Рішення адміністративного суду від 2008-01-31 00:00:00+02

31 травня 2007 р. ПП [PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом до ДПІ у Жовтневому районі про визнання недійсними рішення відповідача про застосування фінансових санкцій за здійснення торгівлі тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії № 0001332350/0 від 15 листопада 2005 р. на суму 1700 гривень і рішення про застосування штрафних санкцій № 00001322350/0 від 15 листопада 2005 р. на суму 25 гривень 25 копійок за проведення розрахункових операцій без використання реєстратора розрахункових операцій, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Вищезазначеними рішеннями до неї застосовано фінансових санкцій на загальну суму 1725 гривень 25 копійок. Підставою для прийняття рішень є акт без номеру від 27 жовтня 2005 р. перевірки господарської одиниці-кіоску, що розташований за адресою: [ADDRESS], який належить їй. Позивачка з рішеннями про застосування фінансових санкцій не згодна, вважає їх необґрунтованими, та такими, що мають бути відміненими з наступних підстав. Позивачка вважає, що рішення прийняті по акту перевірки, яка була проведена з порушенням діючого законодавства, про факт проведення якої їй не було відомо. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», контролюючі органи мають право здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону. Проте, документами, наданими відповідачем, не визначено яка саме це була перевірка: планова, позапланова чи оперативна, на якій підставі вона проводилась. В акті перевірки, отриманим позивачкою поштою, вказана неправильно юридична адреса позивачки, хоча зміни в свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця були внесені 17 січня 2005 р., про що свідчать дані, які містяться в Єдиному державному реєстрі. Також в цьому акті відсутній номер. З акту перевірки без номеру від 27 жовтня 2005 р., який не підписаний позивачем, вбачається, що працівниками ДПІ у Жовтневому районі встановлений факт реалізації 1 пачки сигарет «LМ» за ціною 2 гривні 70 копійок. Як доказ факту продажу тютюнових виробів та їх наявність у позивача, відповідач надав опис товарів, якими здійснюється реалізація. Цей опис товару взагалі не відповідає дійсності, тому що не був проведений облік товарних запасів за місцем їх реалізації, що свідчить з акту перевірки. Відповідачем до акту не залучені цінники позивача на зазначені товари, які б свідчили про відношення їх до товару позивача. Позивачка з даним актом і рішеннями ДПІ у Жовтневому районі не згодна, так як матеріали перевірки суттєво суперечать фактичним даним, і тим самим порушують чинні норми діючого законодавства, що виражається в тому, що позивачка не займається реалізацією тютюнових виробів, оскільки в неї відсутні ліцензії на право здійснення торгівлі такими товарами. Позивачка є платником єдиного податку на підставі свідоцтва (серія В [NUMBER]) від 01 січня 2005 р. про сплату єдиного податку, тому не має право отримання таких ліцензій. Відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти підприємницької діяльності - фізичні особи платники єдиного податку мають право не застосовувати реєстратора розрахункових операцій та книжки обліку розрахункових операцій для проведення розрахунків із споживачами. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, додатково пояснивши суд, що акт перевірки кіоску, розташованого за адресою: [ADDRESS], не відповідає дійсності та надуманий працівниками податкової інспекції, у зв'язку з неприязними відношенням до неї податкового інспектора [PERSON] При цьому зазначила, що 27 жовтня 2005 р. працівниками податкової інспекції не могло бути встановлено факту реалізації не лише тютюнових виробів, а й будь-яких інших товарів, оскільки в той день вона не торгувала в кіоску. А реалізацією товару в цьому кіоску на той час вона займалася особисто, оскільки в неї не було реалізатора. Також зазначила, що строк звернення до адміністративного суду щодо оскарження дій працівників податкової інспекції нею пропущений з поважних причин, так як на момент проведення перевірки вона була вагітна, 17 травня 2006 р. вона народила двох дітей, в подальшому доглядала дітей, у зв'язку з чим не мала можливості звернутися до суду раніше ніж 31 травня 2007 р. Крім того, вона лише в квітні 2006 р. дізналася, що за результатами перевірки, проведеної 27 жовтня 2005 р. її було притягнуто Жовтневим районним судом м. Харкова до адміністративної відповідальності. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позовних вимог у повному обсязі та просив суд відмовити в їх задоволенні, на підставі ст. ст. 99, 100 КАС України, у зв'язку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду, так як оскаржувані рішення № 0001332350/0 та № 00001322350/0 про нарахування штрафних (фінансових) санкцій СПД ФО [PERSON] були винесені 15 листопада 2005 р., а позивачка звернулася до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом 31 травня 2007 р. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши адміністративні матеріали Жовтневого районного суду м. Харкова №№ 3-1764, 1765/06, дослідивши матеріали справи, установив наступні обставини. 26 листопада 1998 р. [PERSON] зареєстрована фізичною особою-підприємцем у виконавчому комітеті Харківської міської ради, що підтверджується відповідним свідоцтвом про державну реєстрацію Серії В00 № [NUMBER]. Згідно свідоцтва Серії В [NUMBER] від 01 січня 2005 р., підприємець [PERSON] є платником єдиного податку. 27 жовтня 2005 р. податковими інспекторами [PERSON], [PERSON] була проведена перевірка кіоску, розташованого за адресою: [ADDRESS], що належить ПП [PERSON] За результатами зазначеної перевірки складено акт № 20350278/2350 від 27 жовтня 2005 р., в якому зафіксовано порушення п. п. 1, 2, 5 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Також в акту перевірки зазначено, що реалізатор відмовилася надати перевіряючим дані щодо своєї особи. 14 листопада 2005 р. ДПІ у Жовтневому районі складено акт № 20350278/2350 відмови [PERSON] від підпису, згідно з яким [PERSON] відмовилася від підпису про ознайомлення з актом № 20350278/2350 від 27 жовтня 2005 р. і відмовилася від надання пояснень щодо нього. Рішенням ДПІ у Жовтневому районі № 0001332350/0 від 15 листопада 2005 р. до ПП [PERSON] застосовано фінансові санкції в розмірі 1700 гривень та рішенням № 00001322350/0 застосовано штрафні санкції в розмірі 25 гривень 25 копійок. Згідно, наданих ДПІ у Жовтневому районі, копій конверта та повідомлення про вручення поштового відправлення, 21 листопада 2005 р. ДПІ у Жовтневому районі [PERSON] за адресою: [ADDRESS], надсилалися протоколи серії КН № 108821, 108822, рішення про застосування штрафних санкцій №№ 00001322350/0, 0001332350/0 від 15 листопада 2005 р., проте зазначена кореспонденція була повернена за минуванням строку зберігання. Згідно акту ДПІ у Жовтневому районі № 1/2350-ДСК від 10 січня 2006 р. про неможливість вручення рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій) до [PERSON], у зв'язку з відмовою ПП [PERSON] отримати вищезазначену кореспонденцію, вирішено розмістити зазначені рішення на дошці податкових об'яв. 23 листопада 2005 р. позивачкою на ім'я начальника ДПІ у Жовтневому районі була направлена скарга на неправомірні дії [PERSON] Згідно листа прокурора Жовтневого району м. Харкова № 768 с-06 від 24 травня 2006 р., за результатами звернення [PERSON] прокуратурою району 17 травня 2006 р. внесено протести на постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 листопада 2005 р.: по справі № 3-2269/05 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 155 КУпАП; по справі № 3-2270/05 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП. 18 травня 2006 р. Жовтневим районним судом м. Харкова зазначені протести задоволені, постановами суду від 23 травня 2006 р. провадження по вищезазначеним справам закрито на підставі ст. ст. 38, 247, 284 КУпАП. Зазначені обставини підтверджені оглянутими в судовому засіданні адміністративними матеріалами Жовтневого районного суду м. Харкова відносно [PERSON] №№ 3-1764/06 (3-2269/05), 3-1765/06 (3-2270/05). Також зі змісту протестів прокурора, що знаходяться в зазначених адміністративних матеріалах, [PERSON] стало відомо про притягнення її до адміністративної відповідальності 28 квітня 2006 р. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позивачка дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав в період з листопада 2005 року до травня 2006 року, проте, не скористалася своїм правом звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів.. Відповідно із вимогами ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах річного строку звернення до адміністративного суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду, є підставою для відмови у задоволення адміністративного позову, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Доводи позивачки, що позбавили її можливості своєчасно звернутися до суду з адміністративним позовом, суд вважає неповажними оскільки це не ті обставини, які позбавляють можливості звернення до суду з позовом. Крім того, як вбачається із вищенаведених обставин вагітність, народження дітей і догляд за дітьми не були поміхою для позивачки для звернення до прокуратури Жовтневого району м. Харкова по захисту своїх прав, у зв'язку з притягненням її до адміністративної відповідальності Жовтневим районним судом м. Харкова за правопорушення встановлені податковим органом під час перевірки, проведеної 27 жовтня 2005 р. Таким чином, у судовому засіданні позивачкою не надано доказів поважності причин пропуску звернення до суду, у зв'язку з чим у суду немає підстав про визнання причини пропуску такого строку поважною. Із врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову ПП [PERSON] про визнання рішень недійсними, у зв'язку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: denied