Рішення адміністративного суду від 2008-05-14 00:00:00+03

[PERSON] з 19.05.2004 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»при наявності страхового стажу роботи 40 років 16 днів, в тому числі стажу державної служби -12 років 8 місяців 30 днів. 17.10.2007 Головним управлінням державної служби України листом №8108/12-07 у відповідь на звернення позивача відмовлено у зарахуванні до стажу державної служби періоду роботи в тресті «Укрпромтара». 24.10.2007 Управлінням Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва листом №448/к-417 також відмовлено у зарахуванні до стажу державної служби періоду роботи в тресті «Укрпромтара». У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та Законами України. Статтею 1 Закону України «Про державну службу»визначено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Відповідно до змісту ст. 37 Закону України «Про державну службу»на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії. Згідно п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком - в тому числі всесоюзні і республіканські промислові об'єднання та об'єднання, створені на базі головних управлінь міністерств і відомств відповідно до рішень Уряду Як видно з копії трудової книжки [PERSON], останній у період з 20.11.1979 по 17.06.1983 працював у тресті «Укрпромтара»Головпостачу УРСР. Відповідно до довідки Центрального державного архіву вищих органів влади та управління України від 06.12.2006 згідно наказу Головного управління Ради Міністрів Української РСР по матеріально-технічному постачанню за № 241 від 02.06.1978 «Про перетворення тресту «Укрторгтара»Головпостачу УРСР і його підвідомчих орга нізацій»Український республіканський трест по ремонту, переробці, поста чанню тари, торгівлі лісними будівельними матеріалами Головпостачу УРСР «Укрторгтара»був перетворений в Український республіканський виробни чий трест по тарі Головпостачу УРСР «Укрпромтара». Згідно наказу Головного управління Ради Міністрів Української РСР по матеріально-технічному постачанню за № 302 від 06.07.1978 «Про за твердження Положення про трест «Укрпромтара»Український республіканський виробничий трест по тарі «Укрпромтара»є єдиним вироб ничим комплексом, що складається з обласних виробничих об'єднань, обласних виробничих підприємств по тарі та інших господарських одиниць. Трест «Укрпромтара»є республіканським органом господарського управління, що має у своєму безпосередньому підпорядкуванні 9 обласних виробних об'єднань, 16 обласних виробничих підприємств, Київське міське виробниче підприємство, а також базу матеріально-технічного постачання. Лабораторію по науковій організації праці і економічному аналізу, ремонтно-будівельну дільницю. Відповідно до пункту 1 Загального положення про всесоюзне і республіканське промислові об'єднання, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 02.03.1973 (далі - Загальне положення), всесоюзні та республіканські промислові об'єднання були єдиним виробничо-господарським комплексом, який складався з промислових підприємств, науково-дослідних, конструкторських, технологічних організацій та інших підприємств та організацій, що підпорядковувалися міністерствам (відомствам). Управління об'єднання несло відповідальність за стан та розвиток виробничо-господарського комплексу. Водночас, згідно зі статтею 122 Конституції Української РСР міністерства і державні комітети Української РСР керують дорученими їм галузями управління або здійснюють міжгалузеве управління, підлягаючи Раді Міністрів Української РСР. Міністерства і державні комітети Української РСР несуть відповідальність за стан і розвиток доручених їм сфер управління. У галузі матеріально-технічного постачання народного господарства республіки центральним союзно-республіканським органом державного управління був Державний комітет Української РСР по матеріально-технічному постачанню, який здійснював керівництво галуззю безпосередньо або через відповідні територіальні органи (постанова Ради Міністрів УРСР від 12.02.1980 № 91). Отже, такі об'єднання займались розвитком відповідного виробничо-господарського комплексу з підпорядкуванням певним державним органам, а не здійснювали функції і завдання держави у відповідній галузі управління, як органи державного управління, і відповідно не були наділені державно-владними повноваженнями. Крім того, відповідно до пункту 2 Загального положення об'єднання діяло на основі господарського розрахунку, забезпечувало повне відшкодування витрат на виробництво продукції, включаючи витрати на проектні, конструкторські та наукові роботи, на утримання апарату управління тощо. Тобто, працівники об'єднання, у тому числі тресту «Укрпромтара», в якому працював позивач, отримували заробітну плату за рахунок коштів, одержаних від госпрозрахункової діяльності, а не за рахунок державних коштів, як стверджує позивач у позові, що не відповідає вимогам статті 1 Закону України «Про державну службу». Крім того, згідно з Положенням про Головне управління державної служби України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.07 № 1180, Головне управління державної служби України надає роз'яснення щодо застосування законодавства з питань державної служби та служби в органах місцевого самоврядування. Листом Головного Управління державної служби України від 24.10.2004 №42/8945 роз'яснено, що Український республіканський виробничий трест по тарі «Укрпромтара»створений згідно з постановою Ради Міністрів УРСР від 25.01.1978 №53 та наказом Держпостачу УРСР від 02.06.1978 на базі тресту «Укрторгтара»і був виробничим комплексом. Відповідно до Положення про трест «Укрпротара», затвердженого наказом Держпостачу УРСР від 06.07.1978 №302, трест був республіканським органом господарського управління і утримувався за рахунок відрахувань підвідомчих організацій і підприємств. Враховуючи викладене, законні підстави для зарахування до стажу державної служби позивача періоду його роботи з 20.11.1979 по 17.06.1983 в Українському республіканському виробничому тресті по тарі Головпостачу УРСР «Укрпромтара»на посаді начальника відділу організації праці та заробітної плати відсутні. Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав. Крім того, відповідач звернувся до суду з заявою, в якій просить відмовити позивачу в задоволенні позову в частині зобов'язання відповідача-1 зарахувати до стажу державної служби період роботи у згаданому виробничому тресті «Укрпромтара»в зв'язку з закінченням на момент подачі позову строку звернення до адміністративного суду, посилаючись на те, що розрахунок стажу державної служби позивача був проведений 19.05.2004. Як видно з матеріалів справи, позовну заяву подано до Окружного адміністративного суду міста Києва 21.12.2007. Згідно ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивач з заявою про поновлення строку звернення до суду не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання незаконними відмов відповідачів щодо зарахування до стажу державної служби періоду роботи в Українському республіканському виробничому тресті по тарі Головпостачу УРСР «Укрпромтара» та зобов'язання відповідача-1 зарахувати до стажу державної служби період роботи у згаданому виробничому тресті «Укрпромтара» є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied