Рішення адміністративного суду від 2008-09-11 00:00:00+03

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління МВС України в Харківській області, в якому прохав суд визнати неправомірними дії комісії ГУ МВС України в Харківській області з розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусів учасника бойових дій та учасника війни щодо відмови у наданні [PERSON] статусу учасника бойових дій, та зобов'язати комісію ГУ МВС України в Харківській області з розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусів учасника бойових дій та учасника війни, і визнати [PERSON] учасником бойових дій та видати йому посвідчення встановленого зразка. Свій позов він обґрунтував тим, що він у встановленому Законом порядку 20 червня 2008 року звернувся з заявою до комісії ГУ МВС України в Харківській області з розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусів учасника бойових дій та учасника війни про встановлення йому статусу учасника бойових дій. Листом ГУМВС України в Харківській області від 10 липня 2008 року № 7/А-353 о/с його було повідомлено про те, що Комісія ГУМВС України в Харківській області з розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусів учасника бойових дій та учасника війни, розглянула його заяву та дійшла висновку про відсутність підстав для встановлення йому статусу учасника бойових дій. Викладене в листі підтверджувалось протоколом № 83 від 09.07.2008 засідання Комісії ГУМВС України в Харківській області з розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусів учасника бойових дій та учасника війни та Висновком Комісії. Вважає вказаний Висновок безпідставним тому, що він суперечить змісту пункту 2 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року, пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав суд їх задовольнити, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач свого представника в судове засідання не надіслав, своїм правом надати суду свої письмові заперечення не скористався. Судом був повідомлений про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, а тому суд відповідно до ст. 128 КАС України вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з листа ГУМВС України в Харківській області від 10 липня 2008 року № 7/А-353 о/с Комісією ГУМВС України в Харківській області з розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусів учасника бойових дій та учасника війни була розглянута заява Антонечка А.О. та йому було відмовлено у встановленні статусу учасника бойових дій. Із довідки Комендатури району Надзвичайного стану Нагірно-Карабахської автономної області та прилеглих районів Азербайджанської РСР від 28.08.1990 № 89 вбачається, що [PERSON], в період з 15.07.1990 року по 15.10.1990 року проходив службу у складі військової оперативної групи МВС СРСР в районі надзвичайного стану Нагірно-Карабахської автономної області та прилеглих районів Азербайджанської РСР. Перебуваючи у службовому відрядженні на території Нагірно-Карабахської автономної області Азербайджанської РСР він виконував спеціальні службово-бойові завдання по підтриманню громадського порядку та безпеки, направлені на нормалізацію обстановки, відновлення законності і правопорядку в умовах надзвичайного стану, пов'язаного з масовими антигромадськими проявами під час збройних конфліктів. Є загальновідомими факти, що в даний період на території республіки Азербайджан (зокрема в Нагірно - Карабахській автономній області) відбувалися збройні конфлікти між вірменським та азербайджанським населенням. Для припинення цих конфліктів на території Нагірно-Карабахської автономної області та прилеглих районів Азербайджанської РСР були введені війська та підрозділи Міністерства внутрішніх справ СРСР. Про безпосередню участь позивача у бойових діях по затриманню, роззброєнню та знешкодженню озброєних формувань свідчить нагородження його наказами керівника оперативно-слідчої групи МВС СРСР в районі надзвичайного стану Нагірно-Карабахської автономної області генерал-майора міліції Ішутіна В.Г. № 12 від 06.08.1990 «За вмілі, тактично правильні дії та досягнуті при цьому результати, нагородити грошима у сумі 100 крб. мол. сержанта міліції [PERSON]»; № 34 від 15.09.1990 «За мужність, ініціативу та професійну виучку при виконанні службових обов'язків в районі надзвичайного стану нагородити нагрудним знаком «Відмінник міліції» мол. сержанта міліції [PERSON], міліціонера ППС УВС Харківського облвиконкому». Також Військовим комендантом району Надзвичайного стану Нагірно-Карабахської автономної області та прилеглих районів Азербайджанської РСР йому неодноразово оголошувались та вручались подяки. Збройні сили СРСР та органи внутрішніх справ в даному регіоні виконували бойові завдання, метою яких було захист мирного населення та приборкання конфліктуючих сторін. На час існування Союзу РСР та партійної ідеології, яка панувала в той період, не визнавалось, що в союзних республіках велись бойові дії і реальна інформація про їх трагічні наслідки замовчувалась. Хоча Азербайджан та Нагірно-Карабахська автономна область не включені в Перелік держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», при розгляді справи встановлено, що позивач виконував завдання в умовах збройного конфлікту в даному регіоні, із застосуванням вогнепальної зброї та піддавав ризику своє життя та здоров'я. В постанові Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» міститься примітка, що бойові дії велися і в інших країнах після грудня 1979 року. Інформацію про участь в бойових діях військових фахівців надає Генеральний штаб Збройних сил колишнього Союзу РСР. Щодо осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, які приймали участь в бойових діях, питання отримання інформаційних документів законодавством не передбачено. Відповідно до п.2 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року учасниками бойових дій визнаються - учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у відрядженні в Азербайджанській РСР (в Нагірно-Карабахській автономній області), де в цей період велись бойові дії та брав участь у військових операціях. Таким чином, суд приходить до висновку, що дії комісії ГУ МВС України в Харківській області з розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусів учасника бойових дій та учасника війни, якою позивачу відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій, слід визнати неправомірними, зобов'язавши відповідача визнати [PERSON] учасником бойових дій і видати йому посвідчення встановленого зразка. На підставі вищевикладеного та

Результат розгляду: granted