Рішення адміністративного суду від 2008-10-28 00:00:00+02

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось управління Пенсійного фонду України у Придніпровському районі міста Черкаси до фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON] про стягнення заборгованості зі збору на обов'язкове пенсійне страхування за період з 01.01.2005 року по 30.03.2005 року на суму 236 грн. 82 коп.. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та пояснив наступне. [PERSON] (далі - Відповідач) зареєстрована, як суб'єкт підприємницької діяльності в Управлінні Пенсійного фонду України згідно заяви та є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Страхові внески до Пенсійного фонду є встановленим державою обов'язковим платежем. Збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування платники сплачують до Пенсійного фонду України в установлені строки та в повному обсязі. Даного зобов'язання відповідачем як приватним підприємцем у період з 01.01.2005 року по 30.03.2005 року зроблено не було. Сума заборгованості зі збору на обов'язкове пенсійне страхування за період з 01.01.2005 року по 30.03.2005 року становить 236 грн. 82 коп. Відповідач у судовому засіданні позову не визнав, посилаючись на те, що дії позивача є незаконні та ним пропущено термін позовної давності. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов необхідно задоволити із слідуючих підстав. Відповідач зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, обрав особливі умови оподаткування - фіксований податок, відповідно до Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ” від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058) зареєстрований як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Пунктом третім статті 11 Закону №1058 встановлено, що загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Відповідно до п.4 п.8 Прикінцевих положень Закону №1058 фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, придбання спеціального торгового патенту), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом у фіксованому розмірі. Закон України «Про внесення змін до Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян"» від 13 лютого 1998 року №129/98-ВР, регулює питання оподаткування суб'єктів малого підприємництва. Згідно з вимогами пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян"», якими встановлено, що до внесення відповідних змін до порядку здійснення відрахувань на державне пенсійне страхування громадянами-підприємцями, що сплачують фіксований податок, 10 відсотків від сум цього податку, що надійшли до відповідного місцевого бюджету, перераховуються до Пенсійного фонду України, а 90 відсотків від сум фіксованого податку, що надійшли до місцевого бюджету, спрямовуються на потреби територіальної громади за визначеними нею напрямами, не звільняють суб'єктів малого підприємництва, які сплачують фіксований податок, від сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Однак в період часу з 23.12.2004 року по 22.03.2005 року діяв Закон України „ Про державний бюджет України на 2005 рік". Відповідно ст. 45 даного Закону було установлено на 2005 рік фіксований розмір страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування для фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок) та членів сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, у розмірі мінімального страхового внеску, визначеного Законом України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, зазначені особи зобов»язані сплатити за перший квартал 2005 року (з 01.01.2005 по 30.03.2005 включно) фіксований страховий внесок у сумі 83 грн. 84 коп. за січень та лютий 2005 року та 81 грн. 14 коп. за 30 днів березня. При цьому Законом України №1058 також визначено, що фізичні особи - суб»єкти підприємницької діяльності які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок) та членів сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом у фіксованому розмірі. З 14 квітня 2006 року набрав чинності Закон України "Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - І кварталу 2005 року" № 3583 від 16.03.2006 року, яким врегульовано питання сплати фіксованої ставки на рівні різниці між частиною єдиного або фіксованого податку, що не надійшли до Пенсійного фонду. 06 серпня 2008 року головним спеціалістом управління Пенсійного фонду України в Придніпровському районі м.Черкаси, Плахотнім М.М. була проведена перевірки повноти нарахування та сплати фіксованого розміру страхового внеску за І квартал 2005 року суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON], про що складено акт №1995. Перевіркою встановлено, що відповідно до п.4 ч.8 Прикінцевих положень Закону №1058, абз.7 п.8 ст. 45 Закону України «Про Державний бюджет на 2005 рік», п.2 ст. 48, п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших законодавчих актів України», Закону України «Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - I кварталу 2005 року» від 18.09.2006 року №3583 (далі - Закон №3583), на підставі даних державної податкової інспекції, відповідач зобов'язаний сплатити кожен місяць І кварталу 2005 року фіксований страховий внесок, розрахований як різниця між встановленою ставкою внеску (83 грн. 84 коп. за січень та лютий 2005 року та 81 грн. 14 коп. за 30 днів березня.) та єдиного чи фіксованого податків, яка згідно Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» №727/98 від 03 липня 1998 року та Закону України «Про внесення змін до Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок громадян» становить 42% (єдиний податок) та 10% (фіксований податок). За результатами перевірки відповідачу донараховано 236 грн. 82 коп. страхових внесків (248 грн. 82 коп. фіксований розмір страхового внеску мінус 12 грн. частина фіксованого податку, яка б мала надійти до Фонду), та виставлена вимога №Ф-1995у від 06.08.2008 року про сплату донарахованих сум внесків. Акт перевірки разом з вимогою направлений відповідачу рекомендованою кореспонденцією та отриманий ним 16 серпня 2008 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштової кореспонденції. Відповідач вимогу не оскаржив, донараховані страхові внески добровільно не сплатив. Згідно п.3 ст. 106 Закону №1058, розділу 8 Інструкції №21-1 територіальний орган Пенсійного фонду України надсилає страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки. Оскільки в установлений десятиденний строк відповідач борг не сплатив, то відповідно до пп. 3.8 п.3 ст. 106 Закону №1058 позивач має право вимагати стягнення з відповідача зазначеного боргу. Твердження відповідача про незаконність дій позивача суд вважає безпідставними, оскільки позивач проводячи перевірку та складаючи акт №1995 від 6 серпня 2008 року про донарахування фіксованого розміру страхових внесків та виставлення вимоги про сплату боргу діяв відповідно до Закону України №1058, Інструкції «Про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за №64/8663, Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» Закону України «Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - I кварталу 2005 року» №3583 від 18.09.2006 року. Що стосується терміну позовної давності, то відповідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з матеріалів справи позивач дізнався про те, що відповідач має заборгованість перед Фондом зі збору на обов»язкове пенсійне страхування за перший квартал 2005 року, тільки 6 серпня 2008 року після проведення відповідної перевірки, таким чином строк звернення до суду ним не пропущено. Тому суд вважає доведеним право позивача на стягнення з [PERSON] заборгованості зі сплати страхових внесках до Пенсійного фонду України у розмірі 236 грн. 82 коп. за період січня - березня 2005 року. Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності виплат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягає.

Результат розгляду: granted