Рішення адміністративного суду від 2008-03-27 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно даних ВДАІ з обслуговування адміністративної території Бериславського району при УДАІ УМВС України в Херсонській області відповідач є власником автомобіля Г-69, державний номер [NUMBER], об'єм двигуна 2120, 1959 року випуску, технічний огляд автомобіля в останнє проходив у 2001 році. У відповідності до статей 1, 2, 3, 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», відповідач є платником даного податку і йому нараховано до сплати 212 гривень податку в рік. На підставі ст. 6 Закону просив стягнути із відповідача 636 грн. заборгованості з податку з власників транспортних засобів за період з 2005-2007 роки. У судовому засіданні представник позивача Даніщук С.Ю. позов підтримав, наполягав на його задоволенні, з підстав, викладених у позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи. Суд, з урахуванням думки представника позивача, вважає за можливим розглянути справу у відсутність відповідача. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, вважає позов не підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є власником автомобіля Г-69, державний номер [NUMBER], об'єм двигуна 2120, 1959 року випуску, технічний огляд автомобіля в останнє проходив у 2001 році (а.с.-5). У відповідності до ст. 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (далі по тексту Закону) платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є, серед інших, громадяни України, (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, як; відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування. Транспортний засіб Г-69, власником якого є відповідач є об'єктом оподаткування за ст. 2 даного Закону. Позивачем правомірно визначено розмір податку, який повинен щорічно сплачувати відповідач згідно ст. 3 Закону у сумі 212 гривень. У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. Згідно ч. 6 ст. 5 Закону У разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться. За ч. 5, 6 ст. 6 Закону сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. За транспортні засоби, придбані протягом року, крім тих, що вперше реєструються в Україні, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Згідно п. п. 5.4.1. п. 5.4. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181 -III (далі по тексту Закон № 2181) узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником у строки, визначені цією 2. статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків. У відповідності до п.п. 4.2.1. п. 4.2. ст. 4 Закону № 2181 якщо згідно з нормами цього пункту сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого податкового зобов'язання та має право на оскарження цієї суми у порядку, встановленому цим Законом. Згідно п.п. 4.2.2. п. 4.2. ст. 4 Закону № 2181 контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо: г) згідно з законами з питань оподаткування особою, відповідальною за нарахування окремого податку або збору (обов'язкового платежу), є контролюючий орган. У відповідності до абзацу 2 п.п.5.3.1. п. 5.3. ст. 5 Закону № 2181 у разі коли відповідно до закону контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки, визначені у законі з відповідного податку, а за їх відсутності - протягом тридцяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення про таке нарахування. Оскільки відповідач не проводив технічний огляд автомобіля з 2001 року, то згідно Закону в нього не виникло зобов'язання сплатити податок з власників транспортних засобів, а позивач не надсилав відповідачу податкового повідомлення про нарахування даного податку, яке б відповідало вимогам п. 6.1. Закону № 2181. Позивач також не надсилав відповідачу першої та другої податкових вимог про необхідність сплатити податок, що передбачено п. 6.2. Закону № 2181. За статею 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином позивач передчасно звернувся до суду з даним адміністративним позовом, не надавши при цьому доказів виникнення податкового боргу у відповідача та вжитих ним заходів, передбачених Законом № 2181 щодо погашення зобов'язань відповідача перед бюджетом по сплаті податку з власників транспортних засобів, а тому заявлений позивачем адміністративний позов задоволенню не підлягає як безпідставний та необгрунтований. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied