Рішення адміністративного суду від 2008-04-11 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Просить визнати бездіяльність відповідача щодо невиплати йому пенсійних виплат у розмірах, що передбачені ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та зобов»язати відповідача провести перерахунок пенсії, починаючи з 01.01.2007 року з урахуванням положення вказаного Закону. Вимоги мотивує тим, що має статус дитини війни, а відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни” має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, але відповідач дану норму Закону ігнорує і нарахування та виплату у відповідному розмірі не проводить. Під час судового розгляду справи за клопотанням позивача залучено в якості другого відповідача управління Пенсійного фонду України в Богунському районі м.Житомира. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представники відповідачів позов не визнали, просили залишити його без задоволення, надали письмові заперечення проти позову. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач, [PERSON], є дитиною війни, що підтверджується відповідним посвідченням. Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком. Проте, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік” дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було обмежено: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищувались в меншому ніж визначено Законом розмірі і лише інвалідам. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року по справі №1-29\2007 були визнані неконституційними положення п.12.ст.71 та ст.111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо таких обмежень, а, отже, з цього часу відновлено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в повному обсязі. Відповідно до пункту 5 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв»язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними. Судом встановлено, що всупереч рішенню Конституційного Суду України Управлінням Пенсійного фонду України в Богунському районі міста Житомира, де позивач перебуває на пенсійному обліку, вказана надбавка позивачу не виплачувалась, його заява з цього питання Управлінням Пенсійного фонду України в Богунському районі міста Житомира залишена без задоволення. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», якщо акти (закони та інші правові акти Верховної Ради України, акти Президента України, акти Кабінету Міністрів України, правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим) або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Оскільки в даному випадку йдеться про підвищення пенсії, належним відповідачем є Управління Пенсійного фонду України в Богунському районі міста Житомира, де позивач перебуває на обліку як пенсіонер. На підставі викладеного і

Результат розгляду: partial