Рішення адміністративного суду від 2008-04-04 00:00:00+03

Позивач звернулася в суд із зазначеними позовами вказуючи, що є учасникм війни і згідно із ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», має право на одноразову грошову допомогу, яка виплачується щорічно до 5 травня в розмірі 3-х мінімальних пенсій за віком. Однак всупереч вимог ст. 2 зазначеного закону та ст. 22 Конституції України, грошова допомога за 2005-2007 роки виплачувалась не в повному обсязі. Так, в 2005 і 2006 роках було виплачено 50 грн., а в 2007 р. - 55 грн.. Враховуючи, що мінімальний розмір пенсій за віком у 2005 р. - 332 грн., у 2006 р. - 359 грн., у 2007 р. 410.06 грн., то належало виплатити виходячи з 3-х мінімальних розмірів пенсій, у 2005 р. 996 грн., у 2006 р. 1077 грн., у 2007 р. 1230.18 грн., однак виплачено значно менше, недоплата становить за 3 роки 3148.18 грн., які вона просить стягнути з відповідача, визнавши його дії неправомірними. У судове засідання позивач не з”явилася, вказавши в позовній заяві про підтримання позову та слухання справи без неї. Представник управління праці і соціального захисту населення Волочиської РДА у судове засідання не з”явився, подавши заяву про відмову в задоволенні позову та слухання справи у його відсутності, крім того вказує, що позивач пропустила строки звернення до суду і наполягає на їх застосуванні. З дотриманням вимог ст.122 ч.3 КАС України, справа слухається в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що позивач є учасником війни, що підтверджується ксерокопіями посвідчень. Згідно ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, щорічно до 5 травня, учасникам війни повинна була виплачуватися разова грошова допомога у розмірі 3-х мінімальних пенсій за віком. Мінімальна пенсія за віком складала у 2005 р. - 332 грн., у 2006 р. - 359 грн., у 2007 р. - 410.06 грн.. Таким чином, суми виплат повинні були складати: у 2005 р. - 996 грн., у 2006 р. - 1077 грн.., у 2007 р. - 1230.18 коп., а всього 3303.18 грн. Однак Законом України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» грошова допомога не виплачувалась, а законами про державні бюджети на 2005 -2007 роки, розміри допомоги зменшувались, позивачем отримано в 2005 - 2006 роках - по 50 грн., в 2007 р. - 55 грн., з чого вбачається, що їй недоплочено допомоги в сумі 3148.18 грн. (3303.18 грн. - 155 грн.). Згідно рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р. (справа про соціальні гарантії громадян), визнано неконституційними положення ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», за якою виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам війни здійснюється у розмірі 55 грн.. Таким чином, вимоги позивача про стягнення недоплаченої разової грошової допомоги за 2007 рік є обгрунтованими і в цій частині позов підлягає задоволенню в сумі по 1175.18 грн. (410.06 х 3 - 55 грн. отриманої допомоги), а в задоволенні позовних вимог про визнання дій неправомірними необхідно відмовити, оскільки управління проводило виплати відповідно до законів про Державні бюджети на кожен рік. Що стосується вимог позивача по виплаті таких допомог за 2005 - 2006 роки, то враховуючи, що позивач пропустила строки звернення до адміністративного суду, не наполягає на їх поновленні, відповідач наполягає на їх застосуванні, тому в задоволенні вимог позивача про виплату допомог за вказані роки необхідно відмовити.

Результат розгляду: granted