Рішення адміністративного суду від 2009-11-16 00:00:00+02

Державне територіально-галузеве об`єднання «Південно-Західна залізниця»звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовними вимогами до Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, Київської міської державної адміністрації про зобов'язання відповідача 1 присвоїти поштові адреси будівлям, що знаходяться на балансі вагонного депо Дарниця, а саме: нежитлова двоповерхова будівля пункту технічного обслуговування станції Київ-Волинський, нежитлова будівля пункту технічного обслуговування станції Київ-Волинський (поточний ремонт), нежитлова будівля пункту технічного обслуговування станції Київ-Волинський (транзитний парк), нежитлова будівля складського приміщення пункту технічного обслуговування станції Київ-Волинський, нежитлова будівля убиральні пункту технічного обслуговування станції Київ-Волинський; визнання протиправною бездіяльності відповідача 2 та зобов'язання виключити із абзацу другого пункту 24 Правил виготовлення і розміщення вказівних знаків на будинках у м. Києві, затверджених рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 10.06.1970 р. № 999 «Про заходи по впорядкуванню єдиних вказівних знаків на будинках і спорудах у м. Києві»слова: «після затвердження акта прийомки будинку в експлуатацію». Позивач адміністративний позов підтримав, просив вимоги задовольнити, в обґрунтування заявленого позову посилається на Закони України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про місцеві державні адміністрації», Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна. Відповідач 1 проти адміністративного позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В наданих суду письмових поясненнях вказав на те, що позивачем не надано жодних підтверджень того, що спірні об'єкти, у встановленому законом порядку, прийняті в експлуатацію. Відповідач 2 в судові засідання не з'являвся, причини своєї неявки суд не повідомляв, письмових пояснень по суті адміністративного позову не надав. Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно -правових відносин, має право на звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом. Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч.1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом. Відповідно до ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Отже, згідно з вищенаведеними нормами права, позивач має право звернутись до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач. ДТГО «ПЗЗ» в особі відокремленого структурного підрозділу -вагонного депо Дарниця звернулося з листом № 700 від 28.03.2007 р. до Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації з приводу присвоєння (надання) поштової адреси п'яти нежитловим будівлям пункту технічного обслуговування вантажних вагонів станції Київ-Волинський, що знаходяться на балансі вагонного депо Дарниця -вул. Миру, 21-А. 16.04.2007 р. листом № 2633/14-21/24 надійшла відповідь про відсутність підстав для присвоєння поштової адреси будівлям пункту технічного обслуговування з посиланням на відсутність документів, що посвідчують право власності (користування) на будівлю та земельну ділянку за адресою: вул. Миру, 21-А. 16.07.2007 р. вагонне депо Дарниця повторно звернулося з листом № 1671 до Святошинської районної у м. Києві щодо присвоєння поштової адреси пункту технічного обслуговування вантажних вагонів станції Київ-Волинський, який складається з п'яти нежитлових будівель. В листі № 5771/12-21/24 Святошинська РДА проінформувала Вагонне депо Дарниця про те, що для вирішення зазначеного питання необхідно надати документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою по вул. Миру, 21-А та акт введення в експлуатацію закінчених будівництвом спору, яким буде присвоєно поштову адресу. Листом № 790 від 14.05.2008 р. вагонне депо Дарниця повторно звернулось до Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації з проханням про присвоєння поштової адреси ПТО ст. Київ-Волинський. Листом № 3854/14-21/24 від 22.05.2008 р. Святошинська РДА повідомила, що згідно рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 10.06.1970 р. № 999 «Про заходи по впорядкуванню єдиних вказівних знаків на будинках і спорудах у м. Києві»для підготовки проекту розпорядження про присвоєння поштової адреси вищезазначеним об'єктам вагонному депо Дарниця необхідно надати акт введення в експлуатацію об'єктів пункту технічного обслуговування вагонів. Вагонне депо Дарниця звернулось з листом № 824 від 21.05.2008 р. до Голови КМДА про вирішення питання про присвоєння поштової адреси будівлям пункту технічного обслуговування вагонів Київ-Волинський вагонного депо Дарниця та отримало відповідь від Святошинської РДА (лист від 18.06.2008 р. № 4569/14-21/24) з посиланням на рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 10.06.1970 р. № 999 «Про заходи по впорядкуванню єдиних вказівних знаків на будинках і спорудах у м. Києві», згідно якого поштова адреса об'єктам присвоюється на підставі акта вводу в експлуатацію. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити, виходячи з наступного. Згідно п. 24 Правил виготовлення і розміщення вказівних знаків на будинках у м. Києві, затвердженими рішенням Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 10.06.1970 N999 „Про заходи по впорядкуванню єдиних вказівних знаків на будинках і спорудах у м. Києві", номер будинку надається за рішенням виконкому райради після затвердження акта прийомки будинку в експлуатацію. Як видно з наданих позивачем інвентарних карток обліку основних засобів № 010028, № 010044, № 010066, № 021111, № 024105 спірні нежитлові будівлі пункту технічного обслуговування вантажних вагонів станції Київ-Волинський знаходяться на балансі структурного підрозділу Південно-Західної залізниці -вагонне депо Дарниця, а саме: - нежитлова двоповерхова будівля пункту технічного обслуговування станції Київ-Волинський побудована у 1960 році; - нежитлова будівля пункту технічного обслуговування станції Київ-Волинський (поточний ремонт) побудована у 1971 році; - нежитлова будівля пункту технічного обслуговування станції Київ-Волинський (транзитний парк) побудована у 1983 році; - нежитлова будівля складського приміщення пункту технічного обслуговування станції Київ-Волинський побудована у 2003 році; - нежитлова будівля убиральні пункту технічного обслуговування станції Київ-Волинський побудована у 2003 році, у встановленому чинним законодавством порядку в експлуатацію не введені, відповідних доказів про ведення в експлуатацію суду не надано. Твердження позивача щодо неможливості застосування рішення Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 10.06.1970 р. N 999 «Про заходи по впорядкуванню єдиних вказівних знаків на будинках і спорудах у м. Києві»при присвоєнні поштової адреси не приймається судом до уваги, оскільки згідно п. 24 вказаних Правил, номер будинку надається за рішенням виконкому райради після затвердження акта прийомки будинку в експлуатацію. При зверненні до Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації з листами щодо присвоєння поштових адрес спірним нежитловим приміщенням, позивачем жодних документів, підтверджуючих, що зазначені об'єкти у встановленому чинним законодавством порядку прийняті в експлуатацію, зокрема, акти про введення в експлуатацію вказаних об'єктів чи будь-які інші документи, які б свідчили про прийняття спірних об'єктів в експлуатацію державними приймальними комісіями, суду не надавались. Згідно ст. 126 Земельного кодексу України, документом, що посвідчує право на земельну ділянку є державний акт. Серед поданих до позову документів, державний акт про право власності на земельну ділянку відсутній, подані позивачем Черговий кадастровий план та технічна документація не є документами, що підтверджують право користування земельними ділянками. За таких обставин суд вважає, що Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація не мала правових підстав для прийняття розпорядження про присвоєння поштових адрес вищезазначеним об'єктам, а тому жодних порушень вимог діючого законодавства України відповідачем допущено не було. Посилання позивача на п. 9 Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31.08.2001 №1820, зареєстрованим в Київському міському управлінні юстиції 31.08.2001 за № 62/364, яким визначено, що у випадку наявності в поданих документах розбіжностей в частині поштової адреси, або у випадку оформлення права власності на новозбудований об'єкт, в свідоцтвах про право власності зазначається поштова адреса об'єкта, присвоєна відповідним розпорядженням районної у м. Києві державної адміністрації, судом до уваги не приймається як безпідставні, оскільки вказана норма Положення розповсюджується лише на новозбудовані об'єкти, а спірні об'єкти не є новозбудованими. З огляду на наведене у суду відсутні підстави для зобов'язання Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації присвоїти поштові адреси спірним будівлям. У задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Київської міської державної адміністрації та зобов'язання виключити із абзацу другого пункту 24 Правил виготовлення і розміщення вказівних знаків на будинках у м. Києві, затверджених рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 10.06.1970 р. № 999 «Про заходи по впорядкуванню єдиних вказівних знаків на будинках і спорудах у м. Києві»слова: «після затвердження акта прийомки будинку в експлуатацію», належить відмовити з огляду на наступне. В ході розгляду справи, позивачем в письмовому вигляді суду не було надано в чому ж саме полягає бездіяльність Київської міської державної адміністрації по відношенню до позивача. Відповіді на звернення позивача щодо присвоєння поштових адрес були надані за дорученням КМДА Святошинською та Дніпровською райдержадміністраціями, про що і зазначає сам позивач в наданих суду письмових поясненнях до позовної заяви (залучені до матеріалів справи 29.09.2009 р.). Також, слід зазначити, що Юридичне управління КМДА направило керівництву виконавчого органу Київради (КМДА) службову записку із пропозицією у встановленому порядку виключити із абзацу другого пункту 24 Правил виготовлення і розміщення вказівних знаків на будинках у м. Києві слова «після затвердження акта прийомки будинку в експлуатацію»та враховуючи те, що рішення від 10.06.1970 р. № 999 застаріло, з метою приведення його до вимог чинного законодавства керівництву внесено пропозицію про доручення Головному управлінню містобудування, архітектури та дизайну міського середовища підготувати проект розпорядження виконавчого органу КМР (КМДА), однак, відповідного рішення . Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, судом визнається, що позивачем у позовній заяві не були наведені обставини, які б підтверджувались достатніми доказами, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог. Докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, та були спростовані доводами відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають. На підставі ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Результат розгляду: denied