Рішення адміністративного суду від 2008-03-19 00:00:00+02

Управління пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області звернулося 14.02.2008 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи [PERSON] про стягнення заборгованості по внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідачу за січень - березень 2005 року необхідно було сплатити внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 248,82 грн. До Управління пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області перераховано внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 9,00 грн. Таким чином загальна заборгованість відповідача по внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування складає 239,82 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь Управління пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області заборгованість по внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 239 (двісті тридцять дев'ять) грн. 82 коп. В судовому представник позивача підтримав позов у повному обсязі та пояснив обставини справи таким чином, як вони викладені вище. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та пояснив, що відповідно до Закону України «Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - I кварталу 2005 року» не має підстав для стягнення даної заборгованості. Cуд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування та звітності суб'єктів підприємницької діяльності» відповідач є платником фіксованого податку (а.с.5). Відповідно до преамбули та ст.1 Закону України «Про вирішення питання щодо заборгованості Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством» України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - I кварталу 2005 року» ним регулюються суперечності, які виникли при прийнятті Закону України “Про державний бюджет України на 2005 рік” від 23 грудня 2004 року N 2285-IV та Закону України “Про внесення змін та доповнень до Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” від 25 березня 2005 року N 2505-IV у суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, щодо сплати внесків зокрема до Пенсійного фонду України, які були сплачені ними в складі податків згідно з чинним законодавством України протягом 2004 року - I кварталу 2005 року, але не були зараховані на їх особові рахунки в цих фондах у зв'язку з застосуванням Державним казначейством України норм діючого на той час Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” від 23 грудня 2004 року N 2285-IV. Відповідно до норм даного Закону випливає, що для підприємців, які працювали у 1 кварталі 2005 року на спрощеній системі оподаткування, частка внесків, яка була сплачена ними протягом першого кварталу 2005 року в складі податків і не надійшла до Пенсійного фонду від казначейства не вважається недоїмкою. У розмірі цієї частки внески не донараховуються і вона не може бути стягнена в примусовому порядку. Так згідно ст. 1 даного Закону суми внесків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, які були сплачені ними у складі податків згідно з чинним законодавством України протягом 2004 -І кварталу 2005 року, але не були зараховані на їх особові рахунки у зв'язку із застосуванням Державним казначейством України діючого на той час Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік» від 23.12.2004 р. № 2285 -ІV, не вважаються заборгованістю. Відповідно до ст. 2 Закону донарахування та фінансові (штрафні) санкції до суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, щодо сум фактично сплачених внесків у 2004 році -1 кварталі 2005 року, не застосовуються. Також при вирішенні даного спору суд враховує положення Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва». Відповідно до абзацу 5 п.2 даного Указу суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа, яка сплачує єдиний податок, звільняється від обов'язку нарахування, відрахування та перерахування до державних цільових фондів зборів, пов'язаних з виплатою заробітної плати працівникам, які перебувають з ними у трудових відносинах, включаючи членів його сім'ї. Відповідно до абзацу 7 п.2 даного Указу відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки; на обов'язкове соціальне страхування - 15 відсотків для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням. Також згідно п.6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. В судовому засіданні під час дослідження доказів відповідачка пояснила, що в матеріалах справи міститься акт звірки (а.с.4) який остання не підписувала і це не було спростовано представником позивача. Представник позивача в судовому засіданні не надав доказів справжності даного акту, у зв'язку з чим суд вважає, акт звірки (а.с. 4) неналежним доказом. Також суми фактично сплачених страхових внесків відповідно до звіту про нарахування та сплату страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за 2005 рік (а.с. - 5) не співпадають з відповідними сумами в акті звірки (а.с. 4). Також позивачем не було надано в судове засідання оригіналів вищевказаних документів. Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що представником позивача не було доведено несплату відповідачем внесків на загальнообов'язкове пенсійне страхування і у задоволенні адміністративного позову Управління пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи [PERSON] про стягнення заборгованості по внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування необхідно відмовити повністю. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied