Рішення адміністративного суду від 2008-06-19 00:00:00+03

Позивач [PERSON]. звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини А-2975, Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю. Свій позов мотивував тим, що із 29 травня 1998 року його виключено із списків особового складу військової частини А-3962 і направлено для зарахування на військовий облік в Лубенський ОМВК. 13 травня 1999 року по травмі, пов'язаній з виконанням обов'язків військової служби йому була встановлена ІІІ група інвалідності та було виплачено із фондів державного обов'язкового особистого страхування військовослужбовців грошову страхову суму 1230 гривень. Із урахуванням розміру грошового забезпечення на час звільнення та виплачених коштів страхової суми за інвалідність, йому було виплачено у 1999 році (1230: 302,13) = 4,07 посадових оклади. 12 травня 2006 року до ст.41 Закону України “Про загальний військовий обов'язок і військову службу” було внесено зміни, за якими значиться що: п.3: У разі...інвалідності, що настала...залежно від ступеня втрати працездатності військовослужбовцю виплачується одноразова грошова допомога в розмірі від трирічного до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та умовах, визначених Кабінетом Міністрів України, і призначається пенсія по інвалідності. Постановою від 21 лютого 2007 року №284 Кабінету Міністрів України затверджено порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі...інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році. За вимогами зазначеної Постанови, грошова допомога виплачується військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов'язків військової служби у розмірі 54-місячного грошового забезпечення - інвалідам другої групи. Розмір грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення для особи, звільненої з військової служби - на день звільнення. У разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання грошової допомоги у більшому розмірі, її виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Призначення та виплата грошової допомоги за цим Законом покладена на військову частину, у якій військовослужбовець проходив службу, або її правонаступника. Військова частина А-3962, із якої він у 1998 році був виключений із списків особового складу і направлений у Лубенський військомат - розформовано, її законним правонаступником є військова частина А-2975. Із 01.05.2006 року він є інвалідом другої групи по травмам, пов'язаної з виконанням обов'язків військової служби. Позивач вважає, що наявність диспропорції у розмірах одноразової грошової допомоги по інвалідності військовослужбовців, звільнених зі служби у різні часи, як це зазначено в п.3 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 21.02.2007 року, є по суті ущемлення прав військовослужбовців порівняно з іншими, що не відповідає змісту ст.ст.24, 46 Конституції України. А тому за аналогією закону вважає, що розмір грошової допомоги для обчислення йому, як інваліду 2 групи, 54 місячного грошового забезпечення, повинен відповідати саме тому розміру , із якого обчислюється його пенсія на час настання другої групи інвалідності, розмір якого станом на травень 2006 року складав 1627 грн. 59 коп. Відповідно до вищезазначеної постанови КМУ № 284, позивач вважає, що військова частина А-2975 повинна була виплатити йому, як інваліду 2 групи, одноразову грошову допомогу у розмірі 54 - місячного грошового забезпечення на день звільнення з лав ЗС України. Вважає, що з урахуванням раніше отриманої ним суми грошової допомоги, йому повинні були виплатити кошти в розмірі (1627 грн. 59 коп. х 54 - 1230 грн.) = 86659 гр. 86 коп. Із приводу зазначених перерахунків та доплати він звертався до відповідачів, але листом військової частини А-2975 від 31.10.2007 року йому було відмовлено, що і змусило його звернутися до суду за захистом порушеного права. Позивач прохає визнати неправомірними дії Міністерства оборони України та командира військової частини А-2975 щодо відмови в проведенні йому перерахунку одноразової грошової допомоги по інвалідності 2 групи, пов'язаної із виконанням обов'язків військової служби, що сталася у 2006 році ; Зобов'язати Міністерство оборони України перерахувати до військової частини А-2975 Лубенського гарнізону для виплати йому по інвалідності 2 групи, пов'язаної із виконанням обов'язків військової служби, що сталася у 2006 році, недоплачену грошову допомогу в сумі 86659 грн. 86 коп.; Зобов'язати військову частину А-2975 виплатити [PERSON]. по інвалідності 2 групи, що сталася у 2006 році, одержану на його ім'я недоплачену одноразову грошову допомогу в розмірі 86659 грн. 86 коп. 14.04.2008 року ухвалою суду по справі залучено в якості співвідповідача Департамент фінансів Міністерства оборони України та Національну страхову компанію “Оранта”, оскільки позивач не згоден був на заміну відповідача іншою особою. В подальшому, позивач змінив свої позовні вимоги, прохав визнати неправомірними дії Міністерства оборони України в особі Департаменту фінансів МО України щодо відмови йому в проведенні перерахунку одноразової грошової допомоги стосовно страхової події - інвалідності 2 групи, пов'язаної з виконанням обов'язків військової служби, що сталася у 2006 році; Зобов'язати Міністерство оборони України перерахувати до військової частини А-2975 Лубенського гарнізону для виплати йому по інвалідності 2 групи, пов'язаної із виконанням обов'язків військової служби, що сталася 25.05.2006 року, недоплачену грошову допомогу в сумі 15 085 грн. 02 коп. Представник відповідача позов не визнав, мотивуючи тим, що Постанова КМ України № 284 від 21.02.2007 року та зміни до ст.41 ЗУ “Про загальний військовий обов'язок і військову службу” на вимоги позивача не поширюється, так як сам Закон зворотної сили не має, Постанова КМУ № 284 діяла в період з 12.05.2006 року по 31.01.2006 року, тобто після встановлення позивачу другої групи інвалідності . Представники відповідачів Міністерства оборони України, Департамент фінансів Міністерства оборони України, НАСК “Оранта” в судове засідання не з'явились без поважних причин, про час, місце розгляду справи були повідомлені завчасно, належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні поштові повідомлення та розписка представника відповідача . Відповідно до ст. 128 п.4 КАС України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представників відповідачів , на підставі наявних матеріалів, які є достатніми для прийняття рішення. Заслухавши учасників процесу, з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що в позовних вимогах [PERSON]. слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON]. 29 травня 1998 року виключено із списків особового складу військової частини А-3962, правонаступником якої являється в/ч А-2975 і направлено для зарахування на військовий облік в Лубенський ОМВК. 13 травня 1999 року по травмі, пов'язаній з виконанням обов'язків військової служби йому була встановлена ІІІ група інвалідності та було виплачено із фондів державного обов'язкового особистого страхування військовослужбовців грошову страхову суму 1230 гривень. Вказані обставини сторонами визнаються і не оспорюються. 01.05.2006 року [PERSON]. МСЕК Полтавської області встановило другу групу інвалідності, захворювання, пов'язане з виконанням обов'язків військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК серії 7-66 КА № 0127022 (а.с.5) . В судовому засіданні позивач пояснив, що він інвалідом другої групи являється ще з 2004 року, але підтверджуючих документів, на вимогу суду, при цьому не надав. 18.09.2007 році позивач звертався до командування в/ч А-2975 з письмовою заявою (а.с.6) по нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи на підставі Постанови КМ №284 від 21.02.2007 року та ст.41 в новій редакції ЗУ “Про військовий обов'язок і військову службу”, у чому листом № 855 від 31.10.2007 року (а.с.6) йому було відмовлено. Відповідно до ч.3 ст.41 Закону України „Про загальний військовий обов'язок та військову службу”, у разі каліцтва, заподіяного військовослужбовцю під час виконання службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі від трирічного до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та умовах, визначених Кабміном України і призначається пенсія по інвалідності. Постановою КМУ від 21.02.2007 року № 284 затверджено порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році. Відповідно до цієї постанови грошова допомога військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов'язків військової служби, виплачується у розмірі 54-місячного грошового забезпечення - інвалідам ІІ групи. Позивач вважає, що на підставі ст.41 ЗУ “Про військовий обов'язок та військову службу” та вищезгаданої Постанови, він має право на перерахунок та виплату недоплаченої суми одноразової грошової допомоги, як інвалід 2 групи. Однак , суд з таким ствердженням позивача не може погодитись, так як йому була присвоєна 2-га група інвалідності по травмі, пов'язаній з виконанням обов'язків військової служби, відповідно до наданих позивачем доказів, 01.05.2006 року, а зміни до ст.41 ЗУ “Про військовий обов'язок і військову службу”, згідно яких особи, що стали інвалідами в період проходження військової служби мають право на виплату одноразової грошової допомоги , були внесені на підставі ЗУ “Про внесення змін до ЗУ “Про військовий обов'язок і військову службу” 12.05.2006 року. Постанова КМ України № 284 від 21.02.2007 року діяла тільки в період з 12.05.2006 року по 31.12.2006 року, так як з 01.01.2007 року набрала чинності в новій редакції ст.16 ЗУ “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” в якій передбачено виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям при отриманні інвалідності під час проходження військової служби. Виходячи з того, що на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності ст.41 ЗУ “Про військовий обов'язок і військову службу” в новій редакції ще не діяла, Постанова КМ України № 284 від 21.02.2007 року стала діяти з дня набрання чинності ст.41 ЗУ “Про військовий обов'язок і військову службу” з 12.05.2006 року до 31.12.2006 року, що вищезазначені Закон та Постанова зворотної дії не мають, суд вважає, що підстав для отримання одноразової грошової допомоги через військову частину в зв'язку з встановленням йому інвалідності 2 групи немає. Згідно ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи . Разом з цим, на момент розгляду позову діяв Закон України від 20.12.1991 року “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, Постанова Кабінету Міністрів України № 488 19.08.1992 року, які в даний час не скасовані. Згідно вищезазначених нормативних актів, військовослужбовці та особи , які звільнені з військової служби, до прийняття в 2006 році ст.41 в новій редакції Закону України „Про загальний військовий обов'язок та військову службу”, отримували страхове відшкодування в разі настання захворювання чи інвалідності під час проходження військової служби . Але позивач категорично відмовляється пред'являти позовні вимоги до НАСК “Оранта”, оскільки страхове відшкодування значно менше, ніж це передбачено Постановою КМ України № 284 від 21.02.2007 року . Підстав для визнання неправомірних дій відповідачів з урахуванням вищевикладеного та перебуваючи в межах заявлених позовних вимог, суд не знайшов, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч.5 ст.94 КАС України, судові витрати компенсуються за рахунок Державного Бюджету України. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: denied