Рішення адміністративного суду від 2008-10-16 00:00:00+03

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративнихсудів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Пунктом 7 ч.1 ст.3 КАС України дано визначення суб'єктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” систему органів державної реєстрації прав складають центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, створена при ньому державна госпрозрахункова юридична особа з консолідованим балансом (Центр державного земельного кадастру) та її відділення на місцях, які є місцевими органами державної реєстрації прав. Так як, Кримській регіональній філії державного підприємства “Центру державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах”, Ялтинському відділу Кримської регіональної філії державного підприємства “Центру державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах” делеговані Законом повноваження щодо реалізації державної політики у сфері державної реєстрації прав, здійснюючі свої завдання та функції у правовідносинах з фізичними та юридичними особами вони являються суб'єктами владних повноважень. Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно. Тому вирішуючи справу стосовно позовних вимог позивача щодо законності відмови відповідача, який є суб'єктом владних повноважень, суд зобов'язаний перевірити, чи здійснено такі дії на підставі закону в межах повноважень, безсторонньо та добросовісно. Статтею 140 Конституції України встановлює, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - мешканців села, селища, міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в рамках Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою у порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради і їх органи. Порядок обрання органів місцевого самоврядування, їх функціонування та повноваження передбачено в Законі України “Про місцеве самоврядування в Україні”. Відповідно до пункту 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Статтею 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища. Згідно зі ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Право на землю набувається і реалізується громадянами і суб'єктами господарської діяльності (юридичними і фізичними особами) виключно відповідно до закону. На час розгляду спору порядок регулювання земельних відносин встановлений у Земельному кодексі України (далі ЗК України). Серед передбачених ст.12 ЗК України повноважень сільських, селищних, міських рад в галузі земельних відносин є передача земельних ділянок комунальній власності у власність громадянам та юридичним особам надання їх у користування відповідно до вимог цього Кодексу. Ст.83 ЗК України визначає, що у комунальній власності знаходяться всі землі в межах населених пунктів, окрім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розміщені об'єкти комунальної власності. Право оренди земельної ділянки - це застосоване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ст.93 ЗК України). Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ЗК України. Набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно зі ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, які знаходяться у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована рішенням виконавчого комітету Ялтинської міської ради АР Крим від 06.12.2006 як суб'єкт підприємницької діяльності за адресою [ADDRESS], ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків та інших обов'язкових платежів [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізично особи - підприємця (а.с.6). Позивач 14.12.2006 звернулася до Ялтинської міської ради із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтовною площею 0,0210 га для проектування і обслуговування кафе - бару за адресою: [ADDRESS], в районі Масандрівської рятувальної станції (далі - земельна ділянка), з подальшою передачею в оренду, на землях Ялтинської міської ради. Рішенням Ялтинської міської ради №139 від 22.10.2007 р. вирішено надати СПД - фізичній особі [PERSON] дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки. Судом встановлено, що позивач [INFO] здійснила всі необхідні юридично значущі дії, направлені на реалізацію права на оренду земельної ділянки: а саме: розробила проект відведення земельної ділянки та отримала позитивний Висновок Державної експертизи землевпоряджувальної документації від [INFO] [NUMBER]. Судом встановлено, що всі зазначені дії були виконані у відповідності до вимог ст. 16 Закону України «Про оренду землі» в редакції від 19.12.2006 року зі змінами та доповненнями та Земельним кодексом України в редакції від 19.12.2006 року зі змінами та доповненнями. Відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про оренду землі» в редакції від 19.12.2006 року особа, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки заяву (клопотання). Розгляд заяви (клопотання) і надання земельної ділянки в оренду проводяться у порядку, встановленому Земельним кодексом України. Згідно з ч.1 ст.124 Земельним кодексом України в редакції від 19.12.2006 передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Статтями 118, 123 ЗК України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок здійснюється за проектами відводу цих ділянок, за умови звернення у відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який розглядає заяву та у місячний термін дає відповідь на цю заяву. Рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади про відмову у наданні земельної ділянки у користування має містити мотивовані пояснення з посиланням на відповідні положення нормативно-правових актів, затвердженої містобудівної документації та документації із землеустрою. Рішенням Ялтинської міської ради [NUMBER] від [INFO] вирішено передати СПД - фізичній особі [PERSON] в оренду строком на 25 років земельну ділянку площею 0,0210 га для проектування і обслуговування кафе - бару за адресою: [ADDRESS], в районі Масандрівської рятувальної станції. [INFO] між Ялтинською міською радою і СПД - фізичною особою [PERSON] було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки. На виконання укладеного договору оренди зазначена земельна ділянка була передана позивачеві 25.03.2008 на підставі акту прийому-передачі, укладеному між Ялтинською міською радою та позивачем. Згідно до ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 вказаного Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, зокрема речові права на чуже нерухоме майно. Згідно з ч.3 ст.5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", адміністратором Державного реєстру прав є Центр державного земельного кадастру, який здійснює його ведення. Статтею 19 Закону передбачено, що підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно є зокрема договори про оренду строком більше одного року. Відповідно до ст.20 Закону України "Про оренду землі" укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Умови реєстрації договорів оренди земельних ділянок закріплені в Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року № 2073 (далі - Порядок). Даний Порядок визначає єдині умови реєстрації договорів оренди та договорів суборенди земельних ділянок (п. 1). Крім того, в Порядку передбачений обсяг документів, необхідний для здійснення дій з державної реєстрації договору оренди. Після укладення договору оренди позивач, на виконання вимог ст.4 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” ст.20 Закону України "Про оренду землі", щодо обов'язкової державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, звернувся 03.06.2008 з відповідною заявою позивач звернувся із заявою на адресу Ялтинського міського управління земельних ресурсів про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки площею 0,0210 га, у відповідь позивач отримала листа №01-07/01 від 01.07.2008, в якому повідомлялося, що провести державну реєстрацію в повній відповідності з чинним законодавством не представляється можливим. Відповідач 2 мотивував свою відмову тим, що Законом України від 28.12.2007 «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені зміни до ст. 124 Земельного кодексу України та ст. 16 Закону України «Про оренду землі», а також Дорученнями Кабінету Міністрів України № 7479/1/1-08 від 14.02.2008 та № 9010/1/1-08 від 18.02.2008 Держземагенству України роз'яснено, що органи місцевого самоврядування можуть виставляти на аукціон земельні ділянки щодо яких громадянами, або юридичними особами розпочато, але не завершено набуття права оренди землі на момент набрання чинності закону про бюджет на 2008 рік, який набрав чинності 01.01.2008. Ст.19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України Відповідно до статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.24 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” у державної реєстрації може бути відмовлено в разі, якщо: - заявлене право не підлягає державної реєстрації відповідно до вказаного Закону; - нерухоме майно або більша за площею його частина перебуває в іншому реєстраційному (кадастровому) окрузі; - із заявою про державну реєстрацію звернулась особа, яка відповідно до вказаного Закону не може бути суб'єктом права власності на даний об'єкт нерухомого майна, або представником такого суб'єкта; - подані документи не відповідають вимогам, встановленим вказаному Закону та іншим нормативно-правовим актам, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; - заяву про державну реєстрацію права власності відповідно до правочину про відчуження нерухомого майна було подано після державної реєстрації обмежень, вчинених щодо цього майна; - заявлено право власності або інше речове право вже зареєстровано. Крім того, ст.24 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” передбачено що відмова у державній реєстрації прав з підстав не передбачених вищезазначеним Законом, заборонена. Відповідно до ст.17 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” державній реєстрації підлягають заявлені речові права на нерухоме майно за наявності документів, що підтверджують вчинення правочинів щодо таких об'єктів, посвідчених відповідно до закону, або свідчать про наявність інших, передбачених законом підстав. Додаткові вимоги до договорі оренди землі встановлені також ст.15 Закону України "Про оренду землі", відповідно до якої відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст.ст.4-6,11,17,19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди. Відповідно також до п.9 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 №2073 “Про затвердження порядку державної реєстрації договорів оренди землі” відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов, передбачених пунктом 8, порушення вимог ст.ст.4,5,6,7,9,13,15 Закону України "Про оренду землі" є підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди. Як вбачається з листа-відмови Ялтинського відділу “Центру державного земельного кадастру при державному комітеті України із земельних ресурсів” відповідач не посилається на жодну з вказаних підстав. Необхідний обсяг документів для реєстрації договору оренди у повному обсязі був наданий позивачем, проте орган, уповноважений проводити державну реєстрацію прав користування земельною ділянкою, посилається на підстави, не передбачені ні в законодавстві, ні в спеціальній інструкції "Про тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель", затвердженою Наказом Держкомзему України №174 від 02.06.2003, яким передбачена реєстрація при наданні повного пакету документів. Укладений [INFO] року між Ялтинською міською радою та позивачем договір оренди земельної ділянки повністю відповідає вимогам ст.15 Закону України "Про оренду землі". В договорі сторонами обумовлені всі істотні умови. Діючим законодавством України не передбачені інші підстави для відмови уповноваженим органом у реєстрації договору оренди земельної ділянки, крім тих, які викладені у ст.24 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, ст.15 Закону України "Про оренду землі", п.9 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 №2073 "Про затвердження порядку державної реєстрації договорів оренди землі". Отже, висновок відповідача щодо неможливості здійснення державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від [INFO] не ґрунтується на Законі та порушує законні права та інтереси позивача на користування переданою йому земельною ділянкою. Посилання відповідача на доручення Кабінету Міністрів України №7479/1/1-08 від 14.02.2008, №9010/1/1-08 від 18.02.2008, які не були оприлюднені та зареєстровані Міністерством юстиції України, суд вважає незаконними, оскільки Законом України "Про державний бюджет України на 2008рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів України" не передбачено застосування норм вказаного Закону до правовідносин, які виникли до набрання їм законної чинності. Судом також встановлено, що згідно з резолютивною частиною рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 визнано неконституційними положення пункту 2 та пункту 8 розділу II Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Крім цього, як було зазначено в рішенні Конституційного суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 Конституція України у статті 92 визначила сфери, зокрема бюджетну, які мають врегульовуватися виключно законом. Закон про Держбюджет є основним фінансовим документом держави. Через своє спеціальне призначення цей закон не повинен регулювати відносини в інших сферах суспільного життя. Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів. Таким чином, Конституційний Суд України в своєму рішенні дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. Суд не може погодитися з доводами відповідача, викладеними в листі-відмові, в якому він посилається на Закон України №309-VІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 03.06.2008, який набрав чинність 04.06.2008 щодо внесення зміни до ст.124 ЗК України і ст.16 Закону України “Про оренду землі” відповідно до яких набуття права оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється виключно на аукціонах (крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, в яких відсутні акції (частки, паї), що належать державі, набуття права на оренду земельних ділянок під об'єкти соціального призначення, будівництво соціального і доступного житла, використання земельних ділянок для розробки корисних копалин та спеціального водокористування відповідно до отриманих спеціальних дозволів (ліцензій), використання релігійними організаціями (під культовими будівлями), які легалізовані в Україні). Суд не може погодитися з відповідачем у цієї частині тому, що Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” не може бути застосовано до даних відносин у відповідності до п.2 ч.11 Розділу 2 “Прикінцевих положень”, яким Кабінету Міністрів України доручено визначити особливості оформлення права оренди земельної ділянки без проведення аукціону громадянам чи юридичним особам, які звернулись із заявою (клопотанням) про передачу земельної ділянки в оренду із земель державної або комунальної власності, якщо станом на 1 січня 2008 року відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування було прийнято рішення про погодження місця розташування такого об'єкта або про надання дозволу на розробку проекту її відведення. Таким чином, дані зміни до ст.124 ЗК не розповсюджуються на дані правовідносини, тому що рішення №139 “Про надання дозвілу СПД - фізичній особі [PERSON]на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтовною площею 0,0210га для проектування та обслуговування кафе-бару за адресою: [ADDRESS], в районі Масандрівської рятівної станції з наступною передачею в оренду, на землях Ялтинської міської ради” було видано Ялтинською міською радою [INFO]. У ст.ст.118,123 ЗК України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок здійснюється за проектами відводу цих ділянок, за умови звернення у відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який розглядає заяву та у місячний термін дає відповідь на цю заяву. Як вбачається з аналізу зазначених вище положень ЗК України, у разі отримання земельної ділянки під забудову необхідно звернення до органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування з заявою про надання згоди для здійснення проекту відведення необхідної земельної ділянки. Саме у разі надання такої згоди уповноважений орган визначається щодо майбутнього землекористувача земельною ділянкою. Тому другий етап процесу надання земельної ділянки в оренду - це затвердження проекту відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки в оренду, повинен відбуватися виходячи з вимог земельного законодавства, що діяло на час розгляду заяви Приватного підприємства “Тоса”. За таких умов суд приходить до висновку, що Ялтинська міська рада, діючи в межах повноважень, встановлених у Законі України “Про місцеве самоврядування в Україні”, Земельного кодексу України, визначилась з питанням щодо порядку землекористування земельною ділянкою, фактично вирішивши передати її в оренду саме позивачу для здійснення забудови з додержанням процедури, встановленої у ст.ст.118, 123,124 ЗК України в редакції, яка діяла станом на прийняття зазначеного вище рішення, тобто на 27.07.2007 року. Зміни у зазначений вище порядок надання земельних ділянок в оренду з земель державної та комунальної власності шляхом проведення аукціону, були внесені вже після того, як Ялтинська міська рада визначила землекористувача земельної ділянки - позивача, зобов'язавши його згідно з вимогами ЗК України надати на затвердження проект відводу земельної ділянки для подальшого укладення договору оренди. Згідно зі статтею 8 Конституції України, Конституція має найвищу юридичну сілу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Статтею 58 Конституції України визначено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч.4 п.3 мотивувальної частині рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного Банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) № 1-рп/99 від 09.02.1999 зазначено, що норми ст.58 Конституції України можуть розповсюджуватись на юридичні особи. Не розповсюджується лише принцип у частині пом'якшення та скасування відповідальності юридичних осіб, якщо про це відсутня пряма вказівка в законі або іншому нормативно-правовому акті. Отже, приймаючі до уваги положення ст. 58 Конституції України, для вирішення питання щодо правомірності передачі земельної ділянки в користування органом місцевого самоврядування на умовах оренди, слід враховувати як дату звернення особи до органу місцевого самоврядування, так й дату розгляду такого клопотання. Тому, суд вважає помилковим застосування до земельних правовідносин, які виникли між Алупкінською міською радою і позивачем, статті 16 Закону України "Про оренду землі" в частині проведення аукціонів, оскільки дана норма набрала законної сили після виникнення між сторонами земельних відносин. Відповідно до ч.6 ст.16 Закону України "Про оренду землі" в редакції, яка діяла при подачі позивачем заявки на оренду землі, проведення відповідними органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування аукціону або конкурсу щодо набуття права оренди земельної ділянки вимагається у разі надходження двох або більше заяв (клопотань) на оренду однієї і тієї самої земельної ділянки. Таким чином, виходячи з того, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, враховуючи, що позивач є єдиною особою, яка реалізувала своє право на оренду спірної земельної ділянки, позивач має право на набуття в оренду земельної ділянки в порядку, передбаченому Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі" в редакції, яка діяла на момент звернення позивача з відповідним листом до Ялтинської міської ради. За таких обставин суд приходить до висновку що відповідачі не мають повноважень перевірки відповідності діючому законодавству договорів оренди земельних ділянок які подано їм для здійснення державної реєстрації цих договорів. В силу викладеного суд вважає, що питання землекористування земельною ділянкою вирішено відповідно до положень чинного законодавства України, а відмова відповідача, щодо державної реєстрації договору оренди земельної ділянки не ґрунтуються на діючому законодавстві. Слід зазначити, що на підставі ст.152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю та вимагати захисту прав на земельну ділянку. Судом встановлено, що законодавством України функції стосовно реєстрації договорів оренди земельних ділянок делеговані відділенням Державного підприємства “Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України із земельних ресурсів” на місцях, які є місцевими органами державної реєстрації прав. Суд також визнає безпідставним посилання відповідачів в обґрунтування відмови реєстрації договору оренди земельної ділянки на норми Закону України “Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесенні змін в деякі законодавчі акти України” від 28.12.2007, які були визнані неконституційними, на доручення Кабінету Міністрів України №7479/1/1-08 від 14.02.2008, №9010/1/1-08 від 18.02.2008, які не були оприлюднені та зареєстровані Міністерством юстиції України, на Постанову Кабінету Міністрів України від 25.02.2008 №90 “Про затвердження Порядку проведення земельних аукціонів”, яка була скасована на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення. Судом встановлено, що дії відповідача не можуть вважатися такими, що здійснені на підставі закону в межах повноважень, безсторонніми та добросовісними. За таких обставин суд вважає, що відмова відповідача Ялтинського відділу Кримської регіональної філії Державного підприємства “Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України із земельних ресурсів” у реєстрації договору оренди земельної ділянки, укладеного позивачем [INFO] з Ялтинською міською радою, є протиправною. Враховуючи, що правомірне землекористування позивачем підтверджено матеріалами справи, порушення відповідачем права позивача на оренду доведено в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що вимоги позивача, викладені в позові являються обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст.94 КАС України на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір. Під час судового засідання, яке відбулось 16.10.2008 р. були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Відповідно до ст. 163 КАСУ у повному обсязі постанову складено 21.10.2008 року. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted