Рішення адміністративного суду від 2008-05-29 00:00:00+03

[PERSON] звернулась з вказаним позовом до суду. Посилалась на те, що їй як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, протягом 2006-2007 років не було проведено у повному обсязі виплат, передбачених ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що призвело до порушення її прав. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у передбаченому законом порядку. Представник відповідача проти позову заперечила. Зазначила, що видатки, пов'язані з соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються на кожний рік в обсязі, виходячи з реальних фінансових ресурсів державного бюджету. З метою приведення норм Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідно до Законів України "Про державний бюджет України на 2006р." та "Про державний бюджет 2007р." було зупинено на 2006-2007р.р. дію абз. 4 ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивач[PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 14.04.1998 року. Відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі -Закон) щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Як свідчить довідка управління праці та соціального захисту населення Житомирської РДА, допомога на оздоровлення виплачувалась позивачу у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі. Згідно із ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою допомоги в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005р., порушені права позивача. Однак позов підлягає частковому задоволенню, оскільки дію абзацу 4 частини 4 статті 48 Закону зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2006 рік". На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2007рік", і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N6-рп/2007 від 09.07.2007р. Відповідно до ч. 7 ст. 48 Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. З матеріалів справи вбачається, що позивач в 2007р. отримала допомогу на оздоровлення в травні. Мінімальна заробітна плата в травні 2007 року, відповідно до ст. 76 Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік", становила 420 грн. З урахуванням отриманої позивачем щорічної допомоги за 2007 рік, суд вважає необхідним стягнути на її користь недовиплачену щорічну допомогу за вказаний період в розмірі 2000 грн. (420 грн. х 4 -100 грн.). Оскільки розпорядником цих коштів є управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з нього. На підставі викладеного, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",

Результат розгляду: partial