Рішення адміністративного суду від 2008-04-17 00:00:00+03

У серпні 2007 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому, посилаючись на порушення відповідачем положень Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та інших нормативних актів, просив стягнути Управління праці та соціального захисту населення Таращанської РДА заборгованість суми грошової допомоги на оздоровлення за 2004-2006 роки в розмірі 2698,30 грн. Постановою Таращанського районного суду Київської області від 29 серпня 2007 року заявлений позов задоволено частково: з Управління праці та соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації Київської області на користь [PERSON]. присуджено до стягнення заборгованість грошової допомоги на оздоровлення за 2005 рік у сумі 1238,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON]., вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Таращанського районного суду Київської області від 29 серпня 2007 року в частині відмови у задоволенні позову і задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Заслухавши суддю-доповідача та, перевіривши доводи апеляції наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст.ст.198 ч.1 п.3, 202 ч.1 п.4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено річний строк для звернення до суду з вимогами про стягнення грошової допомоги за 2003, 2004 роки, оскільки його слід обчислювати з моменту здійснення виплати такої допомоги. Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що річний строк звернення до суду з вимогою про стягнення грошової допомоги за 2005 рік позивачем також пропущено, проте поновив його та задовольнив вимоги позивача в цій частині. Разом з тим, колегія суддів вважає помилковою відмову у задоволенні вимог за 2006 рік виходячи з наступного. Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам III групи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Колегією суддів встановлено, що виплата допомоги на оздоровлення за 2006 рік була здійснена позивачу 18.10.2006р. в сумі 90 грн., тобто у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р. №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Враховуючи, що виплата грошової допомоги відбулася 18.10.2006р., позивач про порушення свого права на отримання такої допомоги за 2006 рік дізнався відповідно 19 жовтня 2006 року, а звернувся до суду 1 серпня 2007 року, тобто у строк, передбачений ч.2 ст.99 КАС України. Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення грошової допомоги за 2006 рік. Судовою колегією при прийняття рішення також береться до уваги, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зміст законів України, якими встановлюються розміри мінімальних заробітних плат, свідчить про відсутність будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи». Тому, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постанова КМУ №562. За таких обставин, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент здійснення виплати - 375,00 грн. - та отриманих позивачем 90,00 грн., на його користь підлягає стягненню з Управління праці та соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації Київської області недоотримана сума допомоги на оздоровлення за 2006 рік в розмірі 1410,00 грн. На підставі викладеного та,

Результат розгляду: partial