Рішення адміністративного суду від 2008-05-07 00:00:00+03

Позивач звернулась з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що вона проживає в м.Овручі та працює з 1987 року в Овруцькому РЦЗ . Має статус потерпілої особи від Чорнобильської катастрофи 3 категорії. Син позивачки - [PERSON], має статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи. За період з 01.01.2005 року по 30.12.2007 року відповідачами їй не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст. ст. 37 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та не були виплачені кошти у повному обсязі, передбачені ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» її дитині, що призвело до порушення її прав. Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення (ст.39) позивач визначив в розмірі 25900,00 грн., за допомогу у зв»язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва (ст.37) - 10360,00 грн. Посилається на те, що вона отримувала відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивач проживає в [ADDRESS]. З 02.01.2003 року працює в Овруцькому РЦЗ. Позивач має статус потерпілої особи від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням. Син позивача - [PERSON], має статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням. Згідно ст. 37 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати. Позивач та її син, проживаючи в м.Овручі Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, є потерпілими від аварії на ЧАЕС і повинні були отримувати вказану допомогу в зазначеному розмірі щомісяця, проте у вказаний позивачем період, вона виплачувалась частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, що вбачається із довідки № 04-197 від 29.01.2008 року, тобто, права позивача були порушені. Згідно ст.39 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати щомісяця. Проте вказана доплата виплачувалась у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі, як це вбачається із довідки № 04-196 від 29.01.2008 року. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Кодекс адміністративного судочинства передбачає річний строк звернення до суду за відновленням порушених прав. Заборгованість по ст.39 Закону підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України „Про оплату праці” є складовою структури заробітної плати. Однак, дію абзацу третього частини першої статті 39 було зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N 3235-IV( 3235-15 ) від 20.12.2005 рік. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом N 489-V ( 489-16 ) від 19.12.2006 і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від 09.07.2007. Дію абзацу 3 частини 1 ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 2006 рік зупинено згідно Закону № 3235-15 від 2-.12.2005 року, а на 2007 рік зупинено згідно Закону № 489-16 від 19.12.2006 року і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 від 09.07.2007. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», якщо акти (закони та інші правові акти Верховної Ради України, акти Президента України, акти Кабінету Міністрів України, правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим) або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. З врахуванням викладеного вище та розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу, а саме: розмір мінімальної заробітної плати у спірний період становив: з 1 січня 2005 року 262 грн., з 1 квітня 2005 р- 290 грн., з 1 липня 2005 р.- 310 грн., з 1 вересня 2005 року - 332 грн., з 1 січня 2006 року - 350 грн., з 1 липня 2006 р.- 375 грн., з 1 грудня 2006 року 400 грн., з 1 липня 2007 року - 440 грн., з 1 жовтня 2007 року - 460 грн. Заборгованність перед позивачем у спірний час за ст.39 Закону становить: · січень 2005 року - березень 2005 року = 1572 грн. (262 грн. х 2 х 3 міс.), · квітень 2005 року - червень 2005 року = 1740 грн. (290 грн. х 2 х 3 міс.) · липень 2005 року - серпень 2005 року = 1240 грн. (310 грн. х 2 х 2 міс.), · вересень 2005 року - грудень 2005 року = 2656 грн. (332 грн. х 2 х 4 міс.), · липень 2007 року -вересень 2007 року = 2640 грн. (440 грн. х 2 х 3 міс.) · жовтень 2007 року-грудень 2007 року = 2760 грн. (460 грн. х 2 х 3 міс.) а всього 12608 грн. - 189 грн. (отриманих по ПКМ України) = 12419 грн. Всього заборгованість (ст.39) складає 12419 грн. Заборгованість перед позивачем у спірний час за ст.37 Закону складає: -- за липень-вересень 2007 року = 1056 грн.(440 грн. х 40% х 2 чол. х 3 міс.) -- за жовтень-грудень 2007 року = 1104 грн.(460 грн. х 40% х 2 чол. х 3 міс.), а всього: 1056 грн. + 1104 грн. - 25,20 грн.(отриманих по постанові КМУ) = 2134,80 грн. Всього заборгованість складає (ст.37) 2134,80 грн. Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з нього.

Результат розгляду: partial