Рішення адміністративного суду від 2008-06-17 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування перерахунку пенсії. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та, враховуючи змінені позовні вимоги, просив скасувати розпорядження Печерського районного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 21.06-05.07.2006 року про перерахунок (призначення) пенсії, зобов'язати Печерське районне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати йому пенсію в період з 21.03.2005 року по 03.01.2007 рік відповідно до ст. 24 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність»та здійснити індексацію пенсії відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення та стягнути з відповідача суму, утриману з його пенсії в рахунок погашення переплати пенсій за період з 01.03.2005 року по 31.07.2007 рік. Представник відповідача позов не визнав та зазначив, що з позивача правомірно утримувались кошти, відповідно до чинного законодавства України. При цьому подав письмові заперечення на позов. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. [PERSON] працювала в Інституті ядерних досліджень на посадах інженера, керівника групи, завідуючого групи та наукового співробітника відділу радіаційної фізики. Позивач знаходиться на обліку у Печерському районному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві. У 1988 році позивачу призначена пенсія за віком. Після звільнення з роботи, у грудні 2003 р. [PERSON] було перераховано пенсію відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів трудових пенсій»від 15.04.2003 року №544, у зв'язку з чим вона переведена на наукову, як непрацююча. Відповідно до довідки Інституту ядерних досліджень НАН України від 07.06.2006 року №222 з 2005р. по 2006 р. позивач працював в Інституті ядерних досліджень НАН України на посаді наукового співробітника за контрактом. Тобто, весь період, у який позивачка працювала за контрактом, їй нараховувалась пенсія як непрацюючому пенсіонеру, що становила більший розмір, ніж працюючим пенсіонерам. Відповідно до Розпоряджень Печерського районного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 21.06.2006 року (1), 21.06.2006 року (2) та від 05.07.2006 року позивачу було проведено перерахунок пенсії внаслідок переплати з 21.03.2005 року по 31.07.2006 рік, яка виникла у зв'язку з тим, що вона працювала за контрактом і не повідомила про це відповідний орган Пенсійного фонду. За зверненнями позивача до Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва з заявою про неутримання з нього коштів, відповідачем були проведені засідання по вирішенню питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсії, що підтверджується протоколом від 02.10.2006 р. №116, на якому було вирішено утримувати переплату пенсії з [PERSON] по 10 % щомісячно до повного погашення та протоколом від 12.01.2007 року, на якому комісія постановила залишити рішення від 02.10.06 р. №116 без змін, оскільки переплата пенсії за період 21.03.2005 р. по 31.07.2006 року виникла з вини пенсіонера, який своєчасно не повідомив про працевлаштування. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність»станом на день звільнення пенсія науковим (науково-педагогічним) працівникам відповідно до цього Закону призначається з дня звернення за призначенням пенсії та за умов звільнення з посади наукового (науково-педагогічного) працівника, за винятком осіб, які працюють за строковим трудовим договором (контрактом), що укладений після досягнення пенсійного віку. Станом на час розгляду справи, відповідно до зазначеної статті вищевказаного Закону - пенсія науковим (науково-педагогічним) працівникам відповідно до цього Закону призначається з дня звернення за призначенням пенсії та за умов звільнення з посади наукового (науково-педагогічного) працівника, за винятком осіб, які працюють за строковим трудовим договором (контрактом), що укладений після досягнення пенсійного віку. Тобто, у випадку, коли особа після призначення їй пенсії працевлаштувалась, до неї застосовуються норми загального закону, а саме - норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст. 1 цього Закону застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно ст. 5 вищезазначеного Закону, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Пункт 3 частини 2 ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»встановлює, що застрахована особа зобов'язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення. Отже, позивач зобов'язаний був повідомити відповідний орган Пенсійного фонду про працевлаштування. Також, п. 1 ст. 50 зазначеного вище Закону передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. У ч.2 ст.19 Конституції України закріплено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частина 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства встановлює, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З наведених вище обставин суд вважає, що відповідач, діючи в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, при здісненні відрахувань з пенсії позивача діяв відповідно до чинного законодавства України. Зокрема, відповідач у даному випадку керувався нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»та Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». А посилання позивача на те, що він не зобов'язаний повідомляти відповідача про працевлаштування є необґрунтованим. Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. На основі встановленого,

Результат розгляду: denied