Рішення адміністративного суду від 2008-04-03 00:00:00+03

Позивачка звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона є потерпілою від аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інвалідом 3 групи і має право на виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат. Управління праці та соціального захисту населення провело їй виплати в 2005 -2007 роках значно нижчі. А тому просить стягнути з відповідача недоплачену суму одноразової допомоги на оздоровлення за 2005-2007 роки в розмірі 4118,5 грн. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з”явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином.. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка має статус особи, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи 1 категорії та 3 групу інвалідності . Відповідно до вимог ст..48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” позивачка має право на виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат. Позивачці виплачено допомогу на оздоровлення в розмірі, встановленому ПКМ України від 26.07.1996 року № 836 “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” по 90 грн. в 2006 р. і в 2007 р. , та 21,5 грн. в 2005 році. Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов”язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 1 ст.92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод. Відповідно до ст..48 ч.4 п.3 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 3 групи інвалідності виплачується в розмірі 4 мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати ( частина 7 ст.48 Закону). Відповідно до ст.. 83 Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2005 року у розмірі 290 грн. на місяць, з 1 липня 2005 року - 310 грн на місяць, а з 1 вересня 2005 року - 332 грн. на місяць. Законом України від 2.12.2005 р. № 3235 розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2006 року 350 грн., з 1.07.2006 р. - 375 грн., з 1.12.2006 р. - 400 грн. Законом України від 19.12.2006 року № 489 розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 квітня 2007 року 420 грн., з 1.07.2007 р. - 440 грн.. Зі змісту вимог вказаного Закону не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст..48 Закону України №796-ХІІ. Виходячи із засад пріоритетності Законів України над урядовими нормативно-правовими актами, суд вважає, що при вирішенні даного спору слід застосовувати не Постанову КМ України №836, а ст.. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення від 12.02.2008 року позивачці у жовтні 2005 року було виплачено 21,50 гр., у березні 2006 року та січня 2007 року по 90 грн. Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути недоплачені суми одноразової допомоги з урахуванням виплачених в розмірі 4118,5 грн. : за 2005 рік - 1218,5 грн. ( 310 грн.х 4 - 21,5 грн.), за 2006 р. 1310 грн. (350 грн. х 4 - 90 грн.); за 2007 рік 1590 грн. ( 420 грн. х 4 - 90 грн.) Від сплати держмита сторони слід звільнити на підставі ст..4 Декрету Кабінету Міністрів України. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: granted