Рішення адміністративного суду від 2008-08-18 00:00:00+03

Податковий орган - Державна податкова інспекція у м.Рівне - звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON]про застосування адміністративного арешту активів у вигляді зупинення операцій на рахунках. В обґрунтування своєї позиції представник податкового органу зазначив, що обставини для застосування адміністративного арешту у вигляді зупинення операцій по рахунках виникли в наслідок недопущення відповідачем працівників ДПІ у м.Рівне до проведення позапланової документальної перевірки. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що у відповідача відсутні підстави для проведення перевірки позивача. Просив відмовити у задоволенні позову. Судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи. Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову про застосування арешту у вигляді зупинення операцій по рахунках слід відмовити. Суд виходив з такого. 19.06.2008року позивач виніс наказ №370 про призначення позапланової документальної перевірки відповідача за період 01.10.2003року по 30.09.2006року. Названа позапланова перевірка призначена на підставі п. 1 п. 5 ч. 6 ст. 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні». Положення названих пунктів Закону передбачає, що позапланова перевірка позивача проводиться у випадку, якщо за наслідками перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків законів України про оподаткування, валютного законодавства, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту; або у разі виникнення потреби у перевірці відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту. Однак, відповідно до частин восьмої статті 11- 1 названого вище Закону позапланова виїзна перевірка здійснюється на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом. Позапланова виїзна перевірка може здійснюватися лише на підставі рішення суду. Винятком з вказаного правила, щодо наявності рішення суду на проведення позапланової перевірки є проведення позапланової перевірки платника податків, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться після порушення кримінальної справи проти платника податків (посадових осіб платника податків), що перевіряється, відповідно до кримінально-процесуального законодавства (ч. 13 ст. 11-1 обумовленого Закону). Таким чином, проведення позапланової перевірки позивача з підстав передбачених ч. 7 ст. 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» можливе лише у випадку наявності наказу податкового органу та рішення суду на проведення позапланової перевірки. Згідно пояснень представника позивача наданого в судовому засіданні, позивач не звертався до суду про надання дозволу проведення позапланової перевірки відповідача. 23.06.2008року оперативним працівником податкової міліції, за участю осіб, яким доручено проведення перевірки та в присутності понятих складено акт відмови відповідача від допуску до обумовленої позапланової перевірки. 11.07.2008 року виконуючим обов'язки першого заступника начальника ГВПМ ДПІ у м.Рівне внесено подання за № 7 про застосування адміністративного арешту активів у вигляді зупинення операцій на рахунках відповідача. В цей же день відповідачем винесено рішення про наявність обставин, які є підставою для застосування адміністративного арешту активів у вигляді зупинення операцій на рахунках відповідача. Згідно із підпунктом «г» підпункту 9.1.2. пункту 9.1 ст. 9 вказаного закону, арешт активів може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб податкового органу до обстеження приміщень, що використовуються для одержання доходів. Адміністративний арешт не може бути накладено, якщо платник податків відмовляється допустити працівника контролюючого органу до документальної або матеріальної перевірки у зв'язку з відсутністю у такого працівника контролюючого органу підстав для її проведення, визначених законодавством (п. 9.3.8., 9.3.9 ст. 9 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (далі по тексту Закон №2181). За наведених обставин, суд вважає, що відповідач правомірно відмовив позивачу від проведення документальної перевірки, оскільки у позивача не було законних підстав для її проведення, а зокрема у позивача було відсутнє рішення суду на проведення позапланової перевірки позивача. Що ж до позовних вимог позивача, про застосування адміністративного арешту активів у вигляді зупинення операцій на рахунках, то ст. 9 Закону України №2181 (станом на дату внесення подання та прийняття рішення позивачем про застосування адміністративного арешту активів у вигляді зупинення операцій на рахунках) не передбачає такого способу арешту активів, як зупинення операцій на рахунках платника податку. До п.п. 9.3.9. ст. 9 Закону України №2181, були внесені зміни Законом України від 15.03.2006 р. N 3541-IV. Згідно внесених змін арешт активів у вигляді зупинення операцій на рахунку замінено на арешт коштів на рахунку платника податків. Порядок застосування адміністративного арешту активів платників податків (затв. наказом ДПА України від 25 вересня 2001 року N 386) на який покликається позивач як на підставу для задоволення позовних вимог, є підзаконним нормативно -правовим актом, який впроваджено з метою забезпечення практичного виконання пункту статті 9 Закону №2181. Названий порядок в частині визначення способу застосування арешту активів у вигляді зупинення операцій на рахунку платника не відповідає п.п. 9.3.9 ст. 9 закону №2181 (з дати внесення до вказаного пункту змін Законом України від 15.03.2006 р. N 3541-IV). Частина 4 ст.9 КАС України передбачає, що у разі невідповідності нормативно -правового акту закону України, суд застосовує правовий акт, який має вище юридичну силу. Чинна редакція п.п. 9.3.9 ст. 9 закону №2181 не передбачає арешт активів у вигляді зупинення операцій на рахунку, а відтак названий Порядок застосовується в частині, що не суперечить ст. 9 Закону №2181. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Результат розгляду: denied