Рішення адміністративного суду від 2008-08-25 00:00:00+03

[PERSON] звернулася в суд з позовом до управління праці та соціального захисту населення Новодністровської міської ради (далі УПСЗН), третя особа - Новодністровська міська рада Чернівецької області про стягнення недоотриманих сум соціальної допомоги. Вказала, що вона є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2) і має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі Закон) для осіб даної категорії. У відповідності до абзацу 4 ч. 4 ст. 48 Закону учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ої категорії виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі п*яти мінімальних заробітних плат. У відповідності до ч. 5 ст. 48 Закону дана щорічна допомога виплачується за місцем проживання особи органами соціального захисту населення, а згідно ч.7 ст. 48 розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Органом соціального захисту населення по місцю її проживання є - УПСЗН, яке підпорядковано Новодністровській міській раді. На протязі 2003-2007 років відповідач сплачував їй грошову щорічну допомогу, передбачену абзацом 4 ч. 4 ст. 48 Закону у заниженому розмірі. Відповідно до абзацу 4 ч. 4 ст. 48 Закону, з врахуванням відповідних положень Законів України „Про державний бюджет України” на відповідні роки, якими встановлювався розмір мінімальної заробітної плати та з врахуванням дат здійснення фактичних виплат, їй належали до виплати платежі в розмірах: в 2003 р. станом на 20.08.2004 р. - 1025 грн.; в 2004 р. станом на 22.03.2004 р. - 1310 грн.; в 2005 р. станом на 26.10.2005 р. - 1660 грн.; в 2006 р. станом на 24.05.2006 р. - 1750 грн.; в 2007 р. станом на 18.04.2007 р. - 2000 грн. При цьому всупереч вимогам Закону відповідачем їй були виплачені платежі по щорічній допомозі на оздоровлення в занижених розмірах: в 2003 р. - на суму 998,30 грн.; в 2004 р. - на суму 1283,30 грн.; в 2005 р. - на суму 1560 грн.; в 2006 р. - на суму 1650 грн.; в 2007 р. - на суму 1900 грн., а всього за період з 2003 по 2007 р. відповідачем їй було недоплачено 7391 грн. 60 коп. Просить стягнути з УПСЗН на її користь недоплачені суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення: за 2003 р. станом на 20.08.2004 р. - 998,30 грн.; за 2004 р. станом на 22.03.2004 р. - 1283,30 грн.; за 2005 р. станом на 26.10.2005 р. - 1560 грн.; за 2006 р. станом на 24.05.2006 р. - 1750 грн.; за 2007 р. станом на 18.04.2007 р. - 1900 грн., а всього 7391 грн. 60 коп., витрати по оплаті правової допомоги в сумі 123 грн. та інформаційно-технічному забезпеченню розгляду справи в сумі 30 грн. Позивачка в судове засідання не з*явилася в зв*язку з сімейними обставинами, однак подала на адресу суду заяву, якою повністю підтримує позовні вимоги та просить суд розглянути справу без її присутності. Представник відповідача також не з*явилася в судове засідання, подавши до суду заяву про розгляд справи без її присутності та заперечення на позов. В запереченні відповідач вказує, що протягом 2003-2007 років відповідачка отримала наступні суми щорічної допомоги на оздоровлення: в 2003 р. - 15,70 грн.; в 2004 р. - 15,70 грн.; в 2005 р. - 75 грн.; в 2006 р. - 75 грн.; в 2007 р. - 75 грн., виплату яких здійснено відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, Законів України „Про державний бюджет України” на 2003, 2004, 2005, 2006, 2007 роки, Постанов Кабінету Міністрів України, а згідно ст. 95 Конституції України виключно Законами про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Відповідно до ч.2 ст. 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, Бюджетного кодексу України та Закону про Державний бюджет України на відповідний рік. Також, відповідно до Бюджетного кодексу України та Конституції України видатки державного бюджету, за яким виплачується компенсація за шкоду, заподіяну здоров'ю та допомога на оздоровлення, здійснюються тільки в межах державного бюджету відповідного року. Фінансове забезпечення Чорнобильської програми в Чернівецькій області в тому числі і в м.Новодністровськ здійснюється на підставі Паспорту бюджетної програми на відповідний рік, затвердженого Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України, на підставі якого головний розпорядник коштів другого рівня, яким є Головне УПСЗН Чернівецької ОДА, надає план асигнувань із загального фонду бюджету. Згідно цього плану УПСЗН Новодністровської міськради як розпорядник коштів третього рівня, складає кошторис на поточний фінансовий рік, який затверджується Головним управлінням. Жодних повноважень та прав на збільшення або зменшення асигнувань кошторису, а також на перерахунок і виплату щорічної допомоги на оздоровлення поза межами вищезазначених Законів відповідач не має. Наполягає на застосуванні позовної давності. Представник третьої особи судове засідання також не з'явився, незважаючи на те, що вчасно повідомлений про день та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, судом ухвалено розглянути справу без присутності сторін та представника третьої особи. Судом встановлено, що позивачка, яка проживає в м.Новодністровськ Чернівецької області, є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та відноситься до другої категорії осіб, постраждалих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням [NUMBER], виданим 10.12.1996 р. Чернівецькою ОДА. У відповідності до абзацу 4 ч.4 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних заробітних плат. Згідно ч.5 ст. 48 вищевказаного Закону дана щорічна допомога виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення, а згідно ч.7 ст.48 розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати Органом соціального захисту населення по місцю проживання позивачки є відповідач - управління праці та соціального захисту населення Новодністровської міської ради Чернівецької області. На протязі 2003-2007 років відповідач сплачував позивачці грошову щорічну допомогу, передбачену абзацом 7 ч.4 ст. 48 Закону посилаючись на Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 р. №836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та від 12.07.2005 р. №562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. В 2006 та 2007 роках крім того відповідач посилався на Закони України „Про Державний бюджет України” на 2006, 2007 роки. Такі дії відповідача є неправомірними, оскільки суперечать вимогам закону. Постанови Кабінету Міністрів України, на які посилається відповідач, суперечать іншим нормам законів. Згідно ст.9 ч.4 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Відповідно до ст. 89 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік” розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 01.01.2004 р. у розмірі 205 грн. на місяць. Ст. 83 Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 01.01.2005 р. у розмірі 262 грн. на місяць, з 01.04.2005 р. - 290 грн., з 01.07.2005 р. - 310 грн., з 01.09.2005 р. - 332 грн. Згідно ст. 82 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік” розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 01.01.2006 р. у розмірі 332 грн. на місяць. Згідно ст. 76 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 01.01.2007 р. у розмірі 375 грн. на місяць, з 01.04.2007 р. - 420 грн., 01.07.2007 р. - 440 грн. Діючи у відповідності до вимог Закону, відповідач повинен був виплатити позивачці щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 7745 грн.: - в 2003 р., станом на 20.08. 2004 р., виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 205 грн. х 5 = 1025 грн.; - в 2004 р., станом на 22.03.2005 р., виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 262 грн. х 5 = 1310 грн.; - в 2005 р., станом на 26.10.2005 р., виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. х 5 = 1660 грн.; - в 2006 р., станом на 24.05.2006 р., виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 350 грн. х 5 = 1750 грн.; - в 2007 р., станом на 18.04.2007 р., виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 420 грн. х 5 =2100 грн. Фактично позивачці виплачено щорічну допомогу на оздоровлення: в 2003 р. станом на 20.08.2004 р. - 26,70 грн.; в 2004 р. станом на 22.03.2005 р. - 26,70 грн.; в 2005 р. станом на 26.10.2005 р. - 100 грн.; в 2006 р. станом на 24.05.2006 р. - 100 грн.; в 2007р. станом на 18.04.2007 р. - 100 грн. Вищенаведеними постановами та законами передбачено виплату громадянам, віднесеним до 2 категорії постраждалих від аварії на Чорнобильській АЕС щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі меншому, порівняно із розміром такої допомоги, передбаченої ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Обмежуючи розмір виплат позивачці, відповідач виходив з того, що вищезазначеними Законами про Державний бюджет України та Постановами Кабінету Міністрів України правомірно, з урахуванням реальних можливостей бюджету, визначено зазначений розмір допомоги. Таким чином позивачці недоплачено: - в 2003 році - 998,30 грн. /1025 грн. - 26 грн. 70 коп./; - в 2004 році - 1283,30 грн. /1310 грн. - 26 грн. 70 коп./; - в 2005 році - 1560 грн. /1660 грн. - 100 грн./; - в 2006 році - 1650 грн. /1750 грн. - 100 грн./; - в 2007 році - 2000 грн. / 2100 грн. - 100 грн./. Всього за період з 2003 по 2007 р. відповідачем було недоплачено позивачці - 7491 грн. 60 коп. /7845 грн. - 353 грн. 40 коп./. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України. Зі змісту вимог Закону України „Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік”, Законів України „Про Державний бюджет України” на 2003, 2004, 2005, 2006, 2007 роки не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норм ст. 48 Закону №796-Х11. Згідно ст. 71 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, якою Закон доповнений 05.10.2006 р., дія положень Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. №6-рп/2007 положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” в частині зупинення дії Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” щодо виплати компенсацій та допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Таким чином, дії відповідача, які полягають у виплаті позивачці матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірах, менших ніж встановлено Законом України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” протягом 2003-2007 років є неправомірними. Суд вважає, що позивачка не пропустила строк позовної давності, оскільки про неправомірність дій відповідача дізналася в травні 2008 року, коли дізналась про існування рішень Верховного Суду України, Вищого Адміністративного Суду України по аналогічних справах та рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. щодо неконституційності положень державного бюджету України в частині виплат грошової допомоги громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і ця обставина не оспорюється сторонами та представником третьої особи. Виходячи з вищенаведеного, позовні вимоги підлягають до задоволення зі стягненням з відповідача витрат на правову допомогу на користь позивачки і судових витрат на користь держави. На підставі ст.cт. 48,71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року, ст. 1 Закону України «Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік» № 372-ІV від 26.12.2002 року, ст. 89 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» № 1344-ІV від 27.11.2003 року, ст. 83 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» № 2285-ІV від 23.12.2004 року, cт. 82 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» №3235-ІV від 20.12. 2005 року, ст. 76 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» №489-V від 19.12.2006 року, Рішення Конституційного Суду України № 6-п/2007 від 09.07.2007 року в справі № 1-29/2007„Про соціальні гарантії громадян”, ст.ст. 22 ч.3, 19 ч.2 Конституції України та

Результат розгляду: granted