Рішення адміністративного суду від 2008-07-04 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Підвисоцької О.Г. - головного державного податкового ревізора-інспектора управління аудиту юридичних осіб ДПА у Вінницькій області (відповідач 1), [PERSON] - головного державного податкового ревізора - інспектора управління аудиту юридичних осіб ДПА у Вінницькій області (відповідач 2), ДПІ у м. Вінниці (відповідач 3) про визнання протиправними дій та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій. Позов мотивовано наступним. 22.10.2007 року посадовими особами ДПА у Вінницькій області Підвисоцькою О.Г. та [PERSON] було проведено планову перевірку з питань дотримання позивачем вимог законів України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". За результатами перевірки було складено акт № 023212042303 від 22.10.2007 року, в якому зазначено, що позивачем порушено вимоги п. 1, 2,13 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". На підставі вказаного акту, в.о. начальника ДПІ у м. Вінниці винесено рішення № 0010472340 від 08.11.2007 року про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій . Позивач вважає, що дії відповідачів при проведенні перевірки вчинені з порушенням вимог законодавства, а саме ст. 16 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", вимог ч.3, ч. 4, ч. 7 ст. 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", а саме проведено тематичну планову перевірку, про яку завчасно не повідомлено позивача, хоча відповідачі мали б провести позапланову перевірку, на проведення якої в них також відсутні підстави. Крім того, порушено право позивача, передбачене ст. 11-2 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", щодо недопущення посадових осіб державної податкової служби до проведення перевірки, оскільки перевірка проводилась без відома позивача, на право взаємовідносин з контролюючими органами позивач нікого не уповноважував, особу, зазначену в акті перевірки як продавець та її правовідносини з позивачем перевіряючими належним чином встановлено не було. Зазначена в акті особа в трудових відносинах з позивачем не перебуває та випадково знаходилась на території об'єкту торгівлі належного позивачу. Крім того, позивач як платник податків зареєстрований в ДПІ у м. Вінниці, проте направлення на перевірку були видані ДПА у Вінницькій області, що на думку позивача, також є порушенням. За таких підстав, позивач просить суд визнати дії посадових осіб ДПА у Вінницькій області - Підвисоцької О.Г., [PERSON] протиправними, визнати протиправними розпорядчі документи, видані начальником ДПІ у м. Вінниці на підставі результатів перевірки, проведеної з порушенням вимог чинного законодавства. У судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд визнати дії посадових осіб ДПА у Вінницькій області - Підвисоцької О.Г., [PERSON] при проведенні перевірки СПД [PERSON] протиправними, визнати протиправним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 0010472340 від 08.11.2007 року винисене начальником ДПІ у м. Вінниці. У судовому засіданні представник відповідача 1 заперечив проти задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 8, 9 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" на державні податкові адміністрації в областях покладено функцію безпосереднього виконання, а також організацію роботи державних податкових адміністрацій та державних податковий інспекцій, пов'язану із здійсненням контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових) платежів, контролю за валютними операціями, контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 15, ст. 16 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг " такі перевірки проводяться органами державної податкової служби України шляхом проведення планових та позапланових перевірок, які здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України. Дійсно відповідно до ч. 4 ст. 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" право на проведення планової виїзної перевірки платника здійснюється з його повідомленням не пізніше ніж за десять днів до дня проведення перевірки. Проте, відповідно ч. 1 ст. 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" такою перевіркою вважається перевірка платника податків щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків і зборів (обов'язкових платежів), яка передбачена у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за місцезнаходженням такого платника податків. Тобто, вказаною вище статтею чітко визначено що такі вимог ставляться до перевірки сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а в даному випадку податковим органом була проведена перевірка щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу. Перевірка позивача була здійснена відповідно до плану - графіка на жовтень 2007 року, затвердженого Першим заступником голови Назаруком С.М. Враховуючи викладене, на думку відповідача 1, вимоги позивача являються безпідставними та задоволенню не підлягають. Відповідач 2, представник відповідача 2 у судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, вказавши на відсутність підстав для цього, оскільки дії відповідачів ґрунтуються на вимогах закону. Представник відповідача 3 у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вказавши наступне. Вид перевірки проведеної у позивача, згідно вимог Закон України "Про державну податкову службу в Україні" не потребує попередження останнього про її проведення, тому і вимоги ч. 1 ст. 11-2 вказаного Закону не можуть бути застосовані до такої перевірки. Заперечення позивача, проте що, [PERSON], яка в момент перевірки як продавець здійснювала реалізацію продукції позивача, не перебуває з останнім у трудових правовідносинах, необгрунтовані, оскільки це свідчить лише про недотримання позивачем норм трудового законодавства і не впливає на виявлене порушення та результати перевірки. Враховуючи викладене, на думку відповідача 3, дії щодо проведення перевірки у позивача являються правомірними, даною перевіркою виявлені порушення допущені позивачем у своїй діяльності, що відображено в акті, та правомірно, у відповідності до законодавства накладені штрафні (фінансові) санкції. Тому, відсутні підстави для задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача 2, представників відповідачів 1, 2, 3 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає в повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію [NUMBER] від 19.10.2005 року, [PERSON] зареєстрований фізичною особою - підприємцем. На підставі направлень № 703322, № 703324 від 15.10.2007 року ДПА у Вінницькій області доручила головним державним податковим ревізорам-інспекторам І рангу ДПА у Вінницькій області Підвисоцькій Оксані Григорівні, [PERSON] з 15.10.2007 року по 25.10.2007 року провести планову перевірку СПД [PERSON] на дотримання вимог Законів України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності", "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", "Про ліцензування деяких видів господарської діяльності", постанови Правління НБ України від 15.12.2004 року № 637 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті України". На підставі п. 2,6 додатку 2 до наказу ДПА України № 441 від 11.01.2005 року "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку складання плану-графіка перевірок суб'єктів господарювання та взаємодії між структурними підрозділами при їх проведенні", перевірку позивача здійснено відповідно до плану перевірок суб'єктів господарської діяльності, щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг на жовтень 2007 року, затвердженого Першим заступником голови ДПА у Вінницькій області. У відповідності до акту перевірки № 0232120423303 від 22.10.2007 року, проведено перевірку господарської одиниці відділу магазину, розташованого по вул. Коцюбинського, 78, в м. Вінниці, де здійснює господарську діяльність СПД [PERSON], продавцем даного відділу являється [PERSON]. Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 1,2,13 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме при продажу однієї пачки сигарет "LD" та однієї пачки сигарет "Давідофф Слім" розрахункова операція на суму 8,20 грн. не проведена через реєстратор розрахункових операцій та відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункової операції не роздруковано та не видано. Незабезпечено відповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахункових операцій суми готівкових коштів зазначених в денному Х-звіті реєстратора розрахункових операцій. Невідповідність склала 1091 грн. 35 коп. Акт підписано [PERSON] На підставі вказаного акту перевірки, рішенням № 0010472340 від 08.11.2007 року ДПІ у м. Вінниці про застосування штрафних (фінансових) санкцій, за порушення п.п. 1,2,13 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" у відповідності до п. 1 ст. 17, ст. 22 вказаного Закону, до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 5497,75 грн. Розрахунок штрафних санкцій надний відповідачем їх розміру визначеному зазначеним вище нормам Закону. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”Державна податкова адміністрація України виконує безпосередньо, а також організовує роботу державних податкових адміністрацій та державних податкових інспекцій, пов'язану із здійсненням контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), контролю за валютними операціями, контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, а також контролю за наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності та ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів. Згідно ч. 1 ст. 9 згаданого Закону, державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в містах з районним поділом (крім міст Києва та Севастополя) виконують функції, передбачені статтею 8 цього Закону, крім функцій, зазначених у пунктах 2, 3, 8, 11, 12, 13, 16, а також пункті 15 цієї статті у частині забезпечення виготовлення марок акцизного збору. Як видно з наведеного, ДПА у Вінницькій області законодавством визначено функцію щодо здійснення контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги). Тому, посилання позивача на відсутність права ДПА у Вінницькій області на проведення такого контролю являється безпідставною та не приймається судом до уваги. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. Згідно ч. 1 ст. 16 вказаного Закону, контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, плановою виїзною перевіркою вважається перевірка платника податків щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків та зборів (обов'язкових платежів), яка передбачена у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за місцезнаходженням такого платника податків чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна перевірка. Право на проведення планової виїзної перевірки платника податків надається лише у тому випадку, коли йому не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення. Як видно з наведеного, вимоги ст. 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" стосуються планових виїзних перевірок платника податків щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків та зборів (обов'язкових платежів), проте, як встановлено судом, посадовими особами ДПА у Вінницькій області проведено перевірку щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктом підприємницької діяльності, що не являється перевіркою нарахування податків та зборів. Тому суд не приймає до уваги твердження позивача про безпідставність проведення перевірки та можливість застосування підстав визначених в ч. 2 ст. 11-2 Закону України "Про державну податкову службу в Україні". Крім того, суд не приймає до уваги доводи позивача, про відсутність трудових відносин з [PERSON], яка на час проведення перевірки виконувала обов'язки продавця та реалізувала товар позивача. Дійсно, відповідачем не перевірено та не надано доказів того, що між позивачем та [PERSON] укладено трудовий договір і остання являються продавцем у відділі магазину, що перевірявся. Проте, ст. 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, саме позивача, як суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції у сфері торгівлі, зобов'язує: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Незабезпечення виконання вказаних обов'язків позивачем не може ставитись в вину іншим особам, а також не може бути підставою для звільнення позивача від відповідальності передбаченої законом за вказані порушення. Однак, судом встановлено, що відповідачами порушено вимоги п. 10, п. 11 Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України № 110 від 17.03.2001 року, щодо не підписанням акту перевірки посадовими особами підприємства, а також не вручення копії акту перевірки суб'єкту господарювання. Проте, недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття акта, може бути підставою для визнання такого акта недійсним, лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акта. Враховуючи те, що акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним, якщо інше не передбачено законодавством. Судом також встановлено, що рішення про застосування штрафних (фінансових ) санкцій № 0010472340 від 08.11.2007 року було вручено СПД [PERSON] 09.11.2007 року, що не позбавило права останнього на вчасне оскарження, чим позивач і скористався, про що свідчать рішення ДПА у Вінницькій області про розгляд первинної скарги № 12467/Ч/25-010 від 10.12.2007 року, рішення ДПА України про результати розгляду повторної скарги № 1676/Ч/25-0315 від 26.01.2008 року. За таких підстав, позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, з використання повноважень з метою, з якою ці повноваження надані, обґрунтовано. Прийняте рішення являється правомірним, розрахунки штрафних (фінансових) санкцій відповідають вимогам закону. Виявлені судом допущені відповідачами при складанні акта не можуть бути підставою для скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій. Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення позову. При вирішенні справи суд також керувався наступним. Відповідно до ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позову. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: denied