Рішення адміністративного суду від 2008-04-21 00:00:00+03

Вінницький міжрайонний природоохоронний прокурор в особі Вінницького обласного управління у справах захисту прав споживачів звернувся до суду з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON] про стягнення штрафу за порушення встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами в розмірі 3400 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що проведеною перевіркою дотримання вимог чинного законодавства України, зокрема Закону України “Про рекламу”, постанови Кабінету Міністрів України №2067 від 29.12.2003 року “Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами”, суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] виявлено порушення встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами, а саме в м. Вінниці по вулиці Київська, 116 на смузі безпеки розміщено щит 3х6 кв.м. без відповідного дозволу, що надається виконавчим органом міської ради. На підставі даного порушення прийнято рішення про накладення на фізичну особу -підприємця [PERSON] штрафу у розмірі 3400 гривень та зобов'язано сплатити в установленому порядку дану суму до державного бюджету. Однак, відповідачем дане рішення станом на час звернення до суду не виконане, штраф в сумі 3400 гривень не сплачено. У судовому засіданні представник прокуратури підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник Вінницького обласного управління у справах захисту прав споживачів у судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, хоча про день та час слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить розписка про вручення повістки. Відповідач також не з'явився у судове засідання. Згідно з написами на конверт, що направлявся на адресу відповідача з судовою повісткою про призначення судового засідання на 21.04.2008 року, зазначено, що “повернено по закінченню терміну зберігання”. За таких обставин відповідно до ст.128 КАС України суд приходить до висновку про слухання справи у відсутності даних учасників процесу, належним чином повідомлених про день та час розгляду справи. Вислухавши пояснення представника прокуратури, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіркою щодо дотримання вимог Закону України “Про рекламу”, постанови Кабінету Міністрів України №2067 від 29.12.2003 року “Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами” суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] встановлено, що у м. Вінниці по вулиці Київській, 116 розміщено та розповсюджено рекламу без відповідного дозволу, що надається виконавчими органами міської ради, про що складено протокол про порушення законодавства про рекламу №0008 від 19.02.2007 року. На підставі даного протоколу було прийнято рішення №0008 від 19.02.2007 року про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу відносно СПД [PERSON]. Протоколом засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу №0008 від 23.04.2007 року підтверджено факт порушення рекламного законодавства, а саме: СПД [PERSON] розмістив зовнішню рекламу - щит 3х6 кв.м. - без відповідного дозволу, що надається виконавчим органом міської ради. На підставі матеріалів справи та протоколу засідання від 23.04.2007 року №0008 прийнято рішення №139 від 24.04.2007 року про накладення на СПД [PERSON] штрафу в розмірі 3400 гривень за порушення встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами. Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України “Про рекламу”розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, та в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. П.3 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №2067 від 29.12.2003 року передбачено, що зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад. Згідно з ч.1 ст.27 Закону України “Про рекламу”особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть, зокрема цивільно-правову відповідальність відповідно до закону. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані, відповідають дійсним обставинам справи, суд вважає за доцільне задовольнити позов повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони -суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати. Враховуючи розміри ставок державного мита, закріплені ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року за №7-93 (із позовних заяв -1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), суд вважає за доцільне стягнути з відповідача до державного бюджету державне мито в розмірі 51 гривень.

Результат розгляду: granted