Рішення адміністративного суду від 2008-11-03 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, посилаючись на те, що він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням [NUMBER], виданим Первомайським МВК в Луганській області від 20.08.1996 р. Згідно п.18 ст.12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він звільняється від сплати прибуткового податку з усіх одержуваних доходів. Однак, працюючи на ДП “Первомайськвугілля” на підставі безстрокового трудового договору, відповідач йому нараховує та утримує прибутковий податок. Він звернувся 11.03.2008 р. з заявою до головного бухгалтера ДП “Первомайськвугілля” про припинення утримання прибуткового податку з його заробітної плати, але 19.03.2008 р. листом №08/4-25-36 йому було надано відповідь, згідно якої йому було відмовлено в задоволенні його вимоги. ДП “Первомайськвугілля” згідно ст.17 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” №889-1У є особою, уповноваженою державою здійснювати нарахування, утримання та сплату податку з доходів у вигляді заробітної плати, як працедавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку, і який, як податковий агент, несе фінансову відповідальність за порушення правил нарахування, утримання та сплати до бюджету податку з доходів платника податку. Вважає, що відповідач, вчиняючи дії з нарахування, утримання і зарахування до бюджету податку як податковий агент-юридична особа, діє як особа, уповноважена законом на здійснення цих владних управлінських функцій. Вважає дії відповідача з нарахування, утримання та сплати податку з його доходу у вигляді заробітної плати неправомірними за наступних підстав. Відповідно до вимог п.18 ст.12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасники бойових дій звільняються від сплати прибуткового податку з усіх одержуваних доходів. А згідно п.п.2,3 ст.2 даного Закону права і пільги для ветеранів війни, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього СРСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені законом, є недійсними. Посилання відповідача на те, що п.2 ст.22 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” №889-1У передбачено, що у випадку, якщо норми інших законів вміщують правила оподаткування доходів фізичних осіб, що протирічать нормам цього закону, то пріоритет має закон №889-1У, вважає таким, що не заслуговує на увагу, так як в даному випадку підлягає застосуванню саме Закон України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який є спеціальним законом і безпосередньо визначає його статус як учасника бойових дій та надає йому деякі пільги, включаючи і звільнення від сплати прибуткового податку з усіх одержуваних доходів. Частинами 2 та 3 ст.22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Частина 2 ст.19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ст.55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. На теперішній час будь-яких змін до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не внесено. Вважає, що відповідач, вчиняючи дії з утримання податку з його заробітної плати, в порушення ст.6, п.18 ст.12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» спричинив йому збитки у вигляді недовиплаченої заробітної плати за період з 01.01.2004 р. по 01.03.2008 р. у загальній сумі 14474,48 грн. Просить суд визнати дії ДП “Первомайськвугілля” щодо утримання податку з його заробітної плати протиправними та зобов'язати відповідача утриматись від вчинення зазначених дій та стягнути на його користь з відповідача кошти за період з 01.01.2004 р. по 01.03.2008 р. в сумі 14474,48 грн. на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями відповідача. В судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги, просить визнати протиправними дії ДП “Первомайськвугілля” щодо утримання податку з його заробітної плати та зобов'язати відповідача утриматись від вчинення зазначених дій. Крім того, просить стягнути на його користь з Управління Державного казначейства в Луганській області безпідставно отримані кошти за період з 01.01.2004 р. по 01.10.2008 р. в сумі 18805,72 грн. на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями відповідача ДП “Первомайськвугілля”. Представник відповідача -ДП “Первомайськвугілля” в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що дійсно [PERSON]. працює в ДП “Первомайськвугілля”, і з його заробітної плати відповідно до ст.14 ЗУ “Про систему оподаткування ” та ЗУ “Про податок з доходів фізичних осіб” утримується прибутковий податок. В ст.6 ЗУ “Про податок з доходів фізичних осіб” зазначений перелік осіб, на яких розповсюджується дія ЗУ “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Такими особами є учасники бойових дій Другої світової війни. Позивач має право як учасник бойових дій в Афганістані на звичайну податкову пільгу в розмірі 0,5 мінімальної заробітної плати. Утриманий з заробітної плати позивача прибутковий податок перерахований в бюджет. Представник відповідача-Головного управління Державного казначейства в Луганській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що з 01.01.2004 р. набрав чинності ЗУ “Про податок з доходів фізичних осіб”, яким запроваджений податок з доходів фізичних осіб, який відповідно до ст.14 ЗУ “Про систему оподаткування” належить до загальнодержавних податків і зборів. Відповідно до вимог зазначеного закону ДП “Первомайськвугілля” утримало з заробітної плати позивача податок та зарахувало його до Державного бюджету України. Відповідно до п.22.2 ст.22 зазначеного закону передбачено, що, якщо норми інших законів, що містять правила оподаткування доходів фізичних осіб, суперечать нормам цього закону, пріоритет мають норми цього закону. ЗУ “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не є законом про оподаткування і не може встановлювати пільги щодо оподаткування. Представник третьої особи-Державної податкової інспекції в м. Первомайську в судовому засіданні позовні вимоги не підтримала, посилаючись на те, що згідно п.6.1.3 ст.6 ЗУ “Про податок з доходів фізичних осіб ” встановлена соціальна пільга в розмірі в розмірі 200% суми пільги для платника податку, який є учасником бойових дій під час Другої світової війни або особою, яка в той час працювала в тилу, на яких поширюється дія ЗУ “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Особи, які згідно вказаного закону належать до ветеранів війни-учасників бойових дій на території інших країни, в цьому законі не зазначені як окрема пільгова категорія. Дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін, третьої особи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON]відповідно до посвідчення [NUMBER], виданого Первомайським МВК в Луганській області від 20.08.1996 р. (а.с.8), є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій. Як учасник бойових дій він підпадає під дію Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. Пунктом 18 ст.12 даного Закону зі змінами та доповненнями від 22.12.1995 р. передбачено, що “учасникам бойових дій надаються такі пільги: звільнення від сплати прибуткового податку з усіх одержуваних ними доходів, податку з власників транспортних засобів (не більше одного транспортного засобу), земельного податку ”. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України “Про систему оподаткування ” від 25.06. 1991 р. встановлення і скасування податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів та державних цільових фондів, а також пільг їх платникам здійснюється Верховною Радою України, Верховною Радою АРК і сільськими, селищними, міськими радами відповідно до цього Закону, інших Законів України про оподаткування. Порядок оподаткування доходів фізичних осіб з 01.01.2004 р. регулюється Законом України “Про податок з доходів фізичних осіб” від 22.05.2003 р. №889-1У. Підпункт “б” пункту 6.1.3 ст.6 Даного Закону передбачає: учасники бойових дій під час Другої світової війни або особи, яку у той час працювали в тилу, мають право на 200% податкової соціальної пільги при додержанні вимог щодо не перевищення розміру заробітної плати. Зазначений закон не визначає учасників бойових дій як окрему пільгову категорію. Згідно п.22.2 ст.22 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” від 22.05.2003 р. у разі, якщо норми інших законів чи інших законодавчих актів, що містять правила оподаткування доходів (прибутків) фізичних осіб, суперечать нормам цього Закону, пріоритет мають норми цього Закону. Враховуючи положення Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд дійшов до висновку, що зазначений закон не є законом про оподаткування і не може встановлювати пільги щодо оподаткування, а тому вимоги позивача щодо звільнення його від сплати та повернення утриманого прибуткового податку є безпідставними. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied