Рішення адміністративного суду від 2008-05-07 00:00:00+03

Позивач звернулась з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що вона проживає в м.Овручі та працює з 03.04.1990 року в Овруцькому РВ УМВС України в Житомирській області. За період з 01.09.1996 року по 31.12.2007 року відповідачем їй не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та за період з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року не було виплачено у повному обсязі виплати, передбачені ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що призвело до порушення її прав Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення (ст.39) позивач визначив в розмірі 46246,50 грн., за допомогу у зв»язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва (ст.37) - 2038,80 грн. Посилається на те, що вона отримувала відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. Позивач в судове засідання не з»явилась. Направила до суду заяву про розгляд справи без неї. Представник відповідача в судове засідання не з»явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заперечення, які б спростовували позовні вимоги, суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивач проживає в м.Овручі Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. З 1990 року працює в Овруцькому РВ УМВС України в Житомирській області. Згідно ст. 37 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати. Позивач, проживаючи в селі Бережани Овруцького району Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, є потерпілим від аварії на ЧАЕС і повинен був отримувати вказану допомогу в зазначеному розмірі щомісяця, проте у вказаний позивачем період, вона виплачувалась частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, що вбачається із довідки № 850 від 28.01.2008 року, тобто, права позивача були порушені. Згідно ст.39 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати щомісяця. Проте вказана доплата виплачувалась у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі, як вбачається із довідки № 850 від 28.01.2008 року. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Кодекс адміністративного судочинства передбачає річний строк звернення до суду за відновленням порушених прав. Заборгованість по ст.39 Закону підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України „Про оплату праці” є складовою структури заробітної плати. Однак, дію абзацу третього частини першої статті 39 було зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N 3235-IV( 3235-15 ) від 20.12.2005 рік. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом N 489-V ( 489-16 ) від 19.12.2006 і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від 09.07.2007. Дію абзацу 3 частини 1 ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 2007 рік зупинено згідно Закону № 489-16 від 19.12.2006 року і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 від 09.07.2007. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», якщо акти (закони та інші правові акти Верховної Ради України, акти Президента України, акти Кабінету Міністрів України, правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим) або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. З врахуванням викладеного вище та розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу, а саме: розмір мінімальної заробітної плати у спірний період становив: з 2 вересня 1996 року - 15 грн., з 1 січня 1998 року - 45 грн., з 1 липня 1998 року - 55 грн., з 1 січня 1999 року - 74 грн., з 1 квітня 2000 року - 90 грн., з 1 липня 2000 р.- 118 грн., з 1 січня 2002 року -140 грн., з1 липня 2002 року - 165 грн., з1 січня 2003 року - 185 грн., з 1 грудня 2003 року - 205 грн., з 1 вересня 2004 року 237 грн, з 1 січня 2005 року 262 грн., з 1 квітня 2005 р- 290 грн., з 1 липня 2005 р.- 310 грн., з 1 вересня 2005 року - 332 грн., з 1 січня 2006 року - 350 грн., з 1 липня 2006 р.- 375 грн., з 1 грудня 2006 року 400грн, з 1квітня 2007 року - 420 грн., з 1 липня 2007 року - 440 грн., з 1 жовтня 2007 року - 460 грн., заборгованість, передбачена ст. 39 Закону, становить: · вересень 1996 року - грудень 1997 року = 480 грн. (15 грн. х 2 х 16 міс), · січень 1998 року - червень 1998 року = 540 грн. ( 45 грн. х 2 х 6 міс.), · липень 1998 року - грудень 1998 року = 2220 грн. ( 55 грн. х 2 х 6 міс.) · січень 1999 року - березень 2000 року = 540 грн. ( 74 грн. х 2 х15 міс.) · квітень 2000 року - червень 2000 року = 540 грн. (90грн. х 2 х 3 міс.) · липень 2000 року - грудень 2001 року = 2124 грн. (118грн. х 2 х 18 міс.), · січень 2002 року - червень 2002 року = 1680 грн. (140 грн. х 2 х 6міс.), · липень 2002 року - грудень 2002 року = 1980 грн. (165 грн. х 2 х 6 міс.) · січень 2003 року - листопад 2003 року = 2035 грн. (185 грн. х 2 х 11 міс.) · грудень 2003 року - серпень 2004 року = 3690 грн. (205 грн. х 2 х 9 міс.), · вересень 2004 року - грудень 2004 року = 1896 грн. (237 грн. х 2 х 4 міс.), · січень 2005 року - березень 2005 року = 1572 грн. (262 грн. х 2 х 3 міс.), · квітень 2005 року - червень 2005 року = 1740 грн. (290 грн. х 2 х 3 міс.) · липень 2005 року - серпень 2005 року = 1240 грн. (310 грн. х 2 х 2 міс.), · вересень 2005 року - грудень 2005 року = 2656 грн. (332 грн. х 2 х 4 міс.), · липень 2007 року - вересень 2007 року = 2640 грн. (440 грн. х 2 х 3 міс.), · жовтень 2007 року - грудень 2007 року = 2760 грн.(460 грн. х 2 х 3 міс.), а всього: 29793 грн. - 1239 грн.(отриманих по постанові КМУ) = 28554 грн. Заборгованість перед позивачем у спірний час за ст.37 Закону становить: -- за липень-вересень 2007 року = 528 грн.(440 грн. х 40% х 3 міс.) -- за жовтень-грудень 2007 року = 552 грн.(460 грн. х 40% х 3 міс.), а всього: 528 грн. + 552 грн. - 13,80 грн.(отриманих по постанові КМУ) = 1066,20 грн. Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з цієї організації.

Результат розгляду: partial