Рішення адміністративного суду від 2008-11-04 00:00:00+02

Позивач оскаржує в порядку адміністративного судочинства бездіяльність відповідача про не надання йому інформації на запит від 11.07.2008 року щодо питань, які стосуються перебування його доньки [PERSON]., яка є інвалідом першої групи, в установах соціального захисту наседення Харківської області, в якому прохав надати копію наказу начальника Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації № [NUMBER] від 12.05.2008р., відповідно до якого передбачено перепрофілювання психоневрологічного відділення Харківського пансіонату ветеранів праці та про що йому було відмовлено з мотиву конфіденційності вказаної інформації з посиланням на Закон України « Про інформацію», з чим він не погоджується, оскільки це суперечить вимогам ст. 30 вищевказаного закону до конфіденційної інформації, що є власністю держави і знаходиться в користуванні органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності, де передбачено, що не можуть бути віднесені відомості: про стан довкілля, якість харчових продуктів і предметів побуту; про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, які сталися або можуть статися і загрожують безпеці громадян; про стан здоров'я населення, його життєвий рівень, включаючи харчування, одяг, житло, медичне обслуговування та соціальне забезпечення, а також про соціально-демографічні показники, стан правопорядку, освіти і культури населення; стосовно стану справ із правами і свободами людини і громадянина, а також фактів їх порушень; про незаконні дії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб; інша інформація, доступ до якої відповідно до законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, не може бути обмеженим, що має місце в даному випадку, оскільки як це стосується інтересів його хворої доньки, опікуном якої він є на підставі рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 25.10.2006 року. Представник відповідача за довіреністю Овчаренко О.Ю. проти позову заперечує посилаючись на те, що [PERSON]. прохав надати копію вищевказаного наказу, але не прохав надати йому змогу ознайомитися з документом. згідно ч. 9 ст. 35 Закону України «Про інформацію», де зазначено, що запитувачі мають право робити виписки з наданих їм для ознайомлення офіційних документів, фотографувати їх, записувати текст на магнітну плівку. Власник документів має право на платній основі виготовляти за бажанням запитувача копії запитуваних документів. Проте Положенням про Головне управління праці та соціального захисту населення Харківської облдержадміністрації, затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації від 8 серпня 2005 року № 386 не передбачено виготовлення на платній основі за бажанням осіб будь-яких документів. Заслухавши сторони, дослідивши докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого зі слідуючих підстав. Встановлено, що 11.07.08р. [PERSON]. звернувся з письмовим запитом до Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації в особі начальника Балути І.М., в якому просив про надання копії наказу по Управлінню № [NUMBER] від 12.05.2008р., щодо перепрофілювання психоневрологічного відділення КУ «Харківський пансіонат ветеранів праці» з 1 серпня 2008 року у геріатричне відділення, посилаючись на те, що надання даної інформації стосується інтересів його доньки [PERSON]., яка є інвалідом першої групи, та опікуном якої він є на підставі судового рішення. 25.07.08р. відповідною стороною позивачеві направлена відповідь за № [NUMBER], згідно якої йому відмовлено в наданні витребуваного наказу з посиланнями на конфіденційність цієї інформації відповідно до Закону України «Про інформацію». Суд зазначає, що згідно ст. 9 Закону України «Про інформацію» кожному громадянину забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законами України. Статтею 32 зазначеного Закону України встановлено, що громадянин має право звернутися з інформаційним запитом щодо доступу до офіційних документів, тобто з вимогою про надання можливості ознайомлення з офіційними документами. Такий запит має подаватися у письмовій формі. При цьому не має значення стосується цей документ громадянина особисто чи ні, крім випадків обмеження доступу, передбачених законодавством. Частиною 9 статті 35 Закону України «Про інформацію» передбачено, що запитувачі мають право робити виписки з наданих їм для ознайомлення офіційних документів, фотографувати їх, записувати текст на магнітну плівку. Власник документів має право на платній основі виготовляти за бажанням запитувача копії запитуваних документів. Положенням про Головне управління праці та соціального захисту населення Харківської облдержадміністрації, затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації від 8 серпня 2005 року № 386, не передбачено виготовлення на платній основі за бажанням осіб будь-яких документів. Суд звертає увагу, що останнє відповідачем до відома позивача доведено не було, що позбавило його змоги діяти у відповідності з викладеним вище. Одночас, суд зазначає, що статтею 37 Закону України «Про інформацію» встановлений перелік документів та інформації, що не підлягає наданню для ознайомлення за запитами, зокрема це документи, що становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи. В даному випадку оскаржуваний наказ до вказаного переліку документів не відноситься, оскільки він має офіційний характер та стосується інтересів інших осіб, в тому числі, доньки позивача, яка перебувала на лікуванні в закладі, що підлягає перепрофілюванню, на підставі вказаного наказу відповідача. Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно вимог ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Таким чином, відповідна сторона не дотримала вимоги закону про захист охороняємих прав, свобод та інтересів фізичних осіб, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а саме: не вирішила питання позивача по суті, відповідно до чинного законодавства, а тому її бездіяльність є неправомірною. Згідно вимог ст.8 КАСУ, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та ст.9 КАСУ, де передбачено, що суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, таким є Конституція України, що відповідає принципу верховенства права, який закріплений в ст.8 Конституції України та ст.22 Конституції України, де передбачено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. А тому при таких обставинах, вказана бездіяльність відповідача не може вважатися законною та обґрунтованою, оскільки вона направлена на звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача та його хворої доньки, носієм інтересів якої він є на підставі закону, що суперечить вимогам ст. 22 Конституції України, та є підставою для задоволення адміністративного позову.

Результат розгляду: granted