Рішення адміністративного суду від 2008-05-19 00:00:00+03

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Києва була проведена планова перевірка суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи (далі -СПД -ф.о.) [PERSON] та складено акт від 10.08.2007 р. №177/17-04/2497605096 «Про результати планової перевірки дотримання вимог податкового законодавства з питань оподаткування СПД [PERSON]. за період з 20.01.2005 р. по 31.03.2007 р. В акті перевірки зазначено, що СПД - фізична особа [PERSON]. здійснюва в період з 01.03.2005р. по 30.09.2005 р. наступні види діяльності: консультації з питань інформаційної діяльності та управління, діяльності у сфері бухгалтерського обліку, діяльність адвокатських об'єднань та індивідуальна адвокатська діяльність, здавання під найм власної та державної нерухомості; в період з 01.10.06р. по 31.03.07р. види діяльності: консультації з питань інформаційної діяльності та управління, діяльність у сфері бухгалтерського обліку, діяльність адвокатських об'єднань та індивідуальна адвокатська діяльність, здавання під найм власної та державної нерухомості, громадське харчування. СПД - фізична особа [PERSON]. в період з 01.03.05р. по 31.03.07р. підприємницьку діяльність здійснював за спрощеною системою оподаткування. Позивачем до перевірки була надана книга обліку доходів та витрат форми №10 , реєстраційний номер №166/2005 р. від 08.02.2005 р. СПД- ф.о. [PERSON]. зареєстрований реєстратор розрахункових операцій «Датекс МП50», фіскальний номер 2659011409 (дата реєстрації - 22.08.2006 р.) В порушення п.6 ст.3 Закону № 265/95 від 06.07.1995 р. приватний підприємець не забезпечував належне зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій, а також в порушення п.10 ст.3 Закону №265/95 не забезпечував зберігання контрольних стрічок протягом трьох років. До перевірки не надано книги обліку розрахункових операцій та контрольні стрічки за період з 21.08.06р. по 31.03.07р. Позивач надавав до ДПІ у Шевченківському районі м. Києва звіти про використання РРО та КОРО, а саме: за вересень 2006р.-169,00грн., за жовтень 2006р.-252,00грн., за листопад 2006р.-891,63грн., за грудень 2006р.-722,04 грн., за січень 2007р.-879,00 грн., за лютий 2007р. -337,00 грн., за березень 2007 р.-440,00 грн. Відповідно до книг обліку доходів та витрат СПД- ф.о. [PERSON]. отримав доходи: за вересень 2006р. в сумі 18 199,50грн., за жовтень 2006р. - 32 298,50грн., за листопад 2006р. - 33 191,0грн., за грудень 2006р. - 3 662,50грн., за січень 2007р. - 20 386,00грн., за лютий 2007р. - 51 205,00грн., за березень 2007р.- 10 450,00грн. Перевіркою було встановлено, що в порушення п.1 ст.3 Закону №265/95 різниця між отриманими доходами та проведеними через РРО розрахунковими операціями становить 166 493,83 грн., а саме у вересні 2006р.- 18 030,50грн., у жовтні 2006р. - 32299,37грн., в грудні 2006р. - 2 940,46 грн., в січні 2006р. - 20 299,00грн., в лютому 2007р. - 50 868,00грн., в березні 2007р. - 10 010,00гн. За результатами перевірки до СПД -ф.о. [PERSON]. були застосовані фінансові (штрафні) санкції у розмірі 832 979,15 грн. (166 493,83 грн. х 5) + 170,00грн. + 340,00грн.). Суд не погоджується з висновками Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва щодо порушення позивачем п. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР з огляду на наступне. Відповідно до вимог Закону України від 06.07.95 р. № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»(у редакції Закону України від 01.06.2000 р. № 1776-ІП, далі -Закон № 265/95-ВР) визначає правові засади застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Як визначено ст.1 Закону «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»- реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами) (далі - СПД), які здійснюють операції з розрахунків у готівковій та / або безготівковій формі ( із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі - продажу іноземної валюти. Із змісту ст.2 Закону № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»(у редакції Закону України від 01.06.2000 р. № 1776-ІП, далі -Закон № 265/95-ВР) вбачається, що розрахункова операція це - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів(послуг), видача готівкових коштів за повернутий товар ( ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати безготівковій формі товару ( послуги) банком покупця або, у разі повернення товару ( відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця. Пунктом 4.4. «Порядку реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги)», затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000 р. № 614, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2001 за № 105/ 5296, передбачено, що реєстрація продажу товару ( оплати послуги) через реєстратор розрахункових операцій здійснюється одночасно з розрахунковою операцією. Згідно довідки статистики №373/05, а також свідоцтва платника єдиного податку № 300199 СПД [PERSON]. ( далі - виконавець) виконує наступні види діяльності: консультації з питань комерційної діяльності та управління, діяльність у сфері бухгалтерського обліку, індивідуальна адвокатська діяльність, посередницькі послуги під час купівлі, продажу , здавання в оренду та оцінювання нерухомості невиробничого призначення громадське харчування , здавання під найм земельних ділянок та інше . Послуги надаються замовникам (клієнтам) шляхом підписання договорів про надання інформаційних та консультаційних послуг, предметом якого є комплекс послуг, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги з надання усних та письмових консультацій з правових питань; складання заяв, підготовку документів правового характеру; перевірки відповідності вимогам законодавства внутрішніх документів замовника; особистої участі за довіреністю замовника в державних та інших органах України для ведення цивільних і господарських справ, оскарження податкових рішень, узгодження перепланувань і проектів, переведення з житлового фонду в не житловий, визнання права власності, супровід угод з нерухомістю, стягнення боргів, виконання судових рішень тощо, при цьому замовник здійснює оплату за надання послуг по даному договору шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Виконавця на протязі кількох календарних днів з моменту підписання того чи іншого договору . При цьому термін консультування та підготовки документів, початок виконання робіт визначається з моменту, коли даний Договір набирає чинності. Як результат, виконання вказаних послуг передбачає отримання, наприклад, дозволів, ліцензій та інших документів, що в такому випадку передбачає не тільки передоплату, але й аванс платежів, часткову оплату та розстрочку оплати послуг наданих СПД [PERSON]. замовникам послуг. Оплата вказаних послуг не співпадають у часі з виконанням робіт, тому що для належного надання послуг СПД [PERSON]. потрібно підготувати необхідні документи, а в інших випадках і виконати певну роботу по ознайомленню з нормативними документами, отримання дозволів, та інше, на яку іноді витрачається певна кількість часу. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва та наданні послуг підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку. Позивач надав суду докази, які свідчать про належне оформлення прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій. Тобто, СПД -ф.о. [PERSON]. правомірно здійснював надання інформаційно-консультаційних послуг без застосування реєстратора розрахункових операцій у відповідності до п.1 ст.9 Закону № 265/ 95-ВР та не повинен був застосовувати реєстратори розрахункових операцій. Крім того, зберігання зареєстрованого реєстратора розрахункових операцій, який на даний час не використовується, здійснювалося за адресою реєстрації реєстратора розрахункових операцій, а саме, по [ADDRESS], а не [ADDRESS], де проводилась перевірка. За даною адресою надавалися додаткові послуги в сфері харчування та громадських послуг. Щодо правомірності прийняття рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій. Відповідно до п.11 ст.11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" №509-ХІІ від 04.12.1990 р. органам державної податкової служби надане право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції , стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України. Порядок складання, надсилання (вручення) суб'єктам господарювання податковими органами рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій та їх обліку в податкових органах визначається „Порядком направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій" затвердженим наказом ДПА України від 21.06.2001р. №253 та „Інструкцією про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби" затвердженої наказом ДПА України від 17.03.2001р. №110. Цими документами визначено, що: штрафна (фінансова) санкція (штраф)- плата у фіксований сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних (фінансових) санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, а також відповідно до законодавчих актів, якими надано право органам державної податкової служби застосовувати штрафні (фінансові) санкції, на підставі рішення контролюючого органу. рдержавної податкової служби (його заступника) щодо виявленого порушення (крім порушення правил оподаткування) , яке приймається відповідно до законодавчих актів, якими надано право органам державної податкової служби застосовувати штрафні (фінансові) санкції. контролюючий орган - орган державної податкової служби, який у межах своєї компетенції, визначеної законодавством, здійснює контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування податків, зборів, інших обов'язкових платежів та погашення податкових зобов'язань чи податкового боргу, дотриманням Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг",законів з питань зовнішньоекономічної діяльності та інших нормативно-правових актів, контроль за виконанням яких покладено на органи державної податкової служби. У разі порушення юридичними особами та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності норм, визначених Законом України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", законами з питань зовнішньоекономічної діяльності та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на органи державної податкової служби, штрафні санкції застосовуються в розмірах, передбачених відповідними законодавчими актами. Отже, з вище наведених норм вбачається, що застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм Закону № 265/95-ВР та направлення рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій (форми „С") не регулюється, як стверджує позивач, Законом України „Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами" №2181-111 та не є податковим зобов'язанням у визначенні Закону України № 2181-III, а регулюється розділом IV „Контроль за додержанням порядку проведення розрахунків" та розділом V „Відповідальність за порушення вимог цього Закону" Закону України №265/96-ВР та виписується згідно „Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій" від 21.06.07р. № 253. Оскільки, позивач діяв відповідно до вимог ст.. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Таким чином, дії податкового органу при прийнятті рішення про застосування штрафних (фінансових санкцій) не відповідають нормам чинного законодавства За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 1191/17-04 є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого ним рішення. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Згідно Прикінцевих та перехідних положень КАС України до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розмір судового збору, розмір цього збору за подання позовів немайнового характеру визначається відповідно до пп. „б” п.1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито”, тобто -3,40 грн. Враховуючи викладене та

Результат розгляду: granted