Рішення адміністративного суду від 2008-10-07 00:00:00+03

До Окружного адміністративного суду Автономної РеспублікиКрим звернулася з позовом Державна податкова інспекція в м. Євпаторія АР Крим про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця [PERSON], зареєстрованої виконавчим комітетом Євпаторійської міської ради 27.03.2006 року, ідентифікаційний номер [NUMBER]. У судове засідання представник позивача не з'явилася, повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позову повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явилася, повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності. Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи достатньо доказів для з'ясування обставин по справі, суд вважає можливим на підставі ст.124 КАС України розглядати справу у відсутності представника позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 Кодексу, якою передбачено, що така реєстрація здійснюється у порядку, визначеному законом. Згідно з п. 2 частини 2 статті 55 ГК України громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані як підприємці, визнаються суб'єктами господарювання. Порядок та підстави реєстрації, припинення реєстрації визначаються Законом України від 15.05.2003 № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". Відповідно до частини 1 статті 4 даного Закону державна реєстрація фізичних осіб - підприємців - це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру. Судом встановлено, що [PERSON] являється фізичною осбою-підприємцем, зареєстрованою виконавчим комітетом Євпаторійської міської ради АРК 27.03.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії [NUMBER] (а.с. 5). Судом встановлено, що 27.03.2006 року [PERSON] зареєстрована в якості фізичної особи - підприємця в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується Довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії [NUMBER], виданою Євпаторійською міською радою. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є суб'єктом господарювання, фізичною особою-підприємцем, зобов'язана виконувати обов'язки, покладені на неї законами у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності та на неї розповсюджується дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" від 15.05.2003 № 755-ІV, у тому числі в частині перереєстрації і припинення реєстрації. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом. Здійснюючи господарську діяльність, громадянин-підприємець згідно частини 6 статті 128 Господарського кодексу України зобов'язаний своєчасно надавати податковим органам декларації про доходи, інші необхідні відомості для нарахування податків та інших обов'язкових платежів, сплачувати податки в порядку та розмірах, встановлених законом. Згідно пунктів 2, 3 частини 1 статті 9 Закону України «Про систему оподаткування» № 1251-ХІІ від 25.06.1991 року платники податків зобов'язані подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів); сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни. Згідно підпунктів «а», «в» пункту 19.1 статті 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб» від № 889-IV платники податку зобов'язані вести облік доходів і витрат у обсягах, достатніх для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі, коли такий платник податку зобов'язаний цим Законом подавати декларацію; подавати декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього Закону таке подання є обов'язковим. Відповідно до пп. «г», п. 4.1.4. статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 № 2181-II податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб (прибуткового податку з громадян) до 1 квітня року, наступного за звітним. Таким чином, [PERSON], являючись суб'єктом господарювання, зареєстрованим в установленому законом порядку у якості платника податків, зобов'язана щорічно подавати декларації на доходи фізичних осіб до 1 квітня року, наступного за звітним. Судом встановлено, що відповідач з 20.04.2007 року не здійснює підприємницьку діяльність та не надає до податкових органів декларації про доходи. Цей факт підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] останню податкову звітність надала до ДПІ м. Євпаторія АР Крим 20.04.2007 року за 1 квартал 2007 року, що підтверджується довідкою ДПІ м. Євпаторія АР Крим від 17.07.08 р № 13190/10/17-2. Отже, [PERSON] повинна була подати наступну декларацію до податкових органів до 1 квітня 2008 року. Відповідно до довідки ДПІ м. Євпаторія АР Крим від 14.08.2008 року № 14354/10/17-2 [PERSON] не має відкритих рахунків в установах банків, та станом на 16.07.2008 року вона не має заборгованості перед бюджетом, що підтверджується довідкою від 17.07.2008 року № 13191/10/17-2. Згідно з довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії [NUMBER], [PERSON] включена до реєстру 27.03.2006 року як фізична особа-підприємець. Таким чином, судом установлено, що [PERSON] під час здійснення господарської діяльності не виконала вимоги ст. 67 Конституції України, частини 6 статті 128 Господарського кодексу України, пунктів 2, 3 ч.1 ст.9 Закону України «Про систему оподаткування» № 1251-ХІІ від 25.06.1991 року, пунктів «а», «в» п. 19.1 ст. 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 № 889-ІУ, п.п. «г» п.4.1.4. ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами" від 21.12.2000, № 2181 -II. Відповідно до частини 2 статті 51 ГК України підприємницька діяльність припиняється на підставі рішення суду у випадках, передбачених Кодексом та іншими законами. Відповідно до частини 1 та 2 статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 року № 755-ІV державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця проводиться у разі постановлення судового рішення з цього питання, підставами для ухвалення такого рішення є неподання протягом року органам державної податкової служби декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Приймаючи до уваги, що [PERSON] з 01 квітня 2008 року декларацій, документів фінансової звітності до органів державної податкової служби не надає, у суду є підстави для припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця та в цій частині позов підлягає задоволенню. Згідно п.17 ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" органи державної податкової служби в установленому законом порядку мають право звертатись до суду з заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності. Відповідно до підпункту 8.6 пункту 8 Інструкції про порядок обліку платників податків, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 19.02.98 року № 80 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 16.03.98 року за № 172/2612, якщо платник податків не має заборгованості перед бюджетом, та в разі неподання протягом одного року в органи державної податкової служби податкових декларацій, документів податкової звітності, то керівник органу державної податкової служби приймає рішення у вигляді розпорядження відносно платника податків - про звернення до суду із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності, постановлення судового рішення про припинення юридичної особи. Зазначені повноваження органів державної податкової служби щодо звернення до суду із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності слід розуміти, як право на позов про припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця на підставі Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15.05.2003 року № 755-IV. Такий висновок можливо зробити на підставі аналізу положень п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року № 509-ХІІ, відповідно до якого до функцій податкових органів належить контролювання своєчасності подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів, а також перевіряють достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів. Застосування наслідків, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15.05.2003 року № 755-ІV за неподання декларацій та фінансової звітності можливо лише на підставі рішення суду. Крім того, відповідно до прикінцевих положень зазначеного Закону, який набрав чинності з 1 липня 2004 року, закони та нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, яка не суперечить цьому Закону. Таким чином, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду з позовами про припинення підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців. Ч. 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 року № 755-IV встановлено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 року № 755-IV суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в день набрання таким рішенням законної сили, направляє копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи-підприємця для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Згідно з частиною 9 статті 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 року № 755-IV для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа не раніше двох місяців з дати публікації повідомлення у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації подає державному реєстратору особисто (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням; свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця; довідку відповідного органу державної податкової служби про зняття фізичної особи - підприємця з обліку як платника податків; довідку відповідного органу Пенсійного фонду України про зняття з обліку; довідки відповідних органів фондів соціального страхування про зняття з обліку. Згідно з частиною 4 статті 94 КАС України у справах, у яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. Тому судові витрати по справі не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted