Рішення адміністративного суду від 2008-03-05 00:00:00+02

Позивачі звернулися до суду з позовними заявами, вказуючи на те, що вони мають статус дітей війни і мають право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Законом України „Про державний бюджет України на 2007 рік” п.12 ст. 71 було на 2007 рік призупинено дію ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни” в частині виплати щомісячної доплати до пенсії. 09 липня 2007 року рішенням Конституційного Суду України № 6-рп-2007 (справа № 1-29/2007) було визнано положення п. 12 ст. 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік” неконституційним. Таким чином, починаючи з 09 липня 2007 року відповідачі зобов”язані були здійснити перерахування пенсії, тобто привести у відповідність з рішенням Конституційного Суду України розмір виплати їм пенсій. Але відповідачі в порушення частини 5 ст. 124 Конституції України, відповідно до якої судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов”язковими до виконання на всій території України, ігнорують зазначене рішення Конституційного Суду України. Безвідповідальність відповідачів грубо порушує їхні конституційні права і свободи, позбавляє їх законного права на отримання перерахованих пенсій, що свідчить про нехтування правами громадян з боку відповідачів. Відповідно до частини 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Враховуючи вищевикладене, позивачі просять суд: визнати протиправною бездіяльність управління пенсійного фонду України в Коропському районі та Кабінету Міністрів України; зобов”язати управління пенсійного фонду України в Коропському районі та Кабінет Міністрів України здійснити перерахування їм пенсій та забезпечити їх виплату відповідно до рішення Конституційного суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп-2007 (справа № 1-29/2007). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але на адресу суду надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав з вищевикладених мотивів і просить їх задовольнити. Просить суд зобов'язати відповідачів здійснити перерахування пенсій позивачам за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та забезпечити їх виплату. Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України в Коропському районі, Чернігівської області Седько І.В. надала до суду заперечення на позовні заяви. Позовні вимоги визнала частково, і пояснила, що відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни” позивачі мають право на підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Але управління Пенсійного фонду України в Коропському районі не має програмного забезпечення для здійснення відповідного перерахунку пенсій та не має коштів на виплату підвищень у вказаному розмірі. У 2007 році підвищення до пенсій виплачувалося лише дітям війни, які були інвалідами. Дійсно, рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року були визнані такими, що не відповідають Конституції України положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, зокрема ст. 71 пункт 12, ст. 111. Пенсійний фонд України звернувся до Міністерства юстиції України за роз'ясненнями з питань виплати пенсій. Міністерство юстиції повідомило, що дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком. Визначення мінімального розміру пенсії за віком надано лише в ст. 28 Закону України „Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування”. При цьому частиною третьою статті 28 встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених за цим Законом. Представник відповідача - Кабінету Міністрів України - в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно. Заслухавши представника позивачів, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Законом України „Про соціальний захист дітей війни” № 2195-1 від 18.11.2004 року встановлено правовий статус дітей війни і визначено основи їх соціального захисту та гарантовано їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки. Статтею 6 вказаного Закону визначено, що дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком. При цьому ст. 3 цього ж Закону передбачено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Cудом в судовому засіданні встановлено, що позивачі на підставі посвідчень виданих відділом соціального захисту населення Коропської районної державної адміністрації, Чернігівської області являються пенсіонерами, їм призначена пенсія за віком, вони відносяться до категорії - "діти війни", про що в посвідченнях є відповідна відмітка. В зв"язку з цим, на їх поширюється дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і вони мають право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до пункту 12 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням ст. 111 цього ж Закону за якою підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп-2007 від 09.07.2007 року у справі № 1-29/2007р. визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окремі положення Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", в тому числі і п. 12 ст. 71, яким зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням ст. 111 цього ж Закону. Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв"язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Відповідне рішення Конституційного Суду України є обов"язковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України: „Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність”. Згідно ч. 2 ст.19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 22 Конституції України: при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни": фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до положень ст.ст. 75, 85 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, до повноважень якої належить затвердження Державного бюджету України та внесення змін до нього. Отже, згідно з Конституцією України, Кабінет Міністрів України не має повноважень на затвердження та зміну Державного бюджету України. У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем - Управлінням Пенсійного фонду України в Коропському районі, Чернігівської області в судовому засіданні не надано суду доказів та не доведено правомірності свого рішення щодо ненарахування та невиплати позивачам підвищення до пенсії відповідно до Закону України " Про соціальний захист дітей війни" та рішення Конституційного Суду України № 6-рп-2007 від 09.07.2007 року. Також, судом не може бути прийнято до уваги та враховано як підставу ненарахування та невиплати позивачам підвищення до пенсії посилання відповідача на той факт, що питання визначення величини мінімальної пенсії за віком, що застосовується для обчислення підвищення пенсії особам, яким встановлено статус "дитина війни", має бути вирішено у законодавчому порядку шляхом внесення змін до Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Статтею 8 КАС України визначено, що забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини. Факт відсутності визначення та врегулювання на законодавчому рівні питання визначення величини мінімальної пенсії за віком, що застосовуеться для обчислення підвищення пенсії особам, яким встановлено статус "дитина війни" не може бути підставою для позбавлення позивачів визначених державою соціальних гарантій та підтримки як діти війни. Стаття 9 КАС України визначає, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів не суперечать вимогам діючого законодавства, є обгрунтованими, законними та підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial