Рішення адміністративного суду від 2008-01-28 00:00:00+02

[PERSON]. звернувся до суду із адміністративним позовом до В/Ч А-1656 м. Севастополя про стягнення грошової компенсації за недоотримане речове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що він проходив військову службу у військовій частині А 1138 м. Судаку, яка є підрозділом військової частини А 1656 м. Севастополя. Наказом командира військової частини А 1656 від 10 серпня 2007 року № 171 був звільнений в запас і виключений зі списків особового складу частини. При звільнені його у запас йому не було виплачено компенсацію взамін недоотриманого речового майна. Пунктом 27 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444 “Про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних сил та інших військових формувань у мирний час”, визначено, що військовослужбовці звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту або видається речове майно на суму грошової компенсації. Пунктом 3.1.12. Наказу Міністру оборони від 31.01.2006 р. № 45 “Про заходи щодо виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1444” встановлено, що грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів. Але відповідач відмовляється виплатити йому заборгованість за недоотримане речове майно. Просить суд визнати дії військової частини А-1656 в частині відмови виплати заборгованості за речове майно в сумі при звільнені в запас з військової служби незаконними, стягнути з В/Ч А 1656 м. Севастополя грошову компенсацію за недоотримане речове майно в сумі 4283 грн. 71 коп. та стягнути компенсацію за затримку виплати грошової компенсації за недоотримане речове майно у урахуванням коефіцієнту приросту споживчих цін в Україні в сумі 2613 грн. 43 коп. Просить суд також стягнути з відповідача судові витрати за сплату судового збору в сумі 68 грн. 97 копію та оплати за надання правової допомоги в сумі - 250 грн. Вважає, що його гарантоване державою право на отримання речового майна за рахунок держави, порушено, що з'явилося приводом звернення до суду. У судовому засіданні позивач наполягає на задоволені заявлених позовних вимог. Представник позивача за довіреністю [PERSON]. вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. До суду надіслав заперечення в яких просить відмовити у позові з наступних підстав. У зв'язку з прийняттям Закону України від 17.02.2000р. № 1459-ІІІ “Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів”, яким призупинена дія ч. 2 ст. 9 Закону України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” в частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням компенсації замість речового майна. Крім того ч. 59, ст. 71 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік” було зупинено на 2007 рік дію ст. 9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” в частині одержання військовослужбовцями за їх бажаннями грошової компенсації замість речового майна. Законом України “Про державний бюджет України на 2008 рік” виключено пункт щодо виплати грошової компенсації за речове майно, а також цим Законом виключено зі ст. 1.2. Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” слова “які не можуть бути скасовані чи призупинені без їх рівноцінної заміни”, а тому посилання позивача на це в своєму позові є безпідставним. Просить розглянути справу за його відсутністю. Згідно до ст. ст. 11, 69, 71 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до вимог Кодексу, на підставі доказів, що надають особи, які беруть участь у справі. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині А 1138 м. Судаку, яка є підрозділом військової частини А 1656 м. Севастополя. Наказом командира військової частини А 1656 від 10 серпня 2007 року № 171 був звільнений в запас і виключений зі списків особового складу частини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 16 Закону України “Про збройні сили України” військовослужбовцям гарантується одержання за рахунок держави в тому числі продовольчого забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 1-2 Закону України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, у зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації, які не можуть бути скасовані чи призупинені без їх рівноцінної заміни. Згідно ст. 9 Закону України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, держава гарантує матеріальне та технічне забезпечення військовослужбовцям у розмірах, які стимулюють зацікавленість громадян України у військовій службі. Але дія ст. 9-1 Закону України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, на 2007 рік призупинена в частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації замість речового майна на підставі Закону України ч. 59, ст. 71 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік” Доводи відповідача суд не може взяти до уваги, тому що в силу ст. 24 Конституції України не допускається звуження змісту утримання та об'єму права на забезпечення житлового рівня, до якого як один з видів гарантій відноситься забезпечення житлового рівня військовослужбовців продовольчими пайками, шляхом прийняття нових законів так і внесення змін у закони, що діють. Доводи відповідача про неспроможність вимог позивача, з посиланням на Закон України “Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів ”, яким призупинена дія ч. 2 ст. 9-1 Закону України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них, неспроможні в силу ст. ст. 92, 117 Конституції України. Згідно з наданих довідок № 32, 33 від 31 серпня 2007 року розмір грошової компенсації за недоотримане речове майно складає - 4283, 71 грн. Крім того згідно із Законом України від 19.10.2000 року № 20580 “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати”, Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 і на підставі довідки з Управління статистики, заборгованість за несвоєчасну виплату з урахуванням індексів споживчих цін по Україні станом на 01.09.2007 р. складає - 2613, 43 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума - 6897, 14 грн. З відповідача також належить стягнути судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору у розмірі 68 грн. 97 коп., а також з оплатою правової допомоги у сумі 250 грн.

Результат розгляду: granted