Рішення адміністративного суду від 2008-07-02 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до ХУПС про зобов'язання відповідача сплатити заборгованість у сумі 4276 гривень 45 копійок, яка виникла внаслідок неповного розрахунку з ним при звільненні та віднести його на бюджетну статтю «Грошове забезпечення військовослужбовців» (11.2), з якої здійснюється розрахунок зі звільненими офіцерами. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він проходив службу в Збройних Силах СРСР, а потім України понад 28 років, остання посада - заступник начальника 118 військового представництва. Наказом заступника Міністра оборони України № 33 від 03 листопада 2006 р. був звільнений в запас у зв'язку зі скороченням штатів та Наказом начальника 118 військового представництва від 10 листопада 20067р. № 122 був виключений зі списків особового складу. На речовому забезпеченні він знаходився в ХУПС. На час звільнення з військової служби йому речове майно йому не було видано. До березня 2000р. замість неотриманого речового майна військовослужбовцям сплачувалася грошова компенсація відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», але з березня 2000р. Законом України «Про економію бюджетних коштів» дію ч.2 ст.9 було призупинено щодо сплати цієї компенсації. Тому суми за невидане речове майно накопичувалось. На сьогоднішній день сума заборгованості становить 4276 гривень 45 копійок, яку при звільненні позивач не отримав. Оскільки після виключення позивача зі списків військовослужбовців 118 ВП МОУ позивач вже не є військовослужбовцем, і заборговані кошти не можуть вважатися грошовою компенсацією військовослужбовцям за неотримане речове майно, а повинні враховуватися, як кошти розрахунку при звільненні (бюджетна ст.. 11,12 «грошове забезпечення) то повинні бути сплачені йому у день звільнення, відповідно до ст.116 КЗпП - «При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення». Згідно ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці строкової служби і надстрокової служби та військової служби за контрактом Збройних сил України Державної прикордонної служби України, Служби національної безпеки України, військ цивільної оборони, а також інших військових формувань, що створюються Верховною Радою України, стратегічних сил стримування, які дислокуються на території України, військово-службовці-жінки, курсанти військових навчальних закладів». На сьогоднішній день позивач не отримав повного розрахунку та сума заборгованості становить 4276 гривень 45 копійок, яку він просить стягнути з відповідача. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача - Москов М.В. - проти заявлених позовних вимог заперечував в повному обсязі, пояснивши суду, що заборгованість перед позивачем відсутня, оскільки з березня 2000р. Законом України «Про економію бюджетних коштів» дію ч. 2. ст.9 Закону України було зупинено щодо сплати цієї компенсації, тобто, відповідач діяв у відповідності до чинного законодавства. Суд, вислухавши пояснення представників осіб, дослідивши матеріали справи, установив такі обставини. Позивач [PERSON] Наказом Міністра оборони України №33 від 03 листопада 2006р. був звільнений в запас за п. 76 п.п. «в» (у зв'язку зі скороченням штатів) з правом носіння військової форми одягу та з 10 листопада 2006р. виключений зі всіх видів забезпечення і списків особового складу 118 військового представництва Міністерства оборони України і направлений для зарахування на військовий облік до Дзержинського РВК м. Харкова. Згідно грошового атестату заступника начальника 118 військового представництва [PERSON] у зв'язку зі звільненням йому підлягала виплаті грошова допомога в розмірі 40 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, у сумі 2294 гривні 12 копійок. Відповідачем нарахована позивачу грошова компенсація замість належного до видачі речового майна на загальну суму 4276 гривень 45 копійок, про що була видана довідка №292 від 14 листопада 2006р. Згідно листа від 18 квітня 2008р. № 350/176/7/6/17/76 в речовій службі Харківського університету Повітряних Сил перед [PERSON] рахується заборгованість речового майна на загальну суму у розмірі 4276 гривень 45 копійок. У зв'язку з тим, документи речової служби університету знаходяться у військовій прокуратурі Харківського гарнізону, відсутня можливість розбити суму до березня 2000р. та після березня 2000р. на день звільнення. Згідно ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Таким чином, передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюється на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (п. 2 абз. 1 Постанови Пленума Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 р.). Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991р. редакції Закону до 03 листопада 2006р., військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них. Дію ч.2 ст. 9 цього Закону в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них зупинено Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 07 лютого 2000р., який набрав чинності 11 березня 2000р. (Закон опублікований в газеті «Урядовий кур'єр», 2000, 03, від 11 березня 2000р. №45). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» від 03 листопада 2006р. №326-V була викладена в новій редакції ст.9 Закону № 2011-ХІІ та доповнено ст.9-1 другим пунктом якого визначено, що військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі , мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів. Порядок виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно п.1 Прикінцевих положень зазначений Законом набирає чинності з 1 січня 2007р. Проте, п. 59 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» від 19 грудня 2006 р. зупинена на 2007 рік дія пункту 2 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно із п. 27 Положення «Про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1444 від 28 жовтня 2004р., військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. У разі звільнення у запас військовослужбовцю видається речовий атестат, який додається до особової справи. Враховуючи, що відповідач не вказав, яка грошова компенсація замість належного до видачі речового майна виникло у позивача до 11 березня 2000р. (часу набрання чинності Законом України №1459-ІІІ від 07 лютого 2000р.), а яке після цієї дати, то суд позбавлений можливості самостійно встановити суми цієї компенсації, а тому вважає, що дана заборгованість в повному обсязі відповідача перед позивачем виникла до 11 березня 2000р. На час розгляду справи у суді заборгованість відповідачем не погашена. Таким чином, із врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, у зв'язку з чим необхідно стягнути з ХУПС на користь [PERSON] заборгованість по грошовій компенсації замість належного до видачі речового майна у розмірі 4276 гривень 45 копійок. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України судові витрати приймаються на рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: granted