Рішення адміністративного суду від 2008-05-28 00:00:00+03

16 лютого 2006 року позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі Закон) він має право на одноразову щорічну допомогу до 5-го травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, однак у 2003-2005 роках допомога виплачувалась не у повному обсязі, оскільки розмір щорічної допомоги нараховувався відповідно до Законів України "Про Державний бюджет України" на відповідні роки, недоплачена сума допомоги складає 1898,75 грн., тому він просить стягнути з відповідача недоплачену суму матеріальної допомоги до 5-го травня у розмірі 1898,75 грн. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, підтвердив викладене у позові, доповнивши, що закони повинні виконуватися всіма органами держави. Розмір виплаченої йому щорічної допомоги у 2003-2005 роках суперечить розміру допомоги, встановленому Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Недоплачена сума допомоги за 2003-2005 роки складає 1898,75 грн., яку просить стягнути з відповідача. Раніше до суду не звертався, бо йому не було відомо про розмір належної йому допомоги, встановлений Законом. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що протягом 2003-2005р.р. позивачем отримана належна йому допомога до дня Перемоги у загальній сумі 460 грн., тобто у розмірах, встановлених державними бюджетами України на відповідний рік. Виключно законами України про Державний бюджет на відповідний рік визначаються видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір та цільове спрямування. Заявила про застосування строку звернення до адміністративного суду щодо вимог про стягнення допомоги за 2003-2004 роки. Представник третьої особи у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, суду усно та письмово пояснила, що відповідно до ст. 48 Бюджетного Кодексу України та п. 1 ч. 4 Положення про Державне казначейство, затвердженого постановою КМ України №1231 від 21.12.2005р., Державне казначейство України здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників бюджетних коштів. Рахунки по виплаті матеріальної допомоги учасникам бойових дій відкриті на ім'я відповідача, який і є розпорядником цих коштів. Державне казначейство контролює цільове спрямування бюджетних коштів на стадії проведення платежу на підставі підтвердних документів, наданих розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів. Відповідальність за взяті зобов'язання та цільове використання бюджетних коштів несуть розпорядники та одержувачі бюджетних коштів згідно із законодавством. Судом досліджено наступні докази: копія посвідчення учасника бойових дій, копія паспорту позивача, письмові заперечення відповідача, письмові пояснення третьої особи. Суд, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення (а.с.9), перебуває на обліку у відповідача, що не заперечується сторонами. Як учасник бойових дій позивач має право на щорічну грошову допомогу до 9 травня (яка виплачується до 5 травня), що не заперечується сторонами. Позивач фактично отримав щорічну грошову допомогу до 9 травня: у 2003 році у сумі 90 грн. відповідно до ст. 28 Закону України «Про Державний бюджет України на 2003 рік», у 2004 році - 120 грн. відповідно до ст. 44 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», у 2005 році - 250 грн. відповідно до ст. 34 Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік», що не заперечується сторонами. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 12 ч. 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Однак, ст. ст. 28, 44, 34 Закону України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік встановлено інші, ніж передбачено Законом, розміри такої допомоги. Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. за №20-рп визнано такою, що не відповідає Конституції України ст. 44 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік", якою встановлювався розмір щорічної разової допомоги до 9 травня у розмірах, менших, ніж передбачено Законом. Таким чином, нарахування позивачу щорічної грошової допомоги до 9 травня у 2004 році у розмірі 120 гривень є протиправним. Недорахованою у 2004 році є допомога у розмірі 342,50 гривень (92,50х5-120), згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003р. Проте, ст. 28 Закону України «Про Державний бюджет України на 2003 рік», ст. 34 Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік» до теперішнього часу не визнані неконституційними Конституційним Судом України, а тому підлягають застосуванню до даних правовідносин. З огляду на це, підстави задоволення позовних вимог про стягнення недорахованої щорічної допомоги за 2003 рік та 2005 рік відсутні. Представником відповідача заявлено про застосування строку звернення до адміністративного суду щодо позовних вимог про стягнення щорічної грошової допомоги за 2003-2004 роки. Відповідно до ч.1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Статтею 17-1 ч.4 Закону передбачено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. Таким чином, строк звернення до суду з позовними вимогами про стягнення допомоги за 2004 рік закінчується 01 жовтня 2005 року, тобто позивач пропустив строк звернення з позовом до суду про стягнення щорічної допомоги до 9 травня на суму 342,50 грн. Закон є нормативно-правовим актом, що був опублікований у передбаченому законодавстві порядку, не є секретним. Розмір мінімальної пенсії за віком встановлювався також нормативно-правовими актами, що були опубліковані у передбаченому законом порядку, позивач мав можливість ознайомитися з діючим законодавством, що не має секретного характеру, друкувалося в офіційних виданнях, тому суд вважає, що строк звернення з позовом пропущено позивачем без поважних причин, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення допомоги за 2004 рік слід відмовити. На підставі викладеного, ст.12 ч.5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст. 28 Закону України «Про Державний бюджет України на 2003 рік», ст. 34 Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік»,

Результат розгляду: denied