-ї групи виплата щорічної разової грошової допомоги проводиться у розмірі 400 грн. відповідно до Постанови КМ України за№ 183 від 12.03.2008 року. Підтримуючи заявлений позов позивач посилається на те, що рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року визнані такими, що не відповідають Конституції України, тобто є неконституційними, положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до до деяких законодавчих актів України», зокрема п.21 Розділу 2 цього закону, що стосуються виплат разової грошової допомоги інвалідам війни до 5-го травня. Заперечуючи проти позову відповідач послається на те, що згідно ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь - які видатки держави на загально суспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Що ж стосується посилань позивача на рішення Конституційного суду від 22.05.2008 року, то він їх вважає безпідставними, так як дане рішення не може бути реалізоване. Проте, з даними запереченнями представника відповідача не можна погодитися з наступних підстав. Так, відповідно до ст.46 Конституції України, закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, і який гарантуються виплатою пенсій, інших видів соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, і мають забезпечувати достатній рівень життя. Забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами у здійснення цього права. Так, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яким забезпечуються соціальні гарантії ветеранам війни, відповідно до якого позивач як інвалід 2-ї групи має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня. Статтею 22 Конституції України, передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно ст.147 Конституції України, Конституційний Суд України є єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні, до компетенції якого віднесено вирішення питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України та законів України. Таким чином, враховуючи, що положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів» щодо виплат грошової допомоги до 5-го травня визнанні Конституційним Судом України неконституційними позов і підлягає задоволенню. Крім того, рішенням Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів в зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнанні неконституційними. Також, задовольняючи позов, суд керується ст.9 КАС України, якою передбачено, що суд при вирішенні справ повинен керуватись принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» з 01.04.2008 року мінімальний розмір пенсії за віком становить 481 грн. Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд перевіряє чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією і Законами України. Ст.162 ч.2 КАС України передбачає, що у разі задоволення адміністративного позову, суд може визнати протиправними дії суб'єкта владних повноважень та зобов'язати його вчинити певні дії щодо усунення порушень або прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав суб'єктів у сфері публічно-правових відносин. Таким чином, суд приходить до висновку, що відмова відповідача в проведенні позивачу доплати недоотриманої суми грошової допомоги на оздоровлення, є неправомірною, а тому вважає за можливе зобов'язати відповідача провести виплату недоотриманої суми допомоги до 5 травня за 2008 рік в розмірі 3448 грн. /481 грн. - мінімальна пенсія за віком на момент виплати допомоги х 8 = 3848 грн. за мінусом 400 грн. - виплачена допомога/. Позивач звільнений від сплати держмита на підставі ст.22 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»

Результат розгляду: granted