Рішення адміністративного суду від 2008-07-04 00:00:00+03

Позивач [PERSON]. у позові до суду просить стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації на його користь недоотримані суми грошової допомоги як учаснику бойових дій, за 2005, 2006, 2007 роки в розмірі 4725 гривень 30 коп., посилаючись на те, що він має статус учасника бойових дій і відповідно до частини 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року йому повинна виплачуватися щорічно до Дня Перемоги, тобто до 5 травня разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Він отримав грошову допомогу в 2005, 2006, 2007 роках значно меншу, ніж це передбачено частиною 5 ст. 12 вищевказаного Закону, тобто 250 грн. у 2005 та 2006 роках та 280 грн. - у 2007 році і розмір цих виплат не відповідає вимогам ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.» В судовому засіданні позивач [PERSON]. свої позовні вимоги підтримав, посилаючись на вищенаведені обставини і просив суд стягнути з відповідача на його користь грошову суму недоотриманої допомоги до Дня Перемоги в розмірі 4725 грн. 30 коп. як учаснику бойових дій, які недотримані ним в 2005-2007 роках. Представник відповідача Штефієнко Г.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і просила суд відмовити [PERSON]. в їх задоволенні, посилаючись на те, що виплати позивачу проводилися відповідно до вимог чинного законодавства та в межах бюджетних асигнувань, а також зазначила, що позивач пропустив строки звернення до адміністративного суду по вимогах за 2005 та 2006 років і тому просила застосувати ст. ст. 99 та 100 КАС України до вимог за ці роки та відмовити в задоволенні вимоги за 2007 рік за необґрунтованістю позовної вимоги. Суд вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з таких підстав: Позивач має статус учасника бойових дій що стверджується посвідченням учасника бойових дій серії [NUMBER]виданим 22 травня 1996 року. Позивачу, як учаснику бойових дій у 2005- 2007 роках була виплачена одноразова допомога на оздоровлення у розмірах 250 грн. за 2005 та 2006 роки та 280 грн. за 2007 рік., що підтверджується довідкою відповідача виданою 22.04.2008 року за № 1276. Суд вважає, що розміри зазначених вище виплат не відповідають вимогам ч.5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", тому що в цьому Законі, який діяв до 31.12.2007 року було зазначено, що виплати учасникам бойових лій виплачуються в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Посилання представника відповідача на те, що управління праці та соціального захисту населення нарахування та виплати проводило відповідно до чинного законодавства та бюджетних асигнувань на ці цілі, є недоречними, так як розміри виплат передбачені ч. 5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ", а тому нарахування та виплата відповідно до Законів України «Про державний бюджет», суперечать зазначеному вище Закону та ст. 64 ч.1 Конституції України де зазначено що конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених в Конституції України. Права та обов'язки людини є невідчужуваними та непорушними, їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не може бути звужений про що задекларовано в ст. 22 ч.3 Конституції України. Оскільки при прийнятті Закону України «Про державний бюджет» на 2005, 2006, 2007 роки обсяг прав щодо виплат допомоги ветеранам війни і в часності [PERSON]. був звужений, шляхом зменшення соціальних виплат, суд вважає, що з огляду на Рішення Конституційного суду України від 9.07.2007 року положення ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік не відповідали Конституції України, оскільки зменшили соціальні виплати позивачу. Оскільки управління праці та соціального захисту населення Богуславської РДА при нарахуванні та виплатах керувалося нормативними актами, які звужували права ветеранів війни, і позивача [PERSON]. в частості, і які суперечили ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яка до 31 грудня 2007 року містила в собі вказівку про виплату до 5 травня кожного року учасникам бойових дій п'ять розмірів мінімальних пенсій за віком, тому, суд вважає, що право [PERSON]. на отримання допомог було дійсно порушене, тому що замість п'яти мінімальних пенсій за віком, визначених в Законі, позивач отримав у 2005, 2006 роках по 250 грн. а в 2007 році 280 гривень, що не відповідало розміру п'яти мінімальним пенсіям за віком. Але, враховуючи, що представник відповідача Штефієнко Г.М. заявила клопотання про застосування положень ст.ст.99, 100 КАС України, щодо вимог за 2005, 2006 роки, з відмовою в задоволенні позовних вимог за наслідками пропущення строків звернення до адміністративного суду, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника відповідача і застосувати до заявлених вимог в частині стягнень за 2005-2006 роки положення ст.ст.99, 100 КАС України і відмовити у задоволенні за цей період позовних вимог з таких підстав: Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України "для звернення до адміністративного суду за захистом прав та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав чи інтересів." Згідно частини 1 статті 100 КАС України, "пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Представник відповідача наполягає на застосуванні положень ст. ст. 99, 100 КАС України оскільки позивач пропустив строки звернення до суду з вимогами про перерахунок допомоги до Дня Перемоги за 2005, 2006 роки . Суд вважає, що позивач не надав суду переконливих доказів про поважність пропуску строків на звернення до адміністративного суду а тому задовольняє вимогу представника відповідача і відмовляє позивачу в задоволенні вимог за 2005, 2006 роки про стягнення недовиплачених сум. Із листа відповідача від 18.04.2008 року № 1244 вбачається, що [PERSON]. виплати до Дня Перемоги проведені в таких розмірах: у 2005 році 250 грн.; у 2006 році 250 грн.; у 2007 році - 280 грн. Відповідно до частини 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року в редакції закону, що діяв до внесення змін Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 року, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком визначається відповідно до частини першої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем разом грошова допомога [PERSON]. виплачена неправильно, оскільки така допомога визначалась не із розміру мінімальної пенсії за віком. На 2007 рік Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" від 15.03.2007 року було затверджене поетапне підвищення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. Окрім того цим же Законом встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 квітня "та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті. Суд вважає, що відповідачем недовиплачено позивачу щорічну допомогу до Дня Перемоги за 2007 рік - 1770 гривень (410 грн. х 5 - 280= 1770 грн. ) і ця сума підлягає стягненню на користь позивача оскільки він не пропустив строку на звернення до адміністративного суду по виплаті допомоги до дня Перемоги як учаснику бойових дій за 2007 рік, так позивач як звернувся до суду в квітні місяці 2008 року. Таким чином, вимоги з зазначених підстав за 2005, 2006 роки не підлягають задоволенню, оскільки позивачем пропущені строки звернення до адміністративного суду і причини пропуску не є поважними, а за 2007 рік - підлягають задоволенню тому що проведені не відповідно до вимог ст. 12 ч. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». З урахуванням вищевикладеного та

Результат розгляду: partial