Рішення адміністративного суду від 2008-05-07 00:00:00+03

12 грудня 2007 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення з 1999 року по 2007 рік в сумі 18040 грн. за мінусом фактично сплаченої та компенсації втрати частини доходів в зв'язку з порушенням їх виплати в сумі 757 грн. 68 коп. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача позов не визнала і просила відмовити в задоволенні, застосувавши строк позовної давності. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, позивач [PERSON] відноситься до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення ( а.с. 2 ), являється інвалідом 1 групи та перебуває на обліку в управлінні з 21.02.2000 року. Виплата щорічної допомоги на оздоровлення особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії передбачена абз. 2 ч.4 ст. 48 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Відповідно до ст. 95 Конституції України, будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір та їх цільове спрямування визначаються виключно Законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Законом України “Про державний бюджет України на 2006 рік” було зупинено дію на 2006 рік абзацу 2 частини 4 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” ( далі - Закон ), якими розміри допомоги на оздоровлення встановлені відповідно до мінімальної заробітної плати. Також зупинено на 2006 рік дію частину 7 ст. 48 Закону щодо визначення розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати. Крім того, ст. 109 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік”, Кабінету Міністрів України в 2006 році надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до чинного законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Також п. 30 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” зупинено дію на 2007 рік абзацу 2 частини 4 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, якими розміри допомоги на оздоровлення встановлені відповідно до мінімальної заробітної плати та дію ч. 7 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, щодо визначення розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати. Одночасно ст. 101 згаданого вище Закону, Кабінету Міністрів України в 2007 році надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до чинного законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскільки дія абзацу 2 ч. 4 ст. 48 та ч. 7 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” щодо встановлення розмірів допомоги на оздоровлення до мінімальної заробітної плати, було зупинено Законами України „Про Державний бюджет України на 2006 рік”, „Про Державний бюджет України на 2007 рік” тому з липня 2005 року застосовуються розміри щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначені постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Відповідачем на підставі розпорядження № 703321 від 08.02.2005 року була виплачена щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 26 грн. 75 коп., розпорядженням № 703321 від 25.01.2006 року та № 703321 від 12.06.2007 року була виплачена щорічна допомога на оздоровлення в розмірі по 120 грн. 00 коп. щороку. Відповідно до ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Про порушення своїх прав [PERSON] знав протягом 1999 - 2007 років, під час виплати йому коштів, однак з вимогою до суду звернувся 12.12.2007 року, пропустивши річний строк, передбачений ст. 99 КАС України. Будь-яких поважних причин пропуску зазначеного строку представник позивача в судовому засіданні не навів, а тому суд не знаходить підстав для його поновлення. Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін, тому в частині позовних вимог про стягнення недоотриманої грошової допомоги за 1999 - 2006 роки слід відмовити. Дію абзацу 4 частини 4 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постражали внаслідок Чорнобильської катастрофи” було зупинено на 2007 рік Законом України „Про державний бюджет на 2007 рік”. Дане положення Закону України „Про державний бюджет на 2007 рік” визнано таким, що не відповідає Конституції України рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007. Пунктом 5 даного рішення встановлено, що рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальною юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Виходячи з зазначеного, суд приходить до висновку, що строки виплати разової грошової допомоги не залежать від волі позивача, адже дана грошово допомога визначена Законом і виплачується один раз на рік. Розмір мінімальної заробітної плати на час виплати позивачу допомоги у 2007 році ( червень 2007 року ) становив 420 грн. відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік». Відповідно до ст. 152 Конституції України, закони та інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За вказаних обставин, вимога позивача щодо виплати недоплаченої частини компенсації за 2007 рік підлягає задоволенню, шляхом стягненню суми недоплати - 1980 грн. з відповідача на користь позивача. Разом з тим, ст. 2 Закону України „Про індексацію грошових доходів населення” та п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 визначений перелік грошових доходів громадян, які підлягають індексації. В даному переліку не значиться щорічна допомога на оздоровлення особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому не підлягає індексації. Законом України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати” передбачено проведення компенсації нарахованих громадянам доходів, але не своєчасно виплачених, однак відповідачем проведені виплати у відповідності до прийнятих розпоряджень, в зв'язку з чим не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення компенсації втрати частини доходів в зв'язку з порушенням їх виплати в сумі 831 грн. 60 коп.

Результат розгляду: partial