Рішення адміністративного суду від 2008-10-23 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до суду з позовом про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополь Дніпропетровської області виконати донарахування його пенсії з 09.08.2007 року згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та наданому ним розрахунку. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та зазначив, що він має статус «дитина війни» і право на підвищення своєї пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком. 01 вересня 2007 року він звернувся до УПФУ в м. Нікополь із заявою про підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Однак, отримав відмову листом від 17.09.07 року, тому вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, до суду свого представника не направив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав, відзив на позов не надіслав. Позивач наполягав на розгляді справи по суті. На підставі ч. 4 ст. 128 КАС України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані ним докази, суд встановив, що [PERSON] є пенсіонером та особою, яка має статус дитини війни і право користуватися пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що підтверджується пенсійним посвідченням [NUMBER] виданим Пенсійним фондом України та довідкою, виданою начальником управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради. Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Дію зазначеної норми на 2007 рік було зупинено Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», положення якого, в цій частині, були визнані такими, що не відповідають Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29,36 частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7,9,12,13,14,23,29,30,39,41,43,44,45,46 статті 71, статей 98,101,103,111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Положення статей, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Таким чином, відповідач, як суб'єкт владних повноважень був зобов'язаний здійснити перерахунок доплати до пенсії позивачу відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний статус дітей війни» з дня прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, тобто з 09 липня 2007 року. 01 вересня 2007 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення перерахунку та виплати підвищення до пенсії, однак листом від 17.09.2007 року за вих. № 4277/12 Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополь повідомило про можливість нарахування підвищення після визначення на законодавчому рівні розміру мінімальної пенсії для обчислення цього підвищення. На думку суду, бездіяльність відповідача, що обгрунтована відсутністю законодавчого врегулювання порядку обчислення видів державної соціальної підтримки дітей війни, порушує права позивача, передбачені ст.46 Конституції України та ст.6 Закону України «Про соціальний статус дітей війни», а тому є протиправною. Приймаючи рішення, суд вважає за необхідне застосувати ч.2 ст. 11 КАС України і визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов'язати відповідача здійснити такий перерахунок саме з 09.07.2007 року, тобто з часу прийняття рішення Конституційним Судом України. Вихід за межі позовних вимог є необхідним з метою повного захисту прав позивача, порушених бездіяльністю відповідача. Позивач також посилається на розрахунок заборгованості по виплаті пенсії, яка складає, на його думку 710,90 грн. за 2007 рік, однак суд виходить з того, що розрахунок соціальних виплат позивачу, передбачених Законом України «Про соціальний статус дітей війни» належить, у даному випадку, до компетенції відповідача. Підставою для звернення позивача до суду є бездіяльність відповідача, а не перевірка правильності нарахування та виплати передбачених законом сум. Визначаючи бездіяльність протиправною, суд зобов'язує відповідача вчинити дії, спрямовані на поновлення прав позивача, як особи, яка має право на державну соціальну підтримку, передбачену зазначеним вище законом. Перевірка правильності нарахування доплати до пенсії не є предметом судового розгляду в цій справі. На підставі Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року,

Результат розгляду: partial