Рішення адміністративного суду від 2008-08-19 00:00:00+03

Позивач у липні 2008 року звернувся до суду з вказаним позовом. Просить стягнути з відповідача різницю недоплаченої його матері [PERSON] щорічної разової грошової допомоги у розмірі 2298,86 грн. Вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем за заповітом після [PERSON]., яка [INFO] померла. Їй як учаснику війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня повинна надаватися одноразова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Однак у 2005-2006 роках вона виплачувалась відповідачем в неповному розмірі чим були порушені її права. Як спадкоємець померлої позивач просить стягнути належну до виплати матері суму на його користь. Позивач в засіданні суду позовні вимоги підтримав. Представник відповідача до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що по позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] була учасником війни, що підтверджується відповідним посвідченням, копією свідоцтва про смерть. Згідно із ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Як свідчить довідка обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат позивачка отримала разову грошову допомогу до 5 травня у 2005 році -50 грн., у 2006 році -50 грн., тобто з урахуванням обмежень, встановлених Законами України "Про державний бюджет на 2005рік", "Про державний бюджет на 2006 рік". Статтею 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними. Таким чином [PERSON] мала право на отримання разової грошової допомоги в розмірі, визначеному Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Проте допомога за 2005-2006 роки стягненню не підлягає, оскільки початок перебігу строку давності стягнення заборгованості по зазначених виплатах починається з 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги (ч.4 ст.17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"). Відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії стипендії, аліментів, допомог у зв"язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я, інших соціальних виплат, які належали спадкоємцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам сім"ї, а за їх відсутності входять до складу спадщини. Оскільки померла [PERSON] в зв"язку з пропуском строку звернення до суду не набула права на вказані виплати, вимоги позивача про стягнення на його користь різниці недоплаченої його матері щорічної грошової допомоги як ветерану війни є безпідставними. На підставі викладеного і

Результат розгляду: denied