Рішення адміністративного суду від 2008-04-07 00:00:00+03

[PERSON]. звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради в якому просить визнати незаконними дії щодо неповної виплати за період 2004-2007років щорічної разової грошової допомоги, як ветерану війни, стягнути з відповідача на його користь недоотриману грошову допомогу за вищезазначений період у сумі 4855 грн. та зобов'язати відповідача щорічно до 5 травня виплачувати разову грошову допомогу у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком встановлених законами України на момент виплат. В обгрунтування позову зазначив, що він є учасником бойових дій в Афганістані і відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” держава повинна йому виплачувати грошову допомогу у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком, однак зазначена допомога виплачувалася у значно меншому розмірі ніж це передбачено наведеною нормою закону. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача позов не визнала та пояснила суду, що позивачу, як учаснику бойових дій за період 2004-2007 року була повністю виплачена одноразова грошова допомога у розмірах передбачених Законами України “Про Державний бюджет України” на відповідний рік та Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 25 грудня 1998 року № 367-XIV, яким передбачено внесення змін до статтей 12,13,14,15 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” передбачалось щорічно до 5 травня виплачувати ветеранам війни та особам, на яких поширюється чинність цього Закону, разову грошову допомогу у кратному співвідношенні до розміру мінімальної пенсії за віком. Просила в задоволені позову відмовити Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені для учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням /а.с. 7/. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.1993 року позивач має право отримувати щорічно до 5 травня разову грошову допомогу у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Протягом 2004-2007 років зазначена допомога позивачеві виплачувалась у наступних розмірах /а.с. 22/: · 2004 році - 120 грн.; · 2005 році - 250 грн.; · 2006 році - 250 грн.; · 2007 році - 280 грн.. Відповідно до діючого на момент проведення виплат законодавства, позивач мав право на отримання разової грошової допомоги: - у 2004 році - відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2003 року “Про підвищення розмірів трудових пенсій”, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком в 50 грн. - в розмірі 250 грн. (50х5); · у 2005 році - відповідно до ст. 1 Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, ст. 28 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” та ст. 1 Закону України “Про затвердження прожиткового мінімуму на 2005 рік”, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком в 332 грн. - в розмірі 1660 грн. (332 х 5); · у 2006 році - відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком в 359 грн. - в розмірі 1795 грн. (359 х 5); · у 2007 році - відповідно до ст. 62 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік” та ст. 28 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком в 410 грн., станом на 5 травня 2007 року, - в розмірі 2050 грн. (410 х 5). В судовому засіданні встановлено, що при обчисленні разової грошової допомоги посилання відповідача на Закони України “Про Державний бюджет України” на відповідний рік та “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, яким не передбачено застосування мінімального розміру пенсії за віком для визначення розміру допомог, але з таким положення погодитися не можна. Зі змісту положень Конституції України та Бюджетного Кодексу України вбачається, що закон про Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України - він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України. У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною правовою державою, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії, визначають зміст і спрямованність діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення головним обов'язком держави, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звуженими. В силу ч. 3 ст. 2 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права та пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними. Тому посилання представника відповідача на те, що Закон України “Про Державний бюджет України” на відповідний рік є спеціальним законом та має перевагу перед Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки звуження змісту та обсягу прав шляхом прийняття нових законів, внесення змін до чинного законодавства за ст. 22 Конституції України не допускається. Виходячи з вище викладеного [PERSON]., як учасник учасником бойових дій, має право на отримання разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, а дії Управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради щодо недооплати позивачу щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій необхідно визнати незаконними . Визначаючи суму заборгованості, суд виходить з положень ч. 3 ст. 99 КАС України, яка передбачає, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Таким чином на підставі ст. 257 ЦК України судовому захисту підлягають права позивача на отримання щорічної допомоги за 2005, 2006 та 2007 роки. Виходячи з вищевикладеного сума заборгованності перед позивачем складає 4725 грн.: · у 2005 році: 1660грн. - 250грн. = 1410грн.; · у 2006 році: 1795грн. - 250грн. = 1545грн.; · у 2007 році: 2050грн. - 280грн. = 1770грн.. Враховуючи вищевикладене з Управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради на користь [PERSON]. підлягає стягненню заборгованність у сумі 4725 грн. Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача щорічно до 5 травня виплачувати разову грошову допомогу у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком встановлених законами України на момент виплат то вони задоволенню не підлягають. Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

Результат розгляду: partial