Рішення адміністративного суду від 2008-06-09 00:00:00+03

05 травня 2008 року до суду звернулась позивачка з позовом до відповідача про стягнення разової щорічної грошової допомоги учаснику війни, посилаючись на те, що вона є учасником війни і їй до 05 травня кожного року повинна виплачуватись разова грошова допомога в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Але їй у 2005 році виплачено 50 грн., в 2006 році - 50 гривень і в 2007 році - 55 грн.. Мінімальна пенсія в 2006 році становила 332 грн., в 2006 році - 359 грн. і в 2007 році - 410 грн.06 коп., тому розмір разової грошової допомоги повинен був становити відповідно у 2005 році - 996 грн. (332х3=996), у 2006 році - 1077 грн.(359х3=1077), у 2007 році - 1230,18 грн. (410,06х3=1230,18). Тому і просить стягнути з відповідача на її користь 3148 грн. 18 коп. недоплаченої щорічної разової грошової допомоги. В судове засідання позивачка не з'явилась, подала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки через стан здоров'я вона не може з'явитись до суду. Представник відповідача до суду не з'явився, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовних вимог [PERSON] не визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі за таких підстав. Позивач по справі є ветераном війни-учасником війни, що підтверджується ксерокопією посвідчення серії[NUMBER], виданого 01 червня 1998 року (ас. 7). Згідно ч.5 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-Х11 від 22 листопада 1993 року з наступними змінами, щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Але, Законами України Про Державний бюджет України на 2005-2007 роки дію ч.5 ст. 14 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" було зупинено, тому виплати і проводились в тому розмірі, які передбачені даним законом. Таким чином, Законом про державний бюджет України призупинено на певний строк правове регулювання відносин у сфері соціального захисту, зупинено дію механізму реалізації конституційних соціально-економічних прав громадян. У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою (стаття 1), визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи ті їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (стаття 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними ( стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22). Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Конституцією України. В статі 64 Конституції України вичерпно визначено такі випадки, а саме передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дій цих обмежень, та визначення ряд прав і свобод, які не можуть бути обмежені за жодних обставин. Тому Конституційний Суд України в рішенні від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007року вказав, що відповідно до ч.3 ст.22, ст.64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень) лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк. Звідси випливає, що закон про Державний Бюджет України не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами. Даним рішенням Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ст. 29 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", за якою у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" учасникам війни здійснюється у розмірі 55 гривень, при цьому вказавши, що аналогічними рішеннями Конституційного Суду України визнавалися неконституційними положення аналогічних статей ЗУ "Про державний бюджет на 2005 і 2006 роки". Згідно п.5 даного рішення, рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей, що визнані неконституційними. Виходячи з цього, суд вважає, що позивачці незаконно виплачувалась в 2005, 2006 і 2007 роках одноразова грошова допомога в розмірі відповідно 50, 50 і 55 гривень, замість трьох мінімальних пенсій за віком, а тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути за 2005 рік - 946 грн., за 2006 рік - 1027 грн., за 2007 рік - 1175 грн. 18 коп., а всього стягнути 3148 грн. 18 коп.. Доводи відповідача про те, що управління праці не є відповідачем по цій справі є безпідставними, оскільки Управління праці та соціального захисту населення є структурним підрозділом виконавчої владу - Варвинської райдержадміністрації. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted