Рішення адміністративного суду від 2008-04-01 00:00:00+03

15 лютого 2008 року [PERSON]. звернувся до суду з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення у м. Южноукраїнську про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги. Мотивує свої вимоги тим, що є учасником бойових дій. Згідно до ст.. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідач повинен, щорічно до 5 травня виплачувати йому грошову допомогу у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Управління праці та соціального захисту населення у м. Южноукраїнську виплачувало йому допомогу в значно меншому розмірі ніж це передбачено Законом. Позивач в судове засідання не з'явився. В справі достатньо доказів для її розгляду по суті і немає необхідності в особистих поясненнях позивача, тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача. Представник відповідача проти позову заперечує. Пояснила, що при нарахуванні щорічної допомоги учасникам бойових дій, Управління праці та соціального захисту населення у м. Южноукраїнську керувалось Законами України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», «Про Державний бюджет України на 2007 рік». На підставі цих законів позивачу щорічна допомога була виплачена в повному обсязі, в розмірі 120 гривень за 2004 рік. 250 гривень за 2005-2006 роки та 280 гривень за 2007 рік. Просить також застосувати позовну давність. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідач не заперечує проти того, що [PERSON]. є учасником бойових дій. Таким чином, згідно до ч. 3 ст. 72 КАС України, ця обставина може не доказуватись перед судом. Згідно до пояснень представника відповідача в 2004 році відповідачем було виплачено позивачу 120 гривень, в 2005-2006 роках по 250 гривень, в 2007 році виплачено 280 гривень. При цьому Управління праці та соціального захисту населення у м. Южноукраїнську посилається на Закони України «Про державний бюджет України» відповідного року. Проте погодитись з подібним розрахунком щорічної допомоги неможна. Згідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року з подальшими змінами та доповненнями, «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком». Посилання відповідача на вимоги Законів України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», «Про Державний бюджет України на 2005 рік», «Про Державний бюджет України на 2006 рік», «Про Державний бюджет України на 2007 рік», не можуть братись до уваги оскільки, зі змісту положень Конституції України та Бюджетного Кодексу України вбачається , що закон про Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України - він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України. Метою і особливістю законів про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій. Отже, при прийнятті законів про Державний бюджет України мають буди дотримані принципи соціальної, правової держави, верховенства права, забезпечена соціальна стабільність, а також збережені пільги, компенсації і гарантії, заробітна плата та пенсії для забезпечення права кожного на достатній життєвий рівень. Оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, Бюджетному Кодексі, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України. Таким чином судом встановлено, що позивач, як учасник бойових дій, має право на щорічну грошову допомогу в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Визначаючи суму заборгованості відповідача, суд виходить з положень ч. 3 ст. 99 КАС України, яка передбачає, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Таким чином судовому захисту, на підставі ст. 257 ЦК України, підлягають права позивача на отримання щорічної грошової допомоги за 2005, 2006 та 2007 роки. Зважаючи на ту обставину, що право на отримання щорічної грошової допомоги обмежено 5 травня кожного року, суд застосовує наступний розрахунок. На 5 травня 2005 року розмір мінімальної пенсії за віком становив 232 гривні на місяць. Щорічна допомога становить за 2005 рік 232 гривні х на 5 = 1660 гривень за мінусом отриманих 250 гривень, остаточно 1410 гривень. На 5 травня 2006 року розмір мінімальної пенсії за віком становив 359 гривень на місяць. Щорічна допомога становить за 2006 рік 359 гривень х на 5 = 1795 гривень за мінусом отриманих 250 гривень, остаточно 1545 гривень. На 5 травня 2007 року розмір мінімальної пенсії за віком становив 410 гривень на місяць. Щорічна допомога становить за 2007 рік 410 гривень х на 5 = 2050 гривень за мінусом отриманих 280 гривень, остаточно 1770 гривень. Таким чином стягненню з відповідача на користь позивача підлягає не отримана щорічна грошова допомога за 2005, 2006, 2007 роки в сумі 1410 гривень + 1545 гривень + 1770 гривень, а разом 4725 гривень. Згідно до ст. 94 КАС України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 51 гривні.

Результат розгляду: partial