Рішення адміністративного суду від 2008-05-19 00:00:00+03

Позивач 5.03.2008 року звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача та третіх осіб про визнання протиправним і скасування рішення суб'єкта владних повноважень. Підставою свої вимог вважає, те що вона є власником присадибної ділянки площею 0, 13 га, розташованої [ADDRESS], що підтверджується рішенням виконавчого комітету Монастирищенської міської ради від 27.03.1997 року № 73. На вказаній земельній ділянці знаходиться належний їй житловий будинок, побудований згідно з будівельним паспортом земельної ділянки, виданим їй у 1978 році. Відповідно до виданого їй плану забудови земельної ділянки та згідно із генеральним планом забудови м. Монастирище передбачено дорогу шириною 15 м, яка сполучає вул. Шевченка та вул. Черняхівського, і яка має одночасно слугувати під'їздом до її будинку. По сусідству із нею знаходяться земельні ділянки [PERSON] ([ADDRESS]) та [PERSON] ([ADDRESS]), в складі яких знаходяться і ті земельні ділянки, що заплановані під дорогу від вул. Шевченка до вул. Черняхівського і мали б перебувати у комунальній власності. Оскільки, проїзду до її будинку через земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] фактично не має, вона тимчасово користувалась іншим проїздом шириною 3,5 м через водоохоронну зону ставу № 1 по вул. Шевченка. Іншого проїзду до її будинку немає. У 2007 році [PERSON] самовільно захопив водоохоронну зону ставу та перекрив проїзд до її будинку. Для врегулювання цього спору вона звернулася до Монастирищенської міської ради, виконавчим комітетом якої, прийняте рішення від 26 липня 2007 року № 190 «Про створення під'їзду до житлового будинку [PERSON] із вул. Шевченка», пунктом 1 якого [PERSON] зобов'язано звільнити самовільно захоплену водоохоронну зону. Другим пунктом вказаного рішення їй надано дозвіл на створення за власні кошти під'їзду до житлового будинку [ADDRESS] з вул. Шевченка через присадибні ділянки [PERSON] та [PERSON] при їхній добровільній згоді. Пунктом 3 цього ж рішення до облаштування під»їзду їй надано дозвіл на під'їзд до свого будинку через водоохоронну зону ставу № 1 по вул. Шевченка. На даний час [PERSON] звільнив проїзд до її будинку через водоохоронну зону і спору між нами з цього питання немає. Однак, пункт 2 рішення виконавчого комітету Монастирищенської міської ради від 26 липня 2007 року № 190 породжує між нею і [PERSON] та [PERSON] інший спір з приводу облаштування проїзду за рахунок земельних ділянок, якими вони користуються. Рішення відповідача в цій частині вона вважає протиправним із таких підстав. В пункті 2 оскаржуваного рішення виконавчого комітету Монастирищенскьої міської ради зазначено: «Надати [PERSON] дозвіл на створення … під'їзду… через присадибну ділянку [PERSON] та [PERSON] при їхній добровільній згоді». Отже, в цій частині рішення постановлене під умовою, тобто є неконкретним і практично не вирішує питання щодо створення проїзду до її будинку. Рішення відповідача про створення під'їзду до її будинку прийняте при умові згоди суміжних землекористувачів [PERSON] та [PERSON], які однак, всупереч вимогам ст. 159 Земельного кодексу України, як зацікавлені сторони, не були повідомлені відповідачем про час і місце розгляду спору. Рішення щодо створення проїзду за рахунок їхніх земель з ними не погоджувалось. Таким чином, замість вирішення спору відповідач породив нові спірні відносини між нею та сусідами. Дорога від вул. Шевченка до вул. Черняхівського, передбачена планом забудови м. Монастирище, отже, земельна ділянка, на якій планується будівництво цієї дороги, повинна залишатися у комунальній власності і не може бути передана у приватну власність, оскільки, це прямо заборонено п. «а» ч. 3 ст. 83 Земельного кодексу України. Якщо ж ця земельна ділянка з вини відповідача все - таки була передана у власність чи користування [PERSON] та [PERSON], то відповідач зобов'язаний вирішити питання про припинення прав на землю згідно із ст. ст. 140, 141 Земельного кодексу України мотивів суспільної необхідності, а не покладати узгодження цього питання на неї. Просить визнати протиправним та скасувати пункт 2 рішення виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області від 26 липня 2007 року № 190 «Про створення під'їзду до житлового будинку [PERSON] із вул. Шевченка», зобов'язати відповідача - Монастирищенську міську раду Черкаської області вирішити питання створення під'їзду до її будинку [ADDRESS] відповідно до вимог Земельного кодексу України та згідно із генеральним планом забудови м. Монастирище Черкаської області. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задоволити та пояснила, що земельна ділянка, по якій повинна бути створена дорога передача частково у користування третіх осіб [PERSON],[PERSON] та частина знаходиться у приватній власності її дочки [PERSON], акт погодження меж якій підписала добровільно. У судовому засіданні представник відповідача заперечення на позов підтримала повністю, згідно яких, розглянувши позовну заяву [PERSON] про визнання протиправним і скасування рішення суб'єкта владних повноважень вважають її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з наступних причин. Позивач не є власником земельної ділянки площею 0,13 га [ADDRESS], як зазначено в позовній заяві, а являється лише землекористувачем, так як вищезгадана ділянка не приватизована. Домоволодіння [PERSON] зареєстровано саме [ADDRESS] не по вул. Шевченка. Відповідно до генерального плану забудови м. Монастирище, який затверджувався у 1987 році передбачено на перспективу дорогу в межах червоних ліній шириною 15 м, яка буде сполучати вул. Шевченка з вул. Черняховського. Проте, при виготовленні Державних актів на право приватної власності на земельні ділянки громадянам, які проживають по вул. Мічуріна ([PERSON], [PERSON] та інші) відділ містобудування, архітектури житлово-комунального господарства даючи висновки на підставі ст. ст. 12,13,14 Закону України "Про планування та забудову територій" від 28.07.2006 та 30.01.2007 роках про наявність обмежень прав на використання земельної ділянки зазначив лише червону лінію (ширина вул. Мічуріна), яка становить 15 м і не передбачив, що через земельні ділянки вищезгаданих громадян на перспективу передбачена дорога шириною 15 м. Адже саме ця дорога відповідно до листа начальника відділу містобудування та архітектури РДА Мокренка М.П. від 23.04.07 за № 12 має слугувати під'їздом і до садиби [PERSON] Так склалося історично, що земельна ділянка, на якій побудувалася [PERSON] та дочка [PERSON] (надалі [PERSON]) відносилася до одного масиву і під'їзд до домоволодінь здійснювався із вул. Мічуріна. На протязі тридцяти років [PERSON] користувалася під'їздом до свого домоволодіння з вул. Мічуріна, а згодом через земельну ділянку дочки надавши її можливість побудуватися. Стосовно розподілу земельних ділянок та встановленню меж дороги, яка передбачена у її будівельному плані на перспективу, [PERSON] до міської ради ніколи не зверталася. Отже, з вищевикладеного можна зробити висновок, що тридцять років питання щодо дороги чи під» їзду не піднімалося, а значить позивача влаштовував під'їзд із вул. Мічуріна через земельну ділянку дочки [PERSON]. Також хочеться звернути увагу на той факт, що у будівельному плані дочки [PERSON]- [PERSON]. довжина садиби становить 64 м, а при виготовленні Державного акту на право власності вона збільшилася на 8,91 м за рахунок передбачуваної дороги. У акті погодження межових знаків від 9 вересня 2005 року [PERSON] погодила межу [PERSON], а значить свідомо дала згоду на те, щоб частина дороги, яка передбачена на перспективу перейшла у власність дочки. Мабуть позивач не хотів псувати своїх родинних відносин. [PERSON] на протязі 30 років не заперечувала проти того, щоб [PERSON] та [PERSON] в повному обсязі обробляли надані в користування земельні ділянки. Адже при створенні вулиці шириною 15 м будуть порушені та задіяні інтереси як [PERSON] так і [PERSON] та дочки [PERSON]. тому, що при нарізанні вулиці необхідно підсипати рів висотою 3 м, зрізати зелені насадження, вилучати земельні ділянки з користування та власності вищезгаданих громадян. Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України підстав для припинення права користування земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] немає. У ст. 147 даного кодексу примусове відчуження земельної ділянки з метою суспільної необхідності не передбачає примусове вилучення земельної ділянки для створення дороги. До земельної ділянки позивача, як і до інших ділянок є прохід попід водоохоронну зону ставу, що знаходиться поруч. Тому для уникнення спору між сусідніми землекористувачами на основі акту комісії від 19.06.2007 року виконавчим комітетом міської ради прийнято рішення від 26 липня 2007 року за № 190 "Про створення під'їзду до житлового будинку [PERSON] із вул. Шевченка" де у п. З зазначено, що до моменту облаштування під'їзду надати [PERSON] дозвіл на під'їзд до житлового будинку через водоохоронну зону шириною 3,5 м ставу № 1 по вул. Шевченка. Просять відмовити [PERSON] у позовних вимогах щодо визнання протиправним та скасування п. 2 рішення виконавчого комітету міської ради від 26 липня 2007 року № 190 "Про створення під'їзду до житлового будинку [PERSON] із вул. Шевченка та зобов'язанні створення проїзду до житлового будинку [ADDRESS], відповідно до вимог Земельного кодексу України та згідно з генеральним планом забудови м. Монастирище. Крім цього, пояснила, що встановлення проїзду відповідно до генерального плану забудови м.Монастирища є неможливим, оскільки, встановлення дороги у вказаному місці буде суперечити діючим, на сьогоднішній час, вимогам пожежної безпеки, враховуючи забудову земельних ділянок по які планувалося проведення дороги. Третя особа на стороні відповідача - [PERSON], вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, оскільки, не погоджується на створення дороги через земельну ділянку, яка передана йому у користування. При прийнятті рішення, яке є предметом спору справи, присутнім не був. Третя особа на стороні відповідача - [PERSON] вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, оскільки, не погоджується на створення дороги через земельну ділянку, яка передана їй у користування. При прийнятті рішення, яке є предметом спору справи, присутньою не була. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного: - в частині визнання протиправним та скасування п.2 рішення виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області від 26 липня 2007 року № 190 «Про створення проїзду до житлового будинку [PERSON] із вул.Шевченка» підлягає задоволенню виходячи із наступного: - у відповідності до ст.ст.12, 146 ЗК України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення питання проїзду до земельної ділянки, його встановлення, виділення для вказаної цілі земельної ділянки в межах м.Монастирище належить до компетенції Монастирищенської міської ради; - згідно ЗК України громадяни мають право звернутися із заявою до відповідача про вирішення вказаного питання; - оскільки, п.2 рішення виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області від 26 липня 2007 року № 190 «Про створення проїзду до житлового будинку [PERSON] із вул.Шевченка» на позивача покладено обов»язок, який не належить до його компетенції, тому суд вважає, що рішення у цій частині підлягає визнанню протиправним та скасуванню на підставі ч.1 ст.21 ЦК України; - в частині зобов'язання Монастирищенської міської ради Черкаської області вирішити питання створення проїзду до будинку [PERSON] [ADDRESS] відповідно до вимог Земельного кодексу України та згідно із генеральним планом забудови м. Монастирище Черкаської області позов підлягає задоволенню виходячи із наступного: - в частині створення проїзду відповідно до вимог Земельного кодексу України підлягає задоволенню, оскільки вирішення цього питання, передбачається даним нормативно-правовим актом; - в частині відповідно до плану забудови м.Монастирище, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки, позивачем не надано суду належних доказів можливості створення даного проїзду відповідно плану на час розгляду справи. Суд вважає за можливе звільнити сторони від сплати судових витрат на підставі ч.1 ст.88 КАС України. На підставі викладеного та

Результат розгляду: granted