Рішення адміністративного суду від 2008-03-25 00:00:00+02

[PERSON] звернувся в суд з адміністративним позовом до військової частини А-2042 м. Ковеля про стягнення речового майна, що підлягає видачі на суму 2863,55 гривень, мотивуючи тим, що він проходив дійсну військову службу у в/ч А-1642, яка розташована в м.Радехів, де останній місяць служби перебував поза штатом. Речове забезпечення позивач отримував в в/ч А-2042 міста Ковеля. Наказом від 19.06.2006 року позивача було звільнено з військової служби за п.63 „г”- у зв'язку з скороченням штатів.Всі зобов'язання з виплати заборгоавності передані в/ч А-2042. При розрахунку під час звільнення позивачу не було видано речове майно, що підлягає видачі на суму 2863,55 гривень. Незважаючи на неодноразові звернення в обидві згадані військові частини про видачу речового майна, майно по даний час не видано. У зв'язку з тим, що питання видачі речового майна відповідачем не вирішується, позивач змушений звернутися до суду та просить заявлений ним позов задоволити повністю. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] змінив позовні вимоги та в судовому засіданні просить зобов'язати відповідача видати речове майна, що підлягає видачі на суму 2863, 55 гривень згідно довідки №33 від 20.07.2006 року. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав, та пояснив, що відповідно до ст.99 КАСу України термін звернення до адміністративного суду становить 1 рік. Позивач звільнився з військової служби 19.06.06 року, а довідку розрахунок отримав 20.07.06 року, і з цього моменту [PERSON] знав, що його право порушене. З 20.07.06р по 07.02.08р позивач до посадових осіб в/ч з вимогами про видачу речового майна, або компенсації за нього не звертався, цим самим позивач пропустив термін звернення до суду за захистом свого порушеного права. Пропущення термінів звернення до суду є підставою для відмови позивачу в задоволенні позовних вимог, на чому і наполягає представник відповідача. Одночасно не заперечує того факту, що в/ч повинна була видати позивачу вищезгадане речове майно. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та оглянувши письмові докази в справі приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Так, факт не проведення з позивачем [PERSON] розрахунків по отриманню речового майна, що підлягає видачі в сумі 2863,55 гривень підтверджений письмовою довідкою №33 від 20.07.06р військової частини А-2042 м. Ковель на суму 2863,55 гривень і таке речове майно позивачу залишилось не видане. В судовому засіданні позивач пояснив, що неодноразово звертався з усною вимогою до посадових осіб військової частини про видачу речового майна на суму 2863,55 гривень, однак майно і по даний час не видане. Крім цього, позивач пояснив, що раніше до суду він ніколи не звертався і законодавство України він знає поверхнево, а тому вважає, що строк позовної давності ним пропущено з поважних причин. Згідно ч.2 ст.100 КАСу України якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом. Таким чином, суд вважає, що строк позовної давності [PERSON] пропущений з поважних причин і такий строк підлягає поновленню, а позовні вимоги до задоволення. На підставі викладеного та

Результат розгляду: granted