Рішення адміністративного суду від 2008-03-25 00:00:00+02

У серпні 2007 року позивач звернувся до суду з позовом, до відповідача, в якому просив стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради на його користь суму недоплаченої одноразової щорічної допомоги інваліду війни за 2007 рр. у розмірі 3280,48 грн., з урахування розміру мінімальної пенсії за віком на момент здійснення виплати. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він є інвалідом війни 2 групи та у відповідності до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на щорічну разову допомогу до 5 травня у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2007 р. позов [PERSON] було задоволено у повному обсязі. Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач відповідно до вимог ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. З урахуванням норм Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради на користь позивача 3280,48 грн. недоплаченої суми щорічної допомоги до 05 травня інваліду війни другої групи за 2007 рік. Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме, управління зазначило, що виплати були здійсненні правомірно, виходячи із розмірів визначених законами «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Особи, які беруть участь у справі до суду за викликом не прибули. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав. Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що [PERSON] є інвалідом війни другої групи, у зв'язку з чим та відповідно до вимог ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання одноразової грошової допомоги до 9 травня (яка повинна виплачуватися до 5 травня) в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», мінімальна пенсія за віком станом на 01.04.2007 року встановлена в розмірі 406 грн. При цьому, ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток. Отже, мінімальний розмір пенсії за віком станом на 01.04.2007 рік складав 410 грн. 06 коп. Статтею 2 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України; права та пільги для інвалідів війни, встановлені раніше законодавством України, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни; нормативні акти органів державної влади, які обмежують права і пільги інвалідів війни, передбачені цим законом, є недійсними. Відповідно до ст. 17, 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», основні соціальні державні гарантії, які є основним джерелом існування, не могуть бути нижчими ніж прожитковий мінімум, розмір якого встановлений законом; мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється лише Законами України та є виключно обов'язковим для всіх державних органів влади, органів місцевого самоврядування, та інших. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. за № 6-рп ст. 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якою встановлювався розмір щорічної разової допомоги до 05 травня у розмірах менших, ніж передбачено Законом, визнано такою, що не відповідає Конституції України. Відповідно до ст. 152 ч.2 Конституції України Закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, втрачають силу з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Але частиною 3 цієї статті передбачено, що матеріальна або моральна шкода, спричинена фізичним або юридичним особам актами або діями, визнаними неконституційними, відшкодовується в установленому законом порядку. Враховуючи, що Законам України про Державний бюджет України на 2007р. позивачу сплачена грошова допомога у розмірі меншому, ніж передбачено Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради на користь позивача недоплаченої суми щорічної допомоги до 05 травня інваліду війни другої групи за 2007 роки. Однак, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] суд першої інстанції помилково стягнув з Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради на користь позивача саме 3280,48 грн. недоплаченої суми щорічної допомоги. Так апеляційним судом встановлено, що фактично позивач отримав від Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради щорічну допомогу до 5 травня за 2007 рік у розмірі 360 грн. При цьому відповідач керувався положенням ст.29 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік". Таким чином, фактично за 2007 рік відповідачем було недоплачено позивачу суму щорічної допомоги до 5 травня у розмірі 2920,48 грн. (410,06 х 8 = 3280,48 - 360 = 2920,48 грн.). Крім того, суд першої інстанції допустився помилки, стягнувши з відповідача на користь державного бюджету судовий збір у сумі 51 грн. та 30 грн. за інформаційне технічне забезпечення. Таке відшкодування не передбачене ст. 94 КАС України. А витрати на інформаційно - технічне забезпечення взагалі КАС України не передбачені. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Результат розгляду: partial