Рішення адміністративного суду від 2008-10-24 00:00:00+03

05 березня 2008 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі, в якому позивач просить стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь державного бюджету заборгованість в сумі 2110 грн. 67 коп. В обґрунтування позову позивач зазначив, що за результатами перевірки торговельного кіоску від 28.02.2007 року за адресою[ADDRESS], який належить фізичній особі-підприємцю [PERSON], прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 2110 грн. 67 коп. Відповідач подав до суду письмове заперечення письмове заперечення проти позову та зазначив, що кіоск, який було перевірено працівниками ДПІ, не є його власністю, тому винесені за результатами перевірки рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 2110 грн. 67 коп. не можуть бути застосовані до відповідача. В судове засідання з'явився відповідач. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши чинне законодавство, матеріали справи та доводи сторін суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 28.02.2007 року представниками Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі було проведено перевірку торговельного кіоску за адресою[ADDRESS], який, за твердженням позивача, належить фізичній особі-підприємцю [PERSON]. За результатами перевірки складено Акт № 048200032/233 від 28.02.2007 року щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності та винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 2110 грн. 67 коп. В ході перевірки посадовими особами ДПІ були встановлені порушення господарюючим суб'єктом вимог Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Відповідачем з прийнятим податковим рішенням не погоджується, зазначаючи, що кіоск за вказаною адресою не є його власністю. В якості доказів відповідачем надано до суду копію дислокації розміщення тимчасової кіоскової торгівлі в системі забудови Центрально-Міського району м. Кривого Рогу на рішення виконкому райради народних депутатів № 365 від 13.12.1996 року. Серед прізвищ, які відносяться до дислокації за адресою[ADDRESS]значиться прізвище [PERSON] що не відповідає прізвищу відповідача. Крім того вищезазначене рішення було прийнято у 1996 році, а відповідач був взятий на облік платника податків 01.07.2003 року за № 594, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків за № 374 від 28.08.2003 року. Також по твердженню відповідача торгового патенту на заняття підприємницькою діяльністю за адресою[ADDRESS] він ніколи не отримував. Судом встановлено, що відповідачем неодноразово оскаржувались до відповідача рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, проте усі звернення було залишено без розгляду. Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В судовому засіданні позивача було зобов'язано надати до суду підтвердження того, що кіоск по[ADDRESS] належить відповідачу. Проте підтвердження цього позивач не надав. З урахуванням вищезазначеного суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є не доведеними, не підтверджені належними доказами та як наслідок такими, що не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: denied