Рішення адміністративного суду від 2008-06-18 00:00:00+03

[PERSON] звернулась з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що їй з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року не були проведені у повному обсязі виплати, передбачені ст.ст. 37, 39 та 51 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Зазначає, що отримувала відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, відповідно 2 грн. 10 коп. та 10 грн. 20 коп. та 4 грн. 98 коп., тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі та мінімальній пенсії за віком у відповідні періоди. Таким чином її права були порушені. Заборгованість по виплаті компенсації за проживання на території радіоактивного забруднення (ст. 37) позивачка визначила в розмірі 1067 грн. 40 коп. заборгованість по підвищенню пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення (ст. 39) позивачка визначила в розмірі 5337 грн., заборгованість по додатковій пенсії, як особі віднесеної до 3 категорії (ст. 51) позивачка визначила в розмірі 588 грн. 87 коп. Позивачка в судове засідання не з”явилась, просить справу розглядати у її відсутність. Представник управляння праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації в судове засідання не з”явився. Про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. Суду надали письмові заперечення. Розглянувши матеріали справи, суд встановив: позивачка [PERSON] яка відноситься до потерпілої 3-ї категорії внаслідок аварії на ЧАЕС, проживала та проживає в с. Левковичі Овруцького району, Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, є пенсіонеркою. Згідно ст. 37 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі Закон), громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 39 Закону, пенсія позивачки, як непрацюючому пенсіонеру, повинна була підвищуватись на дві мінімальні зарплати. А відповідно до ст. 51 Закону таким особам повинна призначатись щомісячна додаткова пенсія в розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком. Проте в спірний період часу ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою допомоги та доплат в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивачки. Однак позов підлягає частковому задоволенню. Що стосується заявлених позивачкою вимог щодо проведення їй виплати компенсації компенсації (ст.51 Закону) з січня по квітень включно 2007 року, судом встановлено, що позивачка звернулась з позовом про стягнення недоплачених їй коштів 19.05. 2008 року. Річний строк звернення до суду, передбачений ст. 99 КАС України, позивачка пропустила. Позивачка не просить поновити пропущений нею строк звернення до суду щодо стягнення коштів за зазначений період. Не надала доказів поважності пропущення нею зазначеного строку. Тому суд в позові позивачці про стягнення недоплачених коштів у відповідністю зі ст. 51 Закону за січень-квітень 2007 року відмовляє у зв”язку з пропуском строку звернення до суду. Крім того дію абзацу другого, третього, четвертого частини першої статті 37 Закону та абзацу третього, четвертого частини першої статті 39 Закону зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N 489-V ( 489-16 ) від 19.12.2006. Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від 09.07.2007 року п. 30 ст. 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік”, яким зупинено дії ст.ст. 37, 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, визнано неконституційним. Зазначені положення ст. 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік”, як неконституційні втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто з 09.07.2007 року. Таким чином стягненню на користь позивачки підлягає компенсація та доплата у розмірах визначених саме Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (ст.ст. 37, 39), але тільки з 09.07.2007 року. Компенсація передбачена ст. 51 Закону підлягає стягненню в межах строку звернення до суду, тобто з 19 травня 2007 року. Виплата компенсації у розмірах передбачених Постановою Кабінету Міністрів України за зазначений період позивачці була виплачена. З врахуванням викладеного вище та розміру мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу, який становив: з 1 липня 2007 року - 440 грн., з 1 жовтня 2007 року - 460 грн.; розмір мінімальної пенсії за віком становив з 1 січня 2007 року -380 грн., з 1 квітня 2007 року -410 грн. 06 коп., з 1 жовтня 2007 року - 415 грн. 11 коп., суд стягує на користь позивачки належну їй компенсацію. Заборгованість перед позивачкою (ст. 37 Закону) за період з липня по грудень 2007 року становить = 1067 грн. 40 коп. (440грн х3 х 40% = 528 грн.) + (460 грн. х 3 х 40% = 552 грн.) -12 грн. 60 коп. (отриманих згідно ПКМ України). Заборгованість перед позивачкою, як непрацюючим пенсіонером (ст. 39 Закону) за період з липня по грудень 2007 становить = 5337 грн. (440грн х 2 х 3міс.=2640 грн.) + (460 грн. х 2 х 3міс.=2760 грн.) - 63 грн. (отриманих згідно ПКМ України). Заборгованість перед позивачкою (ст. 51 Закону) за період з 19 травня 2007 року по 31 грудня 2007 року становить = 724 грн. 65 коп. (410 грн. 06 коп. : 31 х 13 х 25% = 43 грн. + 410 грн. 06 коп. х 25% х 4=410 грн. 06 коп., 415 грн. 11 коп. х 25% х 3=311 грн. 33 коп.) -39 грн. 84 коп.(отриманих позивачкою). Суд в цій частині з врахуванням положень частини 2 статті 11 КАС України виходить за межі позовних вимог та стягує на користь позивачки заборгованість більшу ніж визначила позивачка (588 грн. 87 коп.). Загальна сума компенсації становить 7129 грн. 05 коп. (1067 грн. 40 коп. + 5337 грн. + 724 грн. 65 коп.). Заперечень щодо правильності розрахунку та розміру виплат від відповідачів до суду не надійшло. Зазначена заборгованість підлягає стягнення з управляння праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, який є розпорядником коштів на зазначені виплати.

Результат розгляду: granted