Рішення адміністративного суду від 2008-07-21 00:00:00+03

7 березня 2007 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №\~407 «Про внесення з міни до пункту 1 Порядку надан ня пільг, компенсацій і гаран тій працівникам бюджетних ус танов, військовослужбовцям, особам рядового і начальниць кого складу». Так, відповідно до зазначеного акту Кабіне т Міністрів України постан овив: «У пункті 1 Порядку надан ня пільг, компенсацій і гаран тій працівникам бюджетних ус танов, військовослужбовцям, особам рядового і начальниць кого складу, затвердженого п остановою Кабінету Міні стрів України від 31 березня 2003 р. № 426 (Офіційний вісник Україн и, 2003 р., N 14, ст. 625; 2004 р., N 6, ст. 321; 2005 р., N 23, ст. 1 282; 2006 р., N 42, ст. 2809), цифри "39" і "2006" заміни ти відповідно цифрами "36" і "2007".» . Таким чином, шляхом прийнят тя оскарженої постанови № 407 Кабінет Міністрів України фактично продовжив дію своє ї постанови № 426 від 31.03.03р. «Про за твердження Порядку надання п ільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних устан ов, військовослужбовцям, осо бам рядового і начальницьког о складу»на 2007 рік. Постанова Кабінету Мін істрів України № 426 від 31.03.03р. вст ановлює механізм надання піл ьг, компенсацій і гарантій пр ацівникам бюджетних установ , військовослужбовцям, особа м рядового і начальницького складу при наявності у зазна чених осіб права на податков у соціальну пільгу. Пункт 1 постанови № 426 від 31.03.03р . з урахуванням змін, внесених оскарженою постановою № 407 ві д 07.03.07р. викладено наступного з місту: «1. Відповідно до частин и першої статті 36 Закону Украї ни "Про Державний бюджет Укра їни на 2007 рік" пільги, компенсац ії і гарантії, на які згідно із законами України мають прав о окремі категорії працівник ів бюджетних установ, військ овослужбовці та особи рядово го і начальницького складу (д алі - пільговики), щодо знижки плати за користування житлом (квартирної плати), паливом, т елефоном та плати за комунал ьні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова ен ергія), безоплатний проїзд ус іма видами міського пасажирс ького транспорту (за винятко м таксі) та автомобільним тра нспортом загального користу вання в сільській місцевості , а також залізничним і водним транспортом приміського спо лучення та автобусами приміс ьких маршрутів надаються у р азі, якщо зазначені працівни ки мають право на податкову с оціальну пільгу.». Відповідно до ч. 2 ст. 171 КАС Укр аїни право оскаржити нормати вно-правовий акт мають особи , щодо яких його застосовано, а також особи, які є субєктом правовідносин, у яких буде за стосовано цей акт. Як вбачається зі Статуту ВА Т «Полтаваобленерго», товари ство позивача здійснює діяль ність з постачання та переда чі електричної енергії спожи вачам в умовах функціонуванн я єдиної енергосистеми Украї ни. Тобто, позивач надає послу ги в тому числі пільговим кат егоріям населення (суддям, ві йськовослужбовцям, особам ря дового та начальницького скл аду правоохоронних органів т ощо), а також здійснює нарахув ання плати за такі послуги. Пр и цьому, порядок встановленн я тарифів на електричну енер гію та нарахування плати за ї ї використання встановлено н изкою нормативно-правових та підзаконних актів, якими не н адано право позивачеві нарах овувати плату за користуванн я електроенергією із знижкою певній категорії пільговикі в. Позивач зазначає, що на час розгляду даної адміністрати вної справи \~різними судами р озглянуті позовні заяви судд ів та працівника міліції, які звернулися з вимогами до ВАТ «Полтаваобленерго» щодо нар ахування плати за користуван ня електроенергією зі знижко ю, передбаченою Законами Укр аїни «Про статус суддів»та « Про міліцію», проте позивач н е може виконати такі рішення судів, оскільки постанова Кабінету Міністрів Україн и № 407 від 07.03.07р. продовжила дію по станови Кабінету Мініст рів України № 426 від 31.03.03р., а отже є чинними положення законод авства щодо нарахування плат и за електроенергію у розмір і 100% з подальшим відшкодуванн ям пільговикам сплаченої різ ниці, що проводиться іншими у становами. У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду Укра їни від 06.03.08р. № 2 «Про практику з астосування адміністративн ими судами окремих положень Кодексу адміністративного с удочинства України під час р озгляду адміністративних сп рав»та в розясненні Презид ії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000р. № 02-5/35 «Про дея кі питання практики вирішенн я спорів, повязаних з визна нням недійсними актів держав них чи інших органів»зазначе но, що підставами для визнанн я будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимога м чинного законодавства та/а бо визначеній законом компет енції органу, який видав цей а кт. Обов'язковою умовою визна ння акта недійсним є також по рушення у зв'язку з прийняття м відповідного акта прав та о хоронюваних законом інтерес ів субєктів правовідносин , на регулювання яких видано с пірний акт. Акт державного чи іншого ор гану - це юридична форма рішен ь цих органів, тобто офіційни й письмовий документ, який по роджує певні правові наслідк и, спрямований на регулюванн я тих чи інших суспільних від носин і має обов'язковий хара ктер для суб'єктів цих віднос ин. Залежно від компетенції ор гану, який прийняв такий доку мент, і характеру та обсягу ві дносин, що врегульовано ним, а кти поділяються на нормативн і і такі, що не мають нормативн ого характеру, тобто індивід уальні. Нормативний акт - це прийнят ий уповноваженим державним ч и іншим органом у межах його к омпетенції офіційний письмо вий документ, який встановлю є, змінює чи скасовує норми пр ава, носить загальний чи лока льний характер та застосовує ться неодноразово. Акти нено рмативного характеру (індиві дуальні акти), породжують пра ва і обов'язки тільки у того су б'єкта (чи визначеного ними пе вного кола суб'єктів), якому во ни адресовані. Предметом оскарження у дан ій справі є нормативно-право вий акт, яким врегульовано пр авовідносини, які виникають з приводу обчислення розміру пільг та компенсацій та поря док їх відшкодування. Форми, найменування і поряд ок прийняття актів державним и чи іншими органами залежат ь від місця даного органу в си стемі відповідних органів та його компетенції і регламен туються Конституцією Україн и, відповідними законами Укр аїни та положенням (статутом ) про такий орган. Відповідно до ст. 113 Конститу ції України Кабінет Міні стрів України є вищим органо м у системі органів виконавч ої влади, якій у своїй діяльно сті керується Конституцією т а законами України, а також ук азами Президента України та постановами Верховної Ради У країни, прийнятими відповідн о до Конституції та законів У країни. Кабінет Міністрів Україн и в межах своєї компетенції в идає постанови і розпоряджен ня, які є обов'язковими до вико нання. Акти Кабінету Міні стрів України підписує Прем' єр-міністр України (ст. 117 Конст итуції України). Закон України від 21.12.2006р. № 514-V « Про Кабінет Міністрів Ук раїни», який був чинним на мом ент винесення відповідачем у справі оскарженої постанови , встановив організацію, повн оваження та порядок діяльнос ті Кабінету Міністрів Ук раїни. Відповідно до положен ь цього Закону Кабінету М іністрів України надані повн оваження забезпечення прове дення фінансової, цінової, ін вестиційної і податкової пол ітики; політики у сферах прац і та зайнятості населення, со ціального захисту, охорони з доров'я, освіти, науки і культу ри, охорони природи, екологіч ної безпеки і природокористу вання тощо (ст.ст. 3, 21 Закону). Згідно частини другої стат ті 6 Конституції України орга ни законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановл ених цією Конституцією межах і відповідно до законів Укра їни. Частина друга статті 19 Ко нституції України зобов'язує органи державної влади діят и лише на підставі, в межах пов новажень та у спосіб, що перед бачені Конституцією України та законами України. Зазначені конституційні в имоги поширюються на всі без винятку органи державної вл ади, у тому числі й на компетен цію Кабінету Міністрів У країни щодо прийняття актів з урахуванням обовязковос ті вимог, встановлених рішен ням суду (ст. 124 Конституції). Відповідно до положень, зак ріплених статтею 11 КАС Україн и, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здій снюються на засадах змагальн ості сторін та свободи в нада нні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх пе реконливості. Відповідно до п. 2 ст. 71 Кодекс у адміністративного судочин ства України, в адміністрати вних справах про протиправні сть рішень, дій чи бездіяльно сті суб'єкта владних повнова жень обов'язок щодо доказува ння правомірності свого ріше ння, дії чи бездіяльності пок ладається на відповідача, як що він заперечує проти адмін істративного позову. Суду предявлено копії до кументів, що підтверджують п роходження встановленої зак оном процедури прийняття акт ів Кабінету Міністрів Ук раїни, а саме: довідка про пого дження проекту постанови, по яснювальна записка до проект у постанови та проект постан ови «Про внесення змін до Пор ядку надання пільг, компенса цій і гарантій працівникам б юджетних установ, військовос лужбовцям, особам рядового і начальницького складу», вис новок Міністерства юстиції У країни за результатами право вої експертизи проекту поста нови, порівняльна таблиця до проекту постанови в частині діючих норм та запропонован их норм Порядку. Постанову КМ У № 407 зареєстровано Міністерс твом юстиції України при вне сенні до Єдиного державного реєстру нормативних актів. Тобто в частині повноважен ь та процедури прийняття оск арженого акту відповідача, Кабінетом Міністрів Украї ни прийнято постанову № 407 від 07.03.07р. в межах своїх повноважен ь та відповідно до законодав чо визначеної процедури прий няття актів Уряду. До того ж, відповідно до час тини першої статті 4 Бюджетно го кодексу України до складу бюджетного законодавство кр ім Конституції України, цьог о Кодексу належать також зак они про Державний бюджет Укр аїни, інші закони, що регулюют ь бюджетні правовідносини, п ередбачені статтею 1 цього Ко дексу, нормативно-правові ак ти Кабінету Міністрів Ук раїни, прийняті на підставі і на виконання цього Кодексу т а інших законів України, пере дбачених пунктами 3 та 4 частин и першої цієї статті. Частиною другою статті 4 Бюд жетного кодексу України вста новлено, що при здійсненні бю джетного процесу в Україні п оложення нормативно-правови х актів застосовуються лише в частині, в якій вони не супер ечать положенням Конституці ї України, \~цього Кодексу та з акону про Державний бюджет У країни. Виходячи з аналізу наведен их норм, та на підставі статті 36 Закону України «Про Державн ий бюджет України на 2007 рік»су д приходить до висновку, що Кабінет Міністрів України правомірно видав оскаржуван у постанову. Проте, надалі Рішенням Конс титуційного суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп положення с татті 36 Закону України «Про Де ржавний бюджет України на 2007 р ік»визнано такими, що не відп овідають Конституції Україн и (є неконституційними). Відповідно до статті 152 Конс титуції України закони, що ви знані неконституційними, втр ачають чинність з дня ухвале ння Конституційним Судом Укр аїни рішення про їх неконсти туційність. Конституція України є норм ативно-правовим актом прямої дії, що визначає порядок дії в часі актів законодавства у р азі визнання їх неконституці йними. Таким чином, до прийнят тя Конституційним Судом Укра їни рішення про неконституці йність окремих положень Зако ну України «Про Державний бю джет України на 2007 рік», ці поло ження є чинними і регулюють в ідповідні суспільні відноси ни, що мали місце в період його дії. І лише після визнання цих положень згаданого Закону н еконституційними вони втрач ають силу. Отже, на момент видання Ка бінетом Міністрів України 7 березня 2007 року оскаржуваної постанови вищезгаданий Зако н був чинним і підлягав обов'я зковому застосуванню, а тому суд не вбачає протиправност і дій відповідача щодо прийн яття оскарженої постанови. До того ж, суд вважає за необ хідне звернути увагу сторін на наступне. Постанова Кабінету Мін істрів України від 31.03.03 №426 визн ачає конкретне коло осіб до я ких застосовується або буде застосовуватися її приписи - це працівники бюджетних уст анов, військовослужбовці, ос оби рядового і начальницьког о складу, правові основи орга нізації і діяльності яких вр егульовано Законами України «Про прокуратуру», «Про осві ту», «Про статус суддів», «Про соціальний і правовий захис т військовослужбовців та чле нів їх сімей», «Про міліцію», « Про розвідувальні органи Укр аїни»та ін. При цьому, згідно із заявою про уточнення позовних вимог від 14.12.07 позивач просить визна ти оскаржувану постанову неч инною в частині поширення ді ї затвердженого нею Порядку стосовно суддів України та с тосовно осіб рядового і нача льницького складу органів вн утрішніх справ, посилаючись на письмові звернення суддів та рішення по справі, сторона ми якої були позивач та праці вник міліції. Однак вказані о бставини не наділяють позива ча ознаками суб'єкта оскарже ння вищеназваних нормативно -правових актів. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про бе зпідставність заявлених вим ог, а тому позов визнається та ким, що не підлягає задоволен ню.

Результат розгляду: denied