Рішення адміністративного суду від 2008-08-20 00:00:00+03

Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська звернулось до адміністративного суду із адміністративним позовом до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи [PERSON] із вимогами про стягнення заборгованості в розмірі 239, 82 грн. В обґрунтування позову зазначено наступне: - що страхові внески не включаються до складу податків та інших обов'язкових платежів та на них не поширюється податкове законодавство; - недоїмка по страховим внескам не підлягає списанню; - статтею 45 Закону України «Про державний бюджет на 2005 рік» №2285 від 23.12.04 р. був встановлений фіксований розмір страхового внеску у розміні мінімального внеску у сумі 83,84 грн.; - з 31.03.05 року внесені зміні до вказаного закону, якими встановлено що сплата та зарахування до бюджетів та державних цільових фондів сум єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва здійснюється у порядку та на умовах, які діяли до 01.01.05 року. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не направив. Розглянувши матеріали справи, пояснення сторін, суд приходить до висновку що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. [PERSON] зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, ідентифікаційний код [NUMBER]. Позивачем складено акт про виявлення заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у фіксованому розмірі (фіксована ставка) передбаченому статтею 45 Закону України «Про державний бюджет на 2005 рік» №2285 від 23.12.04 р., яким виявлена заборгованість по фіксованій ставці за період з 01.01.05 року по 30.03.05 року в сумі 239, 82 грн. Наведений розрахунок свідчить, що за січень, лютий належить до сплати за кожен місяць 83,84 грн., за березень 81,14 грн., з них сплачено по 3 грн. щомісячно у складі фіксованого податку. Загальна недоїмка 239, 82 грн. Позивачем не надано документ, який підтверджує обрану систему оподаткування, однак з матеріалів справи виходить обрання відповідачем у спірному періоді особливого порядку оподаткування шляхом сплати фіксованого податку. Відповідно до Закону України від 09.07.2003 р. N 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) фізичні особи - підприємці, які обрали особливий спосіб оподаткування своїх доходів (фіксований та єдиний податки), за себе та членів своїх сімей повинні сплачувати внески у фіксованому розмірі. Фіксований розмір страхових внесків приймається окремим законом. Так, статтею 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" встановлюється, що у 2005 році до набрання чинності законом про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності платники єдиного податку сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне та пенсійне страхування у порядку та на умовах, визначених спеціальним законодавством з питань справляння таких внесків. Для фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований та єдиний податки), та членів сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на 2005 рік установлюється фіксований розмір страхових внесків у розмірі мінімального страхового внеску на місяць на кожну особу, визначеного Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Фіксований розмір страхового пенсійного внеску на 2005 рік становив 32 відсотки мінімального розміру заробітної плати, установленої законом на той час, за який здійснюється розрахунок сум страхових внесків (пункт 4.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 N 21-1). Статтею 82 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" з 1 січня 2005 року встановлено розмір мінімальної заробітної плати 262 гривні на місяць. Отже, фіксований розмір страхового пенсійного внеску на 2005 рік складає 83,84 (262 грн. х 0,32). Пунктом 40 статті 73 цього Закону на 2005 рік зупиняється дія абзацу 23 пункту першого статті 14 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.92 N 13-92 "Про прибутковий податок з громадян" в частині звільнення платників фіксованого податку, осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, а також членів їх сімей, які беруть участь у підприємницькій діяльності, від здійснення нарахувань на фонд оплати праці та сплати збору на обов'язкове соціальне страхування. Відповідно до пункту 41 цієї ж статті на 2005 рік зупиняється також дія пункту 2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України від 13.02.98 N 129/98-ВР "Про внесення змін до Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" в частині відрахування громадянами-підприємцями, що сплачують фіксований податок, 10 відсотків від сум цього податку до Пенсійного фонду України. Отже, зазначені зміни до законодавства вимагають від фізичних осіб - платників фіксованого та єдиного податку сплати внесків на загальнообов'язкове державне страхування на загальних підставах, починаючи з 1 січня 2005 року. Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України н 2005 рік», що набрав чинності з 31 березня 2005 року внесено зміни, згідно яких сплата та зарахування до бюджетів та державних цільових фондів сум єдиного аодатку для суб'єктів малого підприємництва здійснюється у порядку та на умовах, які діяли до 01 січня 2005 року, тобто фіксована ставка внесків на загальнообов'язкове пенсійне страхування не застосовується з 31.03.05 р. Спірність питання пов'язане з невиконанням вимог Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 N 1058 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині внесення змін до діючого законодавства та встановлення фіксованого розміру страхового внеску для приватних підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований та єдиний податки). Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01 січня 2004 року, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до вказаного Закону. Згідно статті 18 вказаного Закону, страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство. Страхові внески не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів, не підлягають вилученню з Пенсійного фонду або з Накопичувального фонду і не можуть використовуватися на цілі, не передбачені цим Законом. Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати. Недоїмка не підлягає списанню, у тому числі в разі укладення із страхувальником мирової угоди відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", крім випадків повної ліквідації юридичної особи або смерті фізичної особи, визнання її безвісно відсутньою, оголошення померлою чи недієздатною, щодо яких відсутні особи, які відповідно до цього Закону мають нести зобов'язання із сплати страхових внесків. Строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується, згідно частинам 6, 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Підпунктом 4 пункту 8 розділу 15 Прикінцеві положення вказаного Закону передбачено, що до набрання чинності законом про спрямування частини страхових внесків до Накопичувального фонду фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, придбання спеціального торгового патенту), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом у фіксованому розмірі Пункт 16 розділу 15 Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлює правило, згідно з яким до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. З системного аналізу наведених норм права суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted