Рішення адміністративного суду від 2008-07-03 00:00:00+03

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Міністерства праці та соціальної політики України про зобов'язання Міністерства фінансів України і Державного казначейства України виділити кошти в сумі 3143,18 грн. Міністерству праці та соціальної політики України, зобов'язання Міністерства праці та соціальної політики України провести перерахування Управлінню праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому коштів в сумі 3143,18 грн., стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому на користь позивача недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в сумі 3143,18 грн. за період 2004-2007 років. Позивач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача. Представник Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому в судовому засіданні надав пояснення, які повністю співпадають з позицією, яка викладена в запереченнях на позовну заяву, а зокрема зазначив, що Управління здійснює лише фізичну виплату вказаної допомоги та не має повноважень на визначення її розміру. Органи праці та соціального захисту населення не можуть змінити видатки, які визначені державним бюджетом на відповідний рік, оскільки це є прямим порушенням конституції України та Бюджетного кодексу України. Просив відмовити у задоволенні позову. Відповідачі Міністерство фінансів України, Державне казначейство України, Міністерство праці та соціальної політики України заперечень на позовну заяву не подали, представники у судове засідання не з'явилися. Про причини неявки суд не повідомили, не надавали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників зазначених відповідачів - суб'єктів владних повноважень. Судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи. Розглянувши доводи, викладені позивачем в позовній заяві, заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника відповідача 1, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю. Суд виходив з такого. [PERSON] є учасником війни, доказом чого є копія посвідчення [NUMBER] від 27 січня 2005 року (а.с.7). Позивач в заяві про уточнення позовних вимог просить стягнути недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в сумі 3143,18 грн. за 2004-2007 роки. Однак, з копії посвідчення учасника бойових дій відповідача вбачається, що воно видане лише 27.01.2005 року. Відповідно до ч.6 ст. 17-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, разова грошова допомога не виплачується в разі смерті отримувача до 5 травня або набуття громадянином статусу згідно із статтями 6, 7, 9, 10, 11 цього Закону після 5 травня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. Статус учасника війни позивач набула лише з 27.01.2005 року (тобто, після 05 травня 2004 року), посвідчення видане позивачу 27.01.2005 року, а таким чином, відповідно до ст. 17-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, позивач не мала права на виплату разової грошової допомоги за 2004 рік. Згідно пояснень представника відповідача 1, позивачка за 2005 рік не зверталася за отриманням щорічної разової грошової допомоги, при цьому покликався на ст. 99, 100 КАС України, вказав, що стоки звернення до суду позивачкою пропущені. Відповідно до ст.14 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Разом з тим, питання щодо визначення мінімальної пенсії за віком для призначення такої допомоги чинним законодавством не врегульовано. Так, мінімальний розмір пенсії за віком, який визначається відповідно до статті 28 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу), у даному випадку застосовуватися не може, оскільки, відповідно до ч.3 ст.28 вказаного Закону, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Питання щодо розміру разової грошової допомоги до 5 травня особам, на яких поширюється чинність Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” вирішується в такому порядку. Згідно з ч.2 ст.95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Відповідно до ч.2 ст.4 Бюджетного кодексу України, при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України. Статтею 34 Закону України “Про державний бюджет України на 2005 рік” встановлено, що у 2005 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” здійснюється учасникам війни у розмірі 50 гривень. Статтею 30 Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік” встановлено, що у 2006 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” здійснюється учасникам війни у розмірі 50 гривень. Пунктом 18 ст.77 Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік” зупинено на 2006 рік дію частини 5 ст.14 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги учасникам війни. Статтею 29 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік” встановлено, що у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам війни здійснюється у розмірі 55 гривень. Пунктом 13 ст.71 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік” зупинено на 2007 рік дію частини 5 ст.14 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги учасникам війни. Рішенням Конституційного суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року положення ст.29, п.13 ст.71 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік” визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Відповідно до п.3 резолютивної частини Рішень Конституційного суду України №6/рп-2007 від 09.07.2007 року, положення статей законів про державний бюджет на 2007, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 09.07.2007 року . На момент виплати позивачу грошової допомоги до 5 травня в 2007 році була чинною норма Закону України про державний бюджет на 2007 рік, якою в 2007 році передбачено допомогу в розмірі 55 грн. Рішення Конституційного суду від 09.07.2007 року № 6/рп-2007 не маєть зворотньої дії в часі і діє з 09.07.2007 року. Законодавчим органом не було внесено змін до Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік”, що стосуються збільшення розміру видатків на виплату щорічної разової грошової допомоги до Дня Перемоги для ветеранів війни у зв'язку із визнанням неконституційними положень відповідних статей законів про державний бюджет на 2007 рік, а відтак, Верховною Радою України не було виділено додатових коштів розпоряднику (Мінпраці) для виплати учасникам війни щорічної разової грошової допомоги в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Відповідачі не наділені повноваженнями щодо внесення змін до Закону про державний бюджет щодо визначення додаткових бюджетних видатків на загальносуспільні потреби, та щодо самостійного розпорядження коштами державного бюджету на цілі, не передбачені в ньому. Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому від 08.02.2008 року № 163 (а.с.13), позивачу в 2006-2007 роках щорічна разова грошова допомога виплачена в таких розмірах: в 2006 році - 55 грн., в 2007 році - 55 грн. Оскільки позивачу допомога до 5 травня була виплачена в розмірах, визначених Законами України про державний бюджет, бюджетних асигнувань на виплату такої допомоги в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком законодавчим органом не було передбачено, то дії відповідачів відповідають приписам закону, яким визначено видатки для Міністерства праці та соціальної політики України та його територіальних органів. Отже, з доказів по справі вбачається, що вина відповідачів щодо ухилення від виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, відсутня. Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 25.12.1998 року № 367, передбачається, що порядок виплати разової грошової допомоги ветеранам війни визначається Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України щорічно у проекті Державного бюджету України передбачає цільові кошти, необхідні для виплати разової грошової допомоги ветеранам війни. Так само заслуговує на увагу і та обставина, що відповідно до ч.1 Постанови КМ України від 18 лютого 2004 року №177 “Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” встановлено, що Міністерство фінансів і Державне казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у розмірах, установлених законом про державний бюджет на відповідний рік, і для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та соціального захисту населення. Відповідачі не мають повноважень на самостійне визначення розміру грошової допомоги, яка виплачується до 5 травня, та, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідними статтями законів України про Державний бюджет України на відповідні роки розміри щорічної разової грошової допомоги до Дня Перемоги учасникам війни, встановлювалися виходячи з обсягу видатків, виділених на цю мету при формування показників Державного бюджету України на відповідні роки. Відповідачі забезпечували виплату щорічної разової грошової допомоги поизвачу у розмірах, визначених Верховною Радою України у законі про Державний бюджет України на відповідний календарний рік. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити повністю. Підстави для застосування вимог ст.94 КАС України у суду відсутні.

Результат розгляду: denied