Рішення адміністративного суду від 2008-04-22 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно даних ВДАІ з обслуговування адміністративної території Бериславського району при УДАІ УМВС України в Херсонській області , відповідач має в користуванні (приватній власності) автомобіль: марка: Г-53, держномер: [NUMBER], об'єм двигуна 4250, рік випуску 1983, останній строк проходження технічного огляду в 2001 році. У відповідності до статей 1,2,3,5 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" відповідач є платником даного податку і йому нараховано до сплати 319 грн. податку на рік. На підставі ст. 6 Закону просив стягнути з відповідача 957 гривень заборгованості податку з власників транспортних засобів за три попередні роки. Представник позивача Данищук С.Ю. в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав, з підстав зазначених у заяві. Судом встановлено, що відповідач є власником автомобіля Г-53, держномер: [NUMBER], об'єм двигуна 4250, рік випуску 1983, останній строк проходження технічного огляду в 2001 році. (а.с. 4). У відповідності до ст.1 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" (далі по тексту - Закону) платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до ст. 2 цього Закону є об'єктами оподаткування, фізичні особи - власники транспортних засобів повинні сплачувати податок з власників транспортних засобів перед технічним оглядом щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому проводиться технічний огляд. Транспортний засіб Г-53, власником якого є відповідач, є об'єктом оподаткування даного Закону. Позивачем правомірно визначено розмір податку, який повинен щорічно сплачувати відповідач згідно ст. 3 Закону у сумі 319 гривень. У відповідності до ч.1 ст. 5 Закону податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. Згідно ч.6 ст. 5 Закону у разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться. За ч. 5,6 ст.6 Закону сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. За транспортні засоби, придбані протягом року, крім тих, що вперше реєструються в Україні, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Згідно п.п. 5.4.1 п.5.4 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-ІІІ (далі по тексту - Закон № 2181) узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків. У відповідності до п.п. 4.2.1 п.4.2 ст.4 Закону № 2181 якщо згідно з нормами цього пункту сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого податкового зобов'язання та має право на оскарження цієї суми у порядку, встановленому цим Законом. Згідно п.п. 4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону № 2181 контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо: г) згідно з законами з питань оподаткування особою, відповідальною за нарахування окремого податку або збору (обов'язкового платежу), є контролюючий орган. У відповідності до абзацу 2 п.п.5.3.1 п.5.3 ст. 5 Закону № 2181 у разі, коли відповідно до закону, контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки, визначені у законі з відповідного податку, а за їх відсутності - протягом тридцяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення про таке нарахування. Оскільки відповідач не проходив технічний огляд автомобіля з 2001 року, то згідно Закону в нього не виникло зобов'язання сплатити податок з власників транспортних засобів, а позивач не надсилав відповідачу повідомлення про нарахування даного податку, яке б відповідало вимогам п.6.1 Закону № 2181. Позивач також не надсилав відповідачу першої та другої податкових вимог про необхідність сплатити податок, що передбачено п. 6.2 Закону № 2181. За статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином позивач передчасно звернувся до суду з даним адміністративним позовом, не надавши при цьому доказів виникнення податкового боргу у відповідача та вжитих ним заходів, передбачених Законом № 2181 щодо погашення зобов'язань відповідача перед бюджетом по сплаті податку з власників транспортних засобів, а тому заявлений позивачем адміністративний позов задоволенню не підлягає як безпідставний та необґрунтований. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied