Рішення адміністративного суду від 2008-08-12 00:00:00+03

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВА 2" звернулось в суд з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у м. Вінниці про скасування податкового повідомлення-рішення №0000592320/0 від 17 червня 2008р. на загальну суму податкового зобов'язання 2276365,00грн. Позовні вимоги мотивовані неправомірністю віднесення ДПІ у м. Вінниці заборгованості по договору доручення перед підприємцем [PERSON] до безповоротної фінансової допомоги та включенням її до складу валового доходу ТОВ "АВА 2". Крім того позивач вважає, що при проведені документальної перевірки товариства, посадовими особами ДПІ у м. Вінниці допущено ряд порушень стосовно процедури її призначення та проведення. Представник позивача в судовому засіданні позов, з врахуванням уточнюючої заяви від 04.07.2008р., підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач не погодився з заявленими позовними вимогами з мотивів, викладених в наданих суду письмових запереченнях № 10-011/6-461 від 17.07.2008р. Зазначив, що порушення викладені в акті перевірки ( зокрема в частині визнання кредиторської заборгованості перед ФОП [PERSON] безповоротною фінансовою допомогою) встановлені в ході проведення перевірки та ґрунтуються на нормах чинного законодавства, зокрема п.п. 1.22.1 п. 1.22 ст. 1 та п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств". Таким чином в задоволенні позовних вимог відповідач просить відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та вивчивши матеріали справи, встановив, що ДПІ у м. Вінниці проведена виїзна позапланова перевірка товариства з обмеженою відповідальністю "АВА 2" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007р. по 01.01.2008р., за результатами чого складено акт № 1180/2320/34325311 від 04.06.2008р. За висновками проведеної перевірки встановлено порушення позивачем п. 3.1 ст. 3, п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" в результаті чого занижено податок на прибуток за 2007 рік в сумі 1339038 грн., в тому числі за 4 квартал 2007р. - 1339038 грн. На підставі цього акту ДПІ у м. Вінниці прийнято податкове-повідомлення рішення № 0000592320/0 від 17.06.2008р., яким позивачу визначено податкове зобов'язання по податку на прибуток в сумі 1339038 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 937327 грн. Однак суд вважає прийняте податкове повідомлення-рішення протиправним з наступних підстав. 02.10.2006р. між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю "АВА 2" укладено договір доручення № 0110-05, за умовами якого позивач зобов'язався здійснювати від імені та за рахунок підприємця наступні юридичні дії: забезпечити всіма видами матеріальних та нематеріальних ресурсів для організації розповсюдження енергозберігаючих технологій. Перевіркою встановлено, що по бухгалтерському обліку підприємства станом на 01.01.2008р. рахується кредиторська заборгованість в сумі 5356151,63 грн. перед ФОП [PERSON], державна реєстрація якого припинена з 09.12.2007р. згідно довідки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. А отже господарське зобов'язання між сторонами договору на думку перевіряючих припинилось і строк перебігу позовної давності щодо заборгованості зупинився. Підпунктом 1.22.1 п. 1.22 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" передбачено, що безповоротна фінансова допомога - сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності. Так, ДПІ вважає, що позивачем в порушення пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не включено суму кредиторської заборгованості до складу валового доходу, в результаті чого занижено податок на прибуток за 4 квартал 2007р. в сумі 1339038 грн. Проте з таким висновком не можливо погодитись. Для вирішення цього спору першочергове значення має встановлення меж строку позовної давності щодо можливості повернення отриманих коштів гр. [PERSON] Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність за ст. 257 цього Кодексу встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права про особу, яка його порушила. Частина 5 цієї статті наголошує, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Строк дії договору доручення № 0110-05 від 02.10.2006р. визначений самим договором до 31.12.2006р. Заборгованість ТОВ "АВА 2" перед підприємцем [PERSON] сформувалась на 31.12.2006р., а отже як на момент перевірки так і на момент прийняття оскаржуваного рішення позовна давність за вимогою останнього в будь якому разі не сплинула. Стаття 598 ЦК України визначає підстави припинення зобов'язань, зокрема зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Цивільне законодавство розглядає можливість припинення зобов'язань окремо як фізичною особою так і юридичною. Зокрема, за ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю кредитора-фізичної особи, якщо воно нерозривно пов'язано з особою кредитора А за ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняються ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора). Умовами здійснення підприємницької діяльності згідно зі ст. 50 ЦК України є повна цивільна дієздатність фізичної особи та державна реєстрація. Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Схоже положення закріплене в ст. 128 ГК України, згідно з якою громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст. 58 ГК України. Порядок проведення державної реєстрації передбачений ст. 58 ГК та Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців". З аналізу зазначених нормативних документів слідує, що Закон пов'язує виникнення статусу підприємця не з фактичним заняттям підприємництвом, а з державною реєстрацією як суб'єкта підприємництва. Статтею 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначені підстави державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, якими є: прийняття фізичною особою - підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності; смерті фізичної особи - підприємця; постановлення судового рішення про оголошення фізичної особи померлою або визнання безвісно відсутньою; постановлення судового рішення про визнання фізичної особи, яка є підприємцем, недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності; постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Згідно ч. 3 цієї статті фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Визначення поняття "підприємництво " дано в статті 1 Закону України "Про підприємництво", яким є це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством. Тобто припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця позбавляє права даного суб'єкта здійснювати таку підприємницьку діяльність в статусі фізичної особи, хоча жодним нормативним актом ця особа не позбавляється права вимоги виконання зобов'язань, які існувало до реєстрації припинення підприємницької діяльності. З рахуванням викладеного є підстави стверджувати що наслідки припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця також не пов'язані з зайняттям цією особою підприємництвом до вчинення такої дії. Частина 3 статті 50 ЦК України містить правило, якщо фізична особа не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, а договори як підприємець уклала, то вона не вправі за цими підставами оспорювати ці договори. За аналогією даної норми, фізична особа не вправі оспорювати і договори, укладені нею до припинення підприємницької діяльності з підстав припинення такої діяльності. Пункт 3 ст. 205 Господарського кодексу України, на що посилається відповідач в акті перевірки, зазначає, що господарське зобов'язання припиняється неможливістю виконання у разі ліквідації суб'єкта господарювання, якщо не допускається правонаступництво за цим зобов'язанням. Тобто необхідними умовами припинення зобов'язань в цьому випадку є неможливість його виконання, що полягає у ліквідації суб'єкта господарювання. Припинення зобов'язань фізичною особою - підприємцем в разі припинення його підприємницької діяльності на законодавчому рівні не визначено, так як дана дія не є ліквідацією, що застосовується для юридичних осіб, та не може бути ототожнена зі смертю цією особи. В суду не має правових підстав вважати що зобов'язання за договором доручення № 0110-05 від 02.10.2006р. не можливо виконати і гр. [PERSON] в жодному разі не позбавлений права вимагати їх виконання зі сторони позивача. Тобто фізична особа володіє ж тими правами вимагати виконання зобов'язань від іншою сторони, що вона мала в статусі підприємця. Закон України "Про оподаткування прибутку підприємств" регламентує визначення поняття безповоротна фінансова допомога і пов'язує її виключно із закінченням строку позовної давності. Строк позовної давності за договором доручення № 0110-05 від 02.10.2006р. в частині повернення невикористаних коштів в сумі 5356151,63 грн. в гр. [PERSON] не закінчився, він звернувся до позивача 22.04.2008р. з вимогою про їх повернення, крім того останній не позбавлений можливості звернутись до суду про їх стягнення в примусовому порядку. В матеріалах справи відсутні докази того, що договір доручення визнаний в судовому порядку не дійсним, і всі зобов'язання по його виконанню є припиненими. А податкова інспекція не наділена повноваженнями самостійно позбавляти особу можливості захисту свого порушеного права чи інтересу та визначати припиненим строк позовної давності. З огляду на вищевикладене, суд вважає безпідставним посилання ДПІ на закінчення строку позовної давності по договору доручення № 0110-05 від 02.10.2006р., отже необґрунтованості висновків про збільшення валових доходів товариства на суму непогашеної заборгованості. Враховуючи наведене, податкове-повідомлення рішення № 0000592320/0 від 17.06.2008р., яким позивачу визначено податкове зобов'язання по податку на прибуток в сумі 1339038 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 937327 грн. є протиправним та підлягає скасуванню. В зв'язку з викладеним позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Результат розгляду: granted