Рішення адміністративного суду від 2008-08-11 00:00:00+03

Позивач - [PERSON], звернувшись до суду з позовом просить зобов'язати Державну податкову інспекцію в Рівненському районі та Державну податкову адміністрацію України здійснювати її облік як платника податків та інших обов'язкових платежів, за раніше встановленими формами обліку по прізвищу, імені по - батькові без ідентифікаційного номера, зобов'язати Державну податкову адміністрацію України виключити її ідентифікаційний номер з Державного реєстру фізичних осіб всю інформацію про неї і не вносити будь-яку іншу інформацію в цей інформаційний фонд та зробити відповідну відмітку в паспорті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що на звернення його довірителя [PERSON]. до податкового органу щодо вказаних позовних вимог вона отримала відмову. Дії відповідачів вважає такими, що не відповідають чинному законодавству. Просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Представник Державної податкової інспекції в Рівненському районі проти позову заперечив. Вказав, що право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера передбачено Законом України “Про Державний реєстр осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів”, яким встановлено право особи відмовитися від ідентифікаційного номера та його оформлення через свої релігійні переконання, проте не встановлено будь-якого механізму реалізації такого права. З метою реалізації громадянами даного права, розроблено наказ Державної податкової адміністрації України та Міністерства внутрішніх справ України №602М226 від 19.10.2004 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.12.2004 року за № 1345/9944 “Про затвердження порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо Ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів”. Відповідно до п.2 та 3 вказаного наказу, особа, які відмовляється від ідентифікаційного номера, подає відповідний комплект документів до органу державної податкової служби. Після чого проводиться перевірка наявності інформації про особу в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов'язкових платежів щодо достовірності поданих даних. Після чого, у термін 30 календарних днів з дня прийняття податковий орган надає заявнику довідку, або відмовляє в наданні такої довідки із зазначенням причини відмови. На підставі довідки форми № В3 посадова особа органу внутрішніх справ вносить на 7-9 сторінку паспорта відповідну відмітку. Оскільки позивач не зверталася з заявою та необхідним пакетом документів до Державної податкової інспекції у Рівненському районі - просить в задоволенні позову відмовити. Представник Державної податкової адміністрації України позов не визнав, надав суду пояснення аналогічні поясненням представника ДПІ в Рівненському районі. Заслухавши учасників процесу, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з таких підстав. Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до ст.1 Закону України “Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів” (далі по тексту постанови - Закон), державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів - це автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов'язані сплачувати податки, збори, інші обов'язкові платежі до бюджетів та внески до державних цільових фондів у порядку і на умовах, що визначаються законодавчими актами України. Для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера. Відповідно до ч.2 ст. 5 вказаного Закону, до Державного реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи. Таким чином, названим законом передбачено, що вказаний платник податків в рамках діючого законодавства вправі виконати конституційний обов'язок сплати податків і зборів без присвоєння ідентифікаційного номера, обравши альтернативну форму обліку платників податку. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов'язання Державної податкової адміністрації України виключити ідентифікаційний номер, присвоєний позивачу - [PERSON]та всю інформацію про неї з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, що містяться у базах даних відповідачів - Державної податкової адміністрації України та Державної податкової інспекції в м. Рівне і надалі не вносити будь-яку інформацію про позивача у цей інформаційний фонд та зобов'язання вказаних відповідачів здійснювати облік позивача - [PERSON], як платника податків та інших обов'язкових платежів, за раніше встановленими формами обліку по прізвищу, імені та по батькові, без застосування ідентифікаційного номера підлягають до задоволення, оскільки ґрунтуються на наведених вище нормах закону. Щодо решти позовних вимог, а саме зробити відповідну відмітку в паспорті на 7-9 сторінці, то слід зазначити таке. Згідно із Законом України "Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів" та Постановою Верховної Ради України від 26.06.92 N 2503-XII "Про затвердження положень про паспорт громадянина України та свідоцтво про народження", розроблено Порядок внесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів, який затверджено наказом Державної податкової адміністрації України, Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2004 р. N 602/1226 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2004 р. за N 1345/9944 (далі по тексту постанови - Порядок). На дату судового розгляду справи, даний Порядок у встановленому порядку не скасований та є чинним. Вказаний Порядок визначає процедуру внесення відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера до паспорта фізичної особи, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомила про це орган державної податкової служби. Відповідно до п.4 Порядку, фізична особа, яка відмовляється від ідентифікаційного номера, подає до органу внутрішніх справ за своїм місцем реєстрації довідку за формою N В3 та паспорт громадянина України. У разі відсутності невідповідностей посадова особа вносить на 7 - 9 сторінку паспорта відмітку такого змісту: “Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера”. Пунктом 7 Постанови Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та свідоцтво про народження», якою передбачено, що записи вклеювання фотокарток і відмітки у паспорті здійснюються паспортною службою. З вказаного слідує, що відмітка в паспорті про право громадянина здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера вчиняється органом внутрішніх справ на підставі довідки, виданої податковим органом за формою № В3. Оскільки до компетенції податкових органів не відносяться повноваження щодо внесення відмітки до паспорта, то у задоволенні позову [PERSON]. до Рівненської обласної державної адміністрації про зобов'язання зробити у її паспорті відмітку на одній з сторінок 7, 8, 9 про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера слід відмовити. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач не зверталася в установленому порядку (з наданням паспорта та довідки за формою № В3) до органу внутрішніх справ за своїм місцем реєстрації з проханням внести відповідну відмітку про право здійснення будь-яких платежів без ідентифікаційного номера до паспорта позивача. Враховуючи наведене вище, адміністративний позов [PERSON] слід задоволити частково.

Результат розгляду: denied