Рішення адміністративного суду від 2008-04-01 00:00:00+03

[PERSON] звернувся в суд з позовом до управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області в якій просить стягнути з відповідача на його користь суму недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, за 2004, 2005, 2006, 2007 роки, як інваліду війни 2 групи, в розмірі 9524 гривні. В обгрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що він являється інвалідом війни 2 групи. Відповідно до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту " він має право на щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Проте фактично виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня йому була виплачена в наступних розмірах: в 2004 році, згідно Закону України "Про Державний бюджет" йому було виплачено 130 гривень, що на 1736 гривень менше, з розрахунку мінімальної пенсії за віком 237 гривень; у 2005 році, згідно Закону України "Про Державний бюджет", йому було виплачено 330 гривень, що на 2326 гривень менше, з розрахунку мінімальної пенсії за віком 332 гривні; у 2006 році, згідно Закону України "Про Державний бюджет", йому було виплачено 330 гривень гривень, що на 2542 гривні менше, з розрахунку мінімальної пенсії за віком 359 гривень; у 2007 році, згідно Закону України "Про Державний бюджет", йому було виплачено 360 гривень, що на 2920 гривень менше, з розрахунку мінімальної пенсії за віком 410 гривень. Починаючи з 2004 року Конституційний Суд визнає такими, що не відповідають Конституції України / є неконституційними / окремі положення Закону України "Про державний бюджет України", які зменшують виплату щорічної разової допомоги до 5 травня. Відповідно до правової позиції Рішення Конституційного Суду України від 1.12. 2004 року №20-рп пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачено Законом України №3551, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення достатнього життєвого рівня, і тому при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав. Оскільки Рішення Конституційного Суду України є обов"язковим для виконання на всій території України то відповідач, ігноруючи дане рішення і не роблячи йому перерахунок одноразової щорічної допомоги, порушує його конституційні права і свободи. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON]. повністю підтримали заявлені в позовній заяві вимоги і просили задовольнити позов. В процесі розгляду справи, в якості співвідповідача, судом було залучено головне управління праці та соціального захисту населення Чернігівської облдержадміністрації. Представник відповідачів - управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області та головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації Сутула Т.В. в судовому засіданні не визнала позовних вимог позивача і пояснила , що відповідно до ст. 95 Конституції України виключно Законом "Про Державний бюджет України" визначаються будь-які видатки держави на загально - суспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Фінансування щорічної разової допомоги до 5 травня здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2004 року №177 " Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги", передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту ". Тому нарахування та виплата допомоги позивачу Головним управлінням праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації була проведена у відповідності до Закону України "Про Державний бюджет України" на відповідні роки за рахунок коштів, які були виділені Міністерством фінансів Міністерству праці та соціальної політики на ці цілі через органи Державного казначейства. Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлений річний строк. Позивачем пропущений зазначений строк в частині вимог про стягнення грошової допомоги за 2004, 2005, 2006 роки, а тому це є підставою для відмови йому в задоволенні позову за ці роки. Рішення Конституційного Суду України від 9.07.2007 року щодо відповідності Конституції України деяких положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким положення ст.29 та п.13 ст.71 визнані неконституційними і втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення, було винесено вже після того, як позивачу було проведено виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 360 гривень в травні 2007 року. Тому на час проведення виплат позивачу ст.29 Закону України" Про Державний бюджет України на 2007 рік" була чиною. Що реалізація даного рішення Конституційного Суду України можлива лише після внесення Верховною Радою України змін до Державного бюджету України та визначення останнім джерел фінансування для вищезазначених виплат. Головне управління праці та соціального захисту населення діяло відповідно до чинного законодавства, і з його сторони відсутні протиправні дії. Відповідно до ч.3 ст.152 Конституції України, ст. 1175 ЦК України, у випадку прийняття законів, які визнаються неконституційними, шкода завдана юридичним, фізичним особам відшкодовується державою, а не її органами виконавчої влади на місцях. З урахуванням вищенаведеного просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідачів по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" щорічно, до 5 травня, інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам 1 групи - десять мінімальних пенсій за віком, 2 групи - вісім мінімальних пенсій за віком, 3 групи - сім мінімальних пенсій за віком . Копією посвідчення[PERSON]., яка є в матеріалах справи, підтверджується, що він є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни. Законами України про "Державний бюджет України" на 2004, 2005 , 2006, 2007 роки, дію частини п"ятої статті 13 закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" зупинено в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни. Оскільки згідно зі ст.95 Конституції України, виключно законом України про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загально - суспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, то суд прийшов до висновку, що виплати позивачеві грошової допомоги в розмірі передбаченому Законом України "Про Державний бюджет України" на 2004, 2005, 2006 рік не суперечать Конституції України та Бюджетному Кодексу України, оскільки вони не були визнані неконституційними. Рішенням Конституційного Суду України від 9.07.2007 року, щодо відповідності Конституції України деяких положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", положення ст.29 та п.13 ст.71 визнані неконституційними і втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення. Проте на час виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік ст.29 Закону України" Про Державний бюджет України на 2007 рік" не була визнана неконституційною, і виплата грошової допомоги позивачу була проведена відповідно до даного закону. Відповідно до ч.4 ст.17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту " особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. А позивач звернувся з позовною заявою до суду 18.02.2008 року, тобто по закінченню бюджетного року, в якому проводились видатки відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", і в якому проводилась виплата разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік, та по закінченню строку, коли він мав право звернутися за недоотриманою допомогою у відповідності до ч.4 ст.17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту ",тому відсутні правові підстави для задоволення його позовних вимог.

Результат розгляду: denied