Рішення адміністративного суду від 2008-02-13 00:00:00+02

Прокурор Орджонікідзевського району м. Харкова звернувся до суду в інтересах держави в особі Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Харківській області з позовом до [PERSON] про примусове стягнення накладеного адміністративного стягнення у розмірі 510 грн. В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що за результатами перевірки, проведеної державними інспекторами територіального управління Головавтотрансінспекції в Харківської області 21.04.2006 року, складено протокол за № 005558, згідно якого було виявлено факти порушення відповідачем чинного законодавства. У зв'язку з цим начальником територіального управління Головавтотрансінспекції в Харківської області 25.04.2006 року було винесено постанову за № 022710 про застосування фінансових санкцій у розмірі 510 грн. Зазначена постанова відповідачу була направлена і в адміністративному та судовому порядку не оскаржувалось. На даний час дана сума штрафу відповідачем не сплачена. В судовому засіданні прокурор та представник відповідача підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та прохали суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні прохав суд відмовити у задоволенні позову так як прокурором було пропущено встановлений в ст. 99 КАС України строк звернення до адміністративного суду. Суд, вислухавши пояснення прокурора та представника позивача і відповідача, дослідивши матеріали справи, установив наступні обставини. Відповідно до п.4 Положення про Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2004 №1190, Головавтотрансінспекція, як урядовий орган державного управління, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний контроль за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту загального користування, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм і стандартів, що регулюють організацію перевезення пасажирів і вантажів. Згідно п.1 Положення про територіальні органи Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 14.12.2005 №888 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1573/11853 від 28.12.2005, основним завданням територіальних управлінь Головавтотрансінспекції у відповідному регіоні є здійснення державного контролю за дотриманням суб'єктами господарювання усіх форм власності вимог нормативно-правових актів, стандартів і норм перевезення вантажів і пасажирів автомобільним транспортом загального користування, а також здійснення державного контролю за суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту загального користування. Відповідно до ст.60 Закону України “Про автомобільний транспорт” за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції у вигляді штрафу. Накладати такі санкції від імені центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту уповноважені посадові особи урядового органу державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті. Згідно вимог ст.6 Закону України “Про автомобільний транспорт” державний контроль автомобільних перевізників посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок. 21.04.2006 року в 7-40 уповноваженою особою Інспекції було проведено перевірку транспортного засобу ВАЗ 21070 державний номер [NUMBER], що використовується відповідачем для автомобільних перевезень, в результаті якої виявлено порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме експлуатація легкового автомобіля , об лаштованого як таксі, без наявності ліцензійної картки, про що складено протокол №005558 про виявлене під час перевірки автотранспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт. На підставі зазначеного протоколу позивачем було винесено постанову про застосування фінансових санкцій №022710 від 25.04.2006 року, якою до відповідача застосовано фінансові санкції у розмірі 510 грн. на користь держави, які повинні були сплачені протягом 15 днів після отримання копії постанови. Постанова про застосування фінансових санкцій була направлена відповідачу, але до цього часу відповідач накладені фінансові санкції добровільно не сплатив. Докази того, що зазначену постанову було оскаржено відповідачем до Інспекції або до суду, в матеріалах справи відсутні. Суд, вислухавши пояснення сторін та прокурора, дослідивши матеріали справи, та враховуючи заявлене відповідачем клопотання, дійшов висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог, враховуючи такі підстави. Суд вважає за необхідне зауважити на тому, що позивачем було винесено постанову про застосування фінансових санкцій №022710 від 25.04.2006 року, якою до відповідача застосовано фінансові санкції у розмірі 510 грн. на користь держави, і які повинні були сплачені протягом 15 днів після отримання копії постанови, однак відповідачем не було сплачено у встановлений законодавством строк фінансові санкції. Тобто в травні 2006 року позивач дізнався про порушення своїх прав, проте з позовом прокурор звернувся до суду лише 19.12.2007 року. Згідно вимог ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений строк звернення до адміністративного суду. Згідно з ч. 1 даної статті адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною 2 зазначеної норми встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України визначені наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Згідно вимог ч. 1 п. 3 ст. 7 та ч. 1 ст. 49 КАС України, яка визначає принципи здійснення правосуддя в адміністративних судах учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом та особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права та обов'язки. Крім цього представником позивача не було надано доказів поважності причин пропуску звернення до суду згідно яких суд міг визнати причину пропуску такого строку поважною. З огляду на викладене та враховуючи те, що позивач не надав ніяких доказів в обґрунтуванням поважності причин такого пропуску, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied