Рішення адміністративного суду від 2008-04-11 00:00:00+03

Вінницька міжрайонна державна податкова інспекція звернулась до суду з позовом до Фізичної особи -підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості до бюджету в сумі 360 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що Фізична особа -підприємець [PERSON] є платником податків і зборів, передбачених Законом України “Про систему оподаткування”, зокрема платником єдиного податку. Станом на 05 лютого 2008 року за відповідачем рахується заборгованість по сплаті єдиного податку у розмірі 360 гривень. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, хоча про день та час слухання справи повідомлений вчасно та належним чином. Заслухавши думку представника позивача, суд приходить до висновку про доцільність слухати справу у відсутності відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Фізична особа -підприємець [PERSON] зареєстрований Вінницькою районною державною адміністрацією 17.04.2007 року. З 19.04.2007 року знаходиться на обліку у Вінницькій міжрайонній державній податковій інспекції [NUMBER]. Станом на 28.01.2008 року за відповідачем рахується заборгованість по сплаті єдиного податку у розмірі 360 гривень, про що свідчить довідка про суми податкового боргу платника податків №634/24 від 28.01.2008 року (а.с. 15), акт від 28.01.2008 року звірки розрахунків платника з бюджетом за період з 01.01.2008 року по 28.01.2008 року (а.с. 16). Відповідно до ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до ст. 20 Закону України “Про систему оподаткування”контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснюється державними податковими органами та іншими державними органами в межах повноважень, визначених законами. Суд вважає, що державна податкова інспекція правомірно звернулася до суду в порядку статті 10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, пункт 11 ч.1 якої передбачає, що однією із функцій державної податкової інспекції є стягнення заборгованості підприємств, установ, організацій та громадян перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна. Державною податковою інспекцією вживались заходи щодо погашення заборгованості з єдиного податку, передбачені Законом України “Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами”, а саме: виставлені перша та друга податкові вимоги. Відповідно до абз. 2 п.2 Указу Президента України “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва”ставка єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва -фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень. Як вбачається з додатку до рішення 20 сесії районної ради від 14.12.2004 року, яким затверджені ставки єдиного податку на території Вінницького району, для СПД [PERSON] за здійснення ним діяльності, а саме надання послуг пасажирських перевезень (таксі), передбачено сплату податку в розмірі 60 гривень в місяць. Примусове стягнення податкової заборгованості -передбачена законодавством України процедура погашення податкової заборгованості платника податків шляхом звернення стягнення на активи відповідного платника податків. Відповідно до п.1.7 ст. 1 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”активи платника податків - кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського відання. Ч. 3.1.1 ст. 3 даного Закону передбачено, що активи платників податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкових зобов'язань виключно за рішенням суду. Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Представником позивача в судовому засіданні було доведено факт несплати суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] єдиного податку в сумі 360 гривень. Враховуючи, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, тому суд приходить до висновку про доцільність задоволення даного позову. Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони -суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати.

Результат розгляду: granted