Рішення адміністративного суду від 2008-04-14 00:00:00+03

У грудні 2002 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив визнати бездіяльність Генеральної прокуратури України неправомірною та зобов'язати Генеральну прокуратуру України винести постанову про проведення розслідування нововиявлених обставин і винести постанову за результатами розслідування, посилаючись на те, що Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19.12.2006 року скасована постанова прокуратури від 25.04.2006 року, оскільки всупереч ст. 400-8 КПК України не було проведено жодного розслідування нововиявлених обставин. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги, та просить також стягнути з Генеральної прокуратури України на його користь 5000 грн., обґрунтування вимоги тим, що 12.01.2007 року прокурором відділу Генеральної прокуратури було винесено чергову постанову про відмову в перегляді Постанови судді від 23.09.1999 року за нововиявленими обставинами без винесення постанови про проведення розслідування. Позивач позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник Генеральної прокуратури України позовні вимоги не визнав посилаючись на їх безпідставність. Суд вислухавши думку учасників судового процесу, оголосивши та дослідивши матеріли справи, прийшов до висновку. що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Судом встановлено, що Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 19.12.2006 року винесеної за скаргою [PERSON] на постанову прокурора відділу Генеральної прокуратури України від 25.04.2006 року про відмову у перегляді за нововиявленими обставинами Київського міського суду від 23.03.1999 року, скасовано постанову прокурора відділу Генеральної прокуратури України від 25.04.2006 року про відмову в перегляді справи за нововиявленими обставинами. Постановою прокурора першого наглядового відділу управляння нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими органів прокуратури Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України від 12.01.2007 року, в перегляді за нововиявленими обставинами справи за заявою [PERSON] та постанови судді Київського міського суду від 23.03.1999 року відмовлено. Згідно із ч.2 ст. 236 КПК України. дії прокурора можуть бути оскарженні до суду. Предметом позовних вимог є бездіяльність з боку Генеральної прокуратури України яка полягає у не винесенні постанови про проведення розслідування нововиявлених обставин та заподіяна в наслідок цього моральна шкода. Підставою для визнання бездіяльності неправомірною є недотримання умов встановлених ч.3 ст. 2 КАС України. Для встановлення факту неправомірної бездіяльності з боку Генеральної прокуратури України, під час вирішення питання про перегляд рішення яке було постановлено судом по матеріалам перевірки за нововиявленими обставинами, необхідна наявність самої протиправності як характерної ознаки вказаної поведінки, що має бути підтверджена постановленням судом відповідного рішення. Тобто для того щоб визнати цю бездіяльність неправомірною, потрібна наявність підстав, які вказують на протиправність винесення постанови від 12.01.2007 року, та які встановлюються за правилами передбаченими ч.2 ст. 236 КПК України, що виключає встановленню даних обставин в порядку адміністративного судочинства. Отже враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що в діях які є предметом оскарження Генеральної прокуратури України, відсутні елементу неправомірності, а тому в задоволенні вимоги про визнання бездіяльності неправомірної слід відмовити. За загальним правилом немайнова шкода, завдана особі іншою особою відшкодовується винною особою, за наявності її вини. Оскільки у спірних правовідносинах вини відповідача судом не встановлено, вимога про відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягає.

Результат розгляду: denied