Рішення адміністративного суду від 2009-10-22 00:00:00+03

24.11.08р. Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку (далі - Комісія) винесено розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери №1129-УЛ від 24.11.08р., яким встановлено, що порушення має бути усунуто позивачем до 31.12.08р., та до 01.03.09р. позивач має письмово проінформувано уповноважену особу Комісії про виконання розпорядження. Враховуючи неусунення позивачем порушення, 16.03.09р. Комісією винесена постанова про порушення справи про правопорушення на ринку цінних паперів, та за наслідками розгляду справи Комісією винесена постанова про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних папеірв №230-УЛ від 08.04.09р. та розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери №281-УЛ від 08.04.09р. Підставою для винесення вказаних постанови та розпорядження слугував висновок Комісії про порушення позивачем п. 13 Глави 3 Ліцензійних умов провадження професійної діяльності на фондовому ринку -діяльності з торгівлі цінними паперами, а саме за підсумком ІІІ кварталу 20087 року власний капітал за даними фінансової звітності є меншим, ніж розмір зареєстрованого статутного фонду (капіталу). Суд не вбачає підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Порядок та строки розгляду Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку справ про порушення громадянами, посадовими особами та юридичними особами вимог законодавства на ринку цінних паперів визначено Правилами розгляду справ про порушення вимог законодавства на ринку цінних паперів та застосування санкцій, затверджених рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 11.12.2007 N 2272, зареєстрованих в Міністрерстві юстиції України 12 лютого 2008 р. (далі -Правила розгляду справ). Так, відповідно до п. 3 Розділу п. 3 Розділу 14 Правил розгляду справ, розпорядження про усунення порушень можуть виносити Голова Комісії, члени Комісії, начальники територіальних органів, а також працівники Комісії та її територіальних органів відповідно до наданих їм повноважень. Уповноваженими особами Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку є: Голова та члени Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку; начальники відповідних територіальних органів Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку; працівники центрального апарату - за письмовим дорученням Голови або членів Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку; працівники відповідних територіальних органів Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку - за письмовим дорученням начальника відповідного територіального органу Комісії (ст. 9 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні»). Як вбачається з матеріалів справи, розпорядження №1129-УЛ від 24.11.08р винесено Уповноваженою особою Комісії заступником начальника управління -начальником відділу ліцензування реєстраторської, депозитарної та розрахунково -клірингової діяльності професійних учасників ринку цінних паперів [PERSON] на підставі доручення Члена Комісії Харицького В.П. від 17.06.08р. №12-УЛ. Враховуючи, що відповідно до вищенаведених норм право на винесення розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери надано працівникам Комісії за письмовим дорученням, зокрема, члена Комісії, у суду відсутні підстави вважати, що розпорядження №1129-УЛ від 24.11.08р. винесено особою неуповноваженою Комісією на такі дії. Діюче законодавство не передбачає та не зобов`язує Уповноважену особу Комісії надсилати чи пред`являти копію письмового доручення, на підставі якого діє уповноважена особа - особі, відносно якої винеснено розпорядження, відтак такі доводи позивача не заслуговують на увагу. Крім того, вказані доводи позивача стосуються розпорядження №1129-УЛ від 24.11.08р., яке не є предметом даного спору, а лише слугувало підставою для винесння оспорюваного розпорядження №281-УЛ від 08.04.09р відповідно до п. 9 Розділу 14 Правил розгляду. Відповідно до ч. 2 Розділу 7 Правил розгляду справ, постанова складається з вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частин: у вступній частині постанови зазначаються: номер постанови; дата та місце розгляду справи; посада, прізвище, ім`я та по батькові уповноваженої особи, яка винесла постанову; документ, на підставі якого вона діє; відомості про особу, щодо якої розглядається справа (повне найменування юридичної особи, місцезнаходження, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ, банківські реквізити, засоби зв`язку); описова частина повинна містити викладення обставин, встановлених при розгляді справи, та посилання на нормативно-правовий акт, норми якого порушено; у мотивувальній частині наводяться посилання на докази, що підтверджують факт правопорушення і вину юридичної особи, або ж факти, що вказують на відсутність правопорушення, посилання на відповідні норми нормативно-правового акта, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; у резолютивній частині повинно бути зазначено прийняте за справою про правопорушення рішення. Як вбачається із описової частини оспорюваної постанови у відповідності до вищезазначеної норми вона містить викладення обставин, встановлених при розгляді справи, та посилання на нормативно-правовий акт, норми якого порушено (п. 13 Глави 2 Ліцензійних умов провадження професійної діяльності на фондовому ринку -діяльності з торгівлі цінними паперами, затверджених рішеням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 26.05.06р. №346, зареєстрованих в Мін`юсті України 04.08.06р. за №938/12812). Викладене спростовує посилання позивача на неправомірність постанови з підстав не зазначення в описовій частині нормативно -правового акту, норми якого порушено. Не заслуговують на увагу також і доводи позивача про незатвердження печаткою Комісії акту про правопорушення та постанов про порушення та розгляд справи, оскільки Правила розгляду справ, якими безпосередньо встановлено форму та зміст актів, які виносяться Комісією до та під час розгляду справ про правопорушення на ринку цінних паперів, не містять такої вимоги до оформлення актів та постанов про порушення та розгляд справи як їх скріплення печаткою Комісії; натомість така вимога є обов`язковою для постанови про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів (п. 1 Розділу 13 Правил) та розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери (п. 5 Розділу 14 Правил). Із оспорюваних постанови та розпорядження вбачається, що вони затверджені гербовою печаткою Комісії. Доводи позивача щодо порушення ст. 12 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні`в частині ненаправлення банківскій установі, в якій відкрито рахунок позивача, рішення про накладення штрафу не спростовують факту порушення законодавства про цінні папери, а відтак не можуть слугувати підставою для скасування оспорюваної постанови. Статтею 11 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» 30.10.1996 року448/96-ВР передбачено відповідальність юридичних осіб за правопорушення на ринку цінних паперів, а саме Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку накладає на юридичних осіб штрафи, зокрема, за невиконання або несвоєчасне виконання рішень Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку або розпоряджень, постанов або рішень уповноважених осіб Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо усунення порушень законодавства на ринку цінних паперів - у розмірі від тисячі до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В даному випадку, згідно оскаржуваної постанови до позивача застосовано мінімальний розмір штрафу -1000 НМДГ , що становить 17 000,00 грн. Вказана санкція за своєю правовою природою є адміністративно-господарською в розумінні ст.238 Господарського кодексу України, оскільки застосовуються до суб`єктів господарювання уповноваженим органом (Комісією) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності. Відповідно до ч. 2 цієї норми Кодексу, адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами. Отже, покликання позивача на те, що санкція у вигляді штрафу може застосовуватись у розмірі, передбаченому розділом XVII Правил розгляду справ -не заслуговують на увагу. Окрім того, закон має вищу юридичну силу у порівнянні з Правилами, які є підзаконним нормативно-правовим актом. Розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери (далі - розпорядження про усунення порушень) виноситься уповноваженою особою за наслідками розгляду справи про правопорушення одночасно з постановою про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів у разі, якщо на момент розгляду справи порушення не усунуто (ч. 1 Розділу 14 Правил розгляду справ). За наведених обставин та правових норм, приймаючи до уваги те, що позивачем не заперечуються факт порушення, як і не заперечується факт невиконання розпорядження про усунення такого порушення, суд вважає правомірними оскаржувану постанову та розпорядження Враховуючи встановлений судом факт правомірності постанови про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів та розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери, суд вважає, що вимоги позивача в частині визнання протиправними дій щодо притягнення ТОВ «Е-волюція Капітал`до відповідальності згідно постанови та щодо зобов`язання усунути порушенняи законодавства, згідно з оспорюваним розпорядженням -необгрунтовані та не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: denied