Рішення адміністративного суду від 2008-09-22 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Кегичівському районі Харківської області, в якому просить зробити їй перерахунок щомісячної соціальної допомоги за 2006-2007роки, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та здійснити виплату цих коштів, посилаючись на те, що вона має статус дитини війни, що дає їй право на отримання щомісячної соціальної допомоги, відповідно до вищевказаного Закону. Проте, нарахування та сплата вказаної соціальної виплати не здійснювалась відповідачем. Водночас, просить поновити їй строк звернення до адміністративного суду. Позивачка в судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Кегичівському районі Харківської області, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду в судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення на адміністративний позов. Відповідно до ст.128 КАСУ, суд вважає можливим вирішення справи за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] має статус дитини війни, що підтверджується посвідченням [NUMBER] від 02.12.1994 року. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Розмір соціальної допомоги відповідно до статті 6 «Про соціальний захист дітей війни» становить 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 1 січня - 350 гривень, з 1 квітня - 359 гривень, з 1 жовтня - 366 гри­вень. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гри­вень. Згідно ст. ст. 77, 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік та ст. 71 п. 12 Закону України «Про держа­вний бюджет України на 2007 рік» призупинено дію статті 6 Закону України «Про соці­альний захист дітей війни», на підставі чого відповідачем виплата вказаної соціальної допомоги позивачеві не проводилася за виспорюваний період часу. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 положення п.12 ст.71 та ст. 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік” визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Крім того, дане Рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Доводи відповідача, які надані в запереченні про відсутність механізму реалізації ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни” відповідно до Рішень Конституційного Суду України не можуть бути підставою для невиконання вимог зазначеного Закону. Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, не виплата [PERSON]ій Є.З. щомісячної державної соціальної допомоги за 2006-2007 роки, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є неправомірною та такою, що суперечить Конституції України та законам України. Згідно вимог ст.8 КАСУ, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та ст.9 КАСУ, де передбачено, що суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, таким є Конституція України, що відповідає принципу верховенства права, який закріплений в ст.8 Конституції України та ст.22 Конституції України, де передбачено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Тобто, не тільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” встановлено порядок виплати щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», на що маються посилання відповідної сторони, оскільки це, на думку суду, не відповідає ст.22 Конституції України, так як призводить до звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод громадянина, закріплених Конституцією України. А тому при таких обставинах, вказані дії відповідача не можуть вважатися законними та обґрунтованими, оскільки вони направлені на звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача, як громадянина, що суперечить вимогам Основного Закону України. Суд зазначає, що позивачка звернулась до суду з вказаним позовом 05.08.2008 року, а позовні вимоги в порядку адміністративного судочинства нею заявлені за період часу 2006-2007 рр. Відповідно до ст.99 КАСУ адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст.100 КАСУ якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядується в порядку, встановленому цим Кодексом. Відповідно до ст. 102 КАСУ пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Суд вважає, що в даному випадку є підстави для визнання причин пропуску [PERSON] строку звернення до адміністративного суду поважними, так як законні права позивачки було обмежено шляхом прийняття окремих неконституційних положень нормативно - правових актів вищої сили, Законів України, крім того, про належні їй як дитині війни виплати позивачці повідомлено не було, тому про факт порушення її прав позивачці стало відомо лише після висвітлення зазначених подій у засобах масової інформації, у зв'язку з ухва­ленням Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007р. у справі «Про соціальні гарантії громадян».

Результат розгляду: granted