Рішення адміністративного суду від 2008-09-24 00:00:00+03

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 16.12.2004 р. позов задоволено повністю. Визнано недійсним податкове повідомлення-рішення Хустської ОДПІ від 31.08.2004 р. № 277-23-2-2781117002 у повному обсязі. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.04.2005р. рішення Господарського суду Закарпатської області скасовано в частині визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 31.08.2004р. № 0000612333/0-247/23-2/27811170002 на суму 1340 грн. В решті рішення суду залишено без змін. ПП [PERSON] подала касаційну скаргу, якою просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Хустська ОДПІ подала касаційну скаргу, якою просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та частково постанову суду апеляційної інстанції в частині визнання недійсним податкового повідомлення-рішення на суму 2705 грн. та відмовити позивачеві у задоволенні позову повністю, припинивши провадження у справі. Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду справи, своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки не повідомили. Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, рішення судів попередніх інстанцій, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга ПП [PERSON] та касаційна скарга Хустської ОДПІ підлягають частковому задоволенню. Судами попередніх інстанцій встановлено, що за наслідками оскарження первісного рішення податкового органу останнім прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.08.2004 р. № 0000612333/0 - 247/23-2/27811170002 про визначення позивачеві податкового зобов'язання у сумі 4045 грн. за платежем фінансові санкції, в тому числі: - 1700 грн. за відсутність у місці торгівлі засвідчених виробником або імпортером копій чинних декларацій про максимальні роздрібні ціни; - 1000 грн. за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів; - 340 грн. за порушення порядку використання при здійсненні розрахункових операцій книги обліку розрахункових операцій; - 1005 грн. за невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків. Вказані порушення виявлені в результаті проведеної перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності у кафе-вагончику, належному позивачеві. Доводи податкової інспекції, викладені у касаційній скарзі, визнаються безпідставними, оскільки судами попередніх інстанцій достовірно встановлений факт відсутності порушень з боку позивача, які б полягали у невідповідності залишку готівки у касі у сумі 201 грн. та відсутності у місці торгівлі засвідчених виробником або імпортером копій чинних декларацій про максимальні ціни, що документально підтверджено рішенням Межигірського районного суду від 27.04.2004 р. та відповідними деклараціями. Судом апеляційної інстанції встановлено, що порушення позивачем порядку ведення книги обліку розрахункових операцій мало місце, що тягне за собою накладення фінансових санкцій на підставі п. 3 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (у редакції Закону України від 01.06.2000 р. № 1776-III із змінами та доповненнями). Доводи касаційної скарги ПП «Буртин» щодо недопущення такого порушення є такими, що суперечать матеріалам справи, зокрема доводам, викладеним у скарзі на рішення про результати розгляду скарги від 07.07.2004 р. Суд апеляційної інстанції також достовірно встановив обставину щодо роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від встановлених роздрібних цін, а саме: здійснення реалізації сигарет «Прилуки особливі» за ціною 1,80 грн., тоді як виробником встановлена максимальна ціна на сигарети у розмірі 1,60 грн., врахувавши при цьому, відсутність доказів, які б спростовували наявність такого порушення. Вказане порушення тягне за собою накладення фінансових санкцій на підставі абз. 12 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» 19.12. 1995Р. № 481/95-BP (із змінами та доповненнями). Суд касаційної інстанції визнає правильною позицію суду першої інстанції щодо неправомірності визначення податковим органом за порушення вимог законодавства, якими встановлені правила торгівлі, штрафної санкції шляхом прийняття такої форми акту ненормативного характеру, як податкове повідомлення. Закон України «Про прядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ є спеціальним законом із питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), перелік яких визначає Закон України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 р. № 1251-XII, а також порядок нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами за порушення вимог податкового законодавства, яким не є Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» 19.12. 1995Р. № 481/95-BP, а податкове повідомлення - це письмове повідомлення контролюючого органу про обов'язок платника податків сплатити суму податкового зобов'язання зі сплати податку, збору (обов'язкового платежу), визначену контролюючим органом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення може бути прийнято лише щодо податкових зобов'язань зі сплати податків і зборів (обов'язкових) платежів, перелік яких визначений Законом України «Про систему оподаткування», а також зі сплати штрафних санкцій за порушення податкового законодавства. З урахуванням наведеного, у суду апеляційної інстанції не було підстав повністю відмовляти у задоволенні позову про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафних санкцій у сумі 1340грн., оскільки у такому випадку необхідно було визнати недійсним нарахування такого штрафу в частині визначення його податковим зобов'язанням. Оскільки у справі немає необхідності досліджувати нові докази та встановлювати обставини, а судові рішення судів попередніх інстанцій є помилковими лише в частині, суд касаційної інстанцій вважає за правильне змінити постанову суду апеляційної інстанції, задовольнивши позов про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення в частині визначення штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1340 грн. податковим зобов'язанням.

Результат розгляду: partial