Рішення адміністративного суду від 2008-04-16 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання неправомірною відмову УПСЗН м.Докучаєвська у виплаті одноразової грошової допомоги за 2006-2007 роки та стягнення недоотриманих сум. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що він є інвалідом третьої групи в зв'язку з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і у відповідності до ст.7 Закону України " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року № 3551-Х11 ( далі Закон) має статус інваліда війни. У відповідності до ч.5 ст.13 Закону, щорічно до 05 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі - сіми мінімальних пенсій за віком У відповідності до вказаної статті УПСЗН зобов'язано йому виплатити разову допомогу за 2006-2007 роки в вказаному розмірі. Докучаєвське УПСЗН в 2006 році йому виплатило 270 грн, а за 2007 рік виплата не проводилась. Просить суд визнати дії Докучаєвського УПСЗН неправомірними в частині відмови виплати йому одноразової допомоги та стягнути з відповідача недоплачені сум за 2006-2007 роки. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі , надавши пояснення, аналогічні тим, що зазначені у позові. Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Докучаєвської міської ради у судове засідання не з'явилася, надавши заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, надавши до суду письмові заперечення проти позову, пославшись на те, що управління праці та соціального захисту населення Докучаєвської міської ради (Далі УПСЗН ), є юридичною особою, здійснює свою діяльність на підставі Положення, затвердженого рішенням Докучаєвської міської ради від 26.06.2002 року № 1У/11-40, та є структурним підрозділом, підзвітним і підконтрольним Головному управлінню праці та соціального захисту населення є головним розпорядником бюджетних коштів, які розподіляє та перераховує на рахунок підвідомчих установ для виконання державних програм по соціальному захисту населення. Підвідомче головному управлінню, УПСЗН є бюджетною установою, яка за своїми функціями здійснює виплату одноразової грошової допомоги до 9 травня відповідно до діючого законодавства в межах затверджених кошторисом асигнувань на зазначені виплати. Міністерство праці та соціальної політики України відповідно до законів України про Державний бюджет на відповідний рік є головним розпорядником коштів за програмою „Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни”. Слід визнати, що разова грошова допомога проводиться у відповідності до розділу 111 Закону України „ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, де зазначені розміри грошової допомоги відповідним категоріям громадян, які передбачені статтею 29 Закону України „Про державний бюджет України” на відповідний рік. Статтею 71 п.13 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік” з метою проведення окремих норм законів у відповідності із цим законом, зупиняється дія частини п'ятої статей 12,13,14 та 15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Згідно ст.ст.13,17-1 Закону виплата разової грошової допомоги встановлена щорічно до 5 травня. Особи які не мали змоги отримати зазначену допомогу до 5 травня мають право звернутись за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року., в якому здійснюються виплати допомоги.. Конституційний суд України своїм рішенням від 09.07.2007 року № 6 рп/2007 визнав ст.29 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік”, неконституційним. Заявник отримав належну йому грошову допомогу до липня поточного року. Оскільки рішення Конституційного Суду України оприлюднене 12 липня 2007 року п.3 якого зазначено, що положення ст.71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік, визнаний неконституційним, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення воно не може бути застосовано до правовідносин, які виникли до його прийняття. Вважають, що в позові [PERSON] необхідно відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши заперечення відповідача, письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач згідно посвідчення [NUMBER], виданого 17.02.2006 року, є інвалідом 3 групи і відповідності до ст.7 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, належить до інвалідів війни. У відповідності до ч.5 ст.13 Закону №3551-Х11, щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам 111 групи -сім мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ст.82 Закону України " Про державний бюджет України на 2006 рік" розмір мінімальної заробітної плати становив з 01.01.2006 року-350 грн. на місяць, з 01.07.2006 року - 375 грн., з 01.12.2006р.-400 грн.. Відповідно до ст.76 Закону України " Про державний бюджет України на 2007 рік, розмір мінімальної заробітної плати становив з 01.01.2007 року-400 грн. на місяць, з 01.04.2007 року - 420 грн., з 01.07.2006р.-440 грн.., з 01.10.2007р.-460 грн.. Відповідно до п.13 ст. 71 ЗУ " Про Державний бюджет України на 2007 рік", зупинена на 2007 рік дія частини п'ятої ст..ст.12,13,14,15 ЗУ " Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" в частині визначення розміру виплат щорічної разової допомоги. Однак рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року п.30 ст.71 ЗУ " Про Державний бюджет України на 2007 рік" визнано неконституційним. Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист неприпустимості обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішенні Конституційного Суду України зазначалось, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається( рішення Конституційного Суду України від 06.07.99 № 8-рп/99, від 20.03.2002р. № 5-рп/2002, від 17.03.04р.№ 7-рп/2004р., від 01.12.2004р. № 20-рп/2004р). Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Позивачеві 20.04.2006р.було виплачено 270 грн., а 19.04.2007р.- 300 грн.. З урахуванням отриманих позивачем сум та розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виплати, на користь позивача: - за 2006 рік підлягає стягненню сума в розмірі 2180грн..із розрахунку (350х7-270грн); - за 2007 рік підлягає стягненню сума в розмірі 2640 грн. - ( 420х7-300грн) З урахуванням отриманих позивачем сум 570 грн за 2006, 2007рр. та розміру мінімальної заробітної плати ,встановлених на момент виплати , на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі : за 2006р- 2180 грн., 2007р.-2640 грн.., а всього 4820 грн.. Управління праці та соціального захисту населення має статус юридичної особи, діє на підставі Положення, розробленого відповідно до Типового, що затверджене постановою КМУ від 29.09.2000 року № 1498 і в спірних правовідносинах є суб'єктом, який виконує делеговані повноваження органами виконавчої влади. Відповідно до постанови КМУ від 04.03.2002р. №256, якою затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій , виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення ( далі - головні розпорядники коштів). Таким чином, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету. Відповідно до Постанови № 256 у управлінь праці та соціального захисту населення з'явився обов'язок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо, зокрема, пільг громадянам , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 29.10.2003 року у зв'язку із внесенням змін до наведеної постанови згідно з постановою КМУ від 29.10.2003року № 1687. Статтею 63 спеціального Закону фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України. На підставі викладеного, ст. 7,13 ЗУ " Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту",

Результат розгляду: granted