Рішення адміністративного суду від 2008-10-01 00:00:00+03

Позивач [PERSON] -полковник у відставці, працював у Службі зовнішньої розвідки України (далі СЗР України) до досягнення пенсійного віку, звільнений з військової служби в запас згідно наказу Голови СБ України від 30.12.2003 року № 2340-ос. На підставі статті 2 Указу Президента України від 14.12.2004 р. № 1484 та відповідно до укладеного між Службою безпеки України і Службою зовнішньої розвідки договору від 22.04.2005 р. «Про здійснення пенсійного забезпечення військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України та членів їх сімей»пенсійне забезпечення колишніх військовослужбовців ГУР СБ і СЗР України до 01 січня 2007 року здійснювалось Службою безпеки України. Після звільнення з 01.01.2004 року позивачу призначено пенсію за вислугу років. Позивач звертався із заявами від 15.05.2007 р., від 16.05.2007 р., від 21.05.2007 р. до Служби зовнішньої розвідки України про включення до його пенсії відповідного надбавки та проведення перерахунку пенсії з урахуванням збільшеного на 50% посадового окладу. У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 р. № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян»встановлено, що функції призначення і виплати пенсій категоріям осіб відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»з 01 січня 2007 року передаються органам Пенсійного фонду України. На виконання вимог Указу Президента України від 07.04.2003 року № 298-т «Про вдосконалення діяльності розвідувальних органів України», яким передбачено можливість встановлення щомісячної надбавки за виконання спеціальних завдань у розмірі 70% від посадового окладу та збільшення на 50% посадового окладу, Фінансовим управлінням СЗР України направлено лист на адресу відповідача від 06.06.2007 р. № 17/513-ф. У цьому листі звернулось до відповідача з проханням здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.01.2006 року та надано відповідну довідку про грошове забезпечення, яке отримували діючі військовослужбовці за аналогічною посадою (начальник управління) станом на 01 січня 2006 року, включивши у складові грошового забезпечення для визначення розміру пенсії підвищення посадового окладу на 50% та щомісячну надбавку за виконання спеціальних завдань у розмірі 70%. Як встановлено у ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців (стаття 51 Закону). 10.08.2007 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про перерахунок пенсії на підставі наданих Службою розвідки фінансових документів. Пізніше позивач звернувся із заявою до начальника ГУ ПФУ в м. Києві. Відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії листом № 17144/12 від 28.08.2007р., обґрунтовуючи це тим, що у довідці про зміни в грошовому забезпеченні йде посилання на ті ж законодавчі акти (Укази Президента України від 04.10.1996 р. № 925, від 07.04.2003 р. № 298, від 26.12.2003 р. № 1514), положення яких вже були враховані для перерахунку пенсій з 01.01.2005 р. При цьому відповідачем не звернуто увагу, що у листі третьої особи від 06.06.2007 р. є посилання на те, що при масовому перерахунку пенсії з 01.01.2006 р. [PERSON] помилково не були враховані окремі додаткові види грошового забезпечення, що запроваджені після його звільнення Указом Президента України від 07.04.2003 р. № 298-т. Крім того, відповідач на адресу позивача направив лист від 26.11.2007 р. № 30634/12, в якому звернув увагу позивача на неможливість одночасної видачі двох різних довідок (СБ України і СЗР України), в яких вказаний різний розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. Також вказано, що до Пенсійного фонду України було направлено запит щодо правомірності надання довідок про грошове забезпечення одній особі двома уповноваженими структурними підрозділами та різного його розміру. Позивач у своїх поясненнях зазначив, що видача двох довідок була викликана існуванням договору від 22.04.2005 року, укладеного між Службою безпеки України і Службою зовнішньої розвідки України, відповідно до якого пенсійне забезпечення колишніх військовослужбовців ГУР СБ України і СЗР України до 01 січня 2007 року здійснювалось Службою безпеки України. Одночасно з цим, відповідачем повідомлено, що згідно з ст. 97 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік»максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) у 2006-2007 роках відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»не може перевищувати 12 мінімальних розмірів пенсії за віком, а тому немає правових підстав для збільшення пенсії позивача. Такі твердження відповідача не приймаються судом до уваги, виходячи з наступного. Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з ст. 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Станом на червень 2006 року, час видачі довідки про грошове забезпечення позивача, частина 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»передбачала, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством. Як встановлено судом, після внесення змін до Закону від 04.04.2006 року і до дня здійснення перерахунку пенсії -01.01.2006 року законодавчим органом не було внесено змін до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а тому при призначенні пенсії позивачу відповідачам слід керуватись діючою на той час редакцією даного Закону, яка не передбачала будь-яких обмежень при нарахуванні та обчисленні пенсії щодо видів грошового забезпечення та строку, за який береться додаткове грошове забезпечення. Крім того, зміни, внесені підпунктом 4 пункту 29 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. № 107-VI, якими визначено, що максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008. У частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності своєї бездіяльності, яка полягає у непроведенні перерахунку раніше призначеної пенсії з 01 січня 2006 р., виходячи з розміру грошового забезпечення для нарахування пенсії у розмірі 9010,72 грн. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на нормах діючого законодавства та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Результат розгляду: granted