Рішення адміністративного суду від 2008-05-16 00:00:00+03

Позивач - Державна податкова інспекція у м. Рівне- звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до громадянки [PERSON] про стягнення податкової заборгованості в сумі 5763,61 грн. Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідач, отримавши на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.01.2006 р. від гр. [PERSON]право на земельну ділянку вартістю 44335,49 грн. Відповідачу позивачем було надіслано податкове повідомлення № 0000641744/1 від 01.06.2007 р. на суму 5763,61 грн. по податку з доходів фізичних осіб, що був обчислений податковим органом згідно декларації про доходи № 9639 від 21.02.2007 р., поданої відповідачем, на підставі пп. 13.2.2 ст. 13 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», якою встановлено, що при отриманні спадщини спадкоємцями, що не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення, оподатковується за ставкою податку (13 відсотків - згідно пп. 22.3 ст. 22 цього Закону), визначеною пунктом 7.1 статті 7 цього Закону, до будь-якого об'єкта спадщини, крім визначених у підпунктах «а», «б» пункту 13.1 цієї статті, що успадковується членом сім'ї другого ступеня споріднення. Позивач виставив відповідачу першу та другу податкові вимоги, які відповідачем станом на 13.02.2008 р. не виконані. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, пояснив суду, що позивач не вірно визначив розмір ставки - 13 відсотків, натомість цей об'єкт нерухомості має оподатковуватись за нульовою ставкою, що передбачено пп. 13.2.1 п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», оскільки спадкодавець по заповіту була матір'ю відповідача. На підтвердження надав копію заповіту, копію свідоцтва про народження та копію свідоцтва про укладення шлюбу відповідача. А так просить в задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши всі фактичні докази у справі, як кожний окремо, так і в їх сукупності, давши цьому достатню і об'єктивну оцінку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог. При цьому суд встановив та врахував таке. Відповідач- [PERSON]- згідно Заповіту, зареєстрованого від 28.03.2005 р. в реєстрі за № 88 (а.с. 22) на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.01.2006 р., зареєстрованого в реєстрі за № 2-20 (а.с. 11), разом з [PERSON]отримала спадщину - право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Іскра» Рівненського району розміром 3,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належного померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0236770 виданий Рівненською районною державною адміністрацією 27 грудня 1999 року, зареєстрованого 10.01.2000 р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 333. Вартість спадкового майна становить 44335,49 грн. 19.02.2007 р. відповідач подала до податкового органу Декларацію про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2006 року, у якій вказала суму доходу отриманого у спадок у 2006 році у розмірі 44335,49 грн. ДПІ у м. Рівне надіслано гр. [PERSON]податкове повідомлення № 0000641744/1 від 01.06.2007 р. на суму 5763,61 грн. по податку з доходів фізичних осіб, посилаючись на пп. 13.2.2 ст. 13 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», якою встановлено, що при отриманні спадщини спадкоємцями, що не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення, оподатковується за ставкою податку (13 відсотків - згідно пп. 22.3 ст. 22 цього Закону), визначеною пунктом 7.1 статті 7 цього Закону, до будь-якого об'єкта спадщини, крім визначених у підпунктах «а», «б» пункту 13.1 цієї статті, що успадковується членом сім'ї другого ступеня споріднення. ДПІ у м. Рівне було відповідачу першу та другу податкові вимоги № 1/2 від 09.01.2008 р. (а.с. 6) та № 2/10 від 13.02.2008 р. (а.с. 7) відповідно. Суд вважає, що податковим органом при обрахуванні податку з доходів фізичних осіб не було враховано ступінь спорідненості відповідача по відношенню до спадкодавця, а отже, відповідно, не вірно застосовано ставку податку в розмірі 13 відсотків, що передбачена пп. 13.2.2 ст. 13 та пп. 22.3 ст. 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», з огляду на наступне. Згідно свідоцтва про народження серії ЯЭ № [NUMBER], виданого 29.08.1955 р., реєстрац. запис № 23 (копія - а.с. 24), спадкодавець за вищевказаним заповітом- [PERSON]- є матір'ю [PERSON], яка згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ГЮ № [NUMBER] від 20.04.1973 р. (копія - а.с. 23), якій після укладенню шлюбу присвоєно прізвище [PERSON]. Отже, об'єкт нерухомості, отриманий відповідачем у спадок за заповітом, має оподатковуватись за нульовою ставкою, що передбачено пп. 13.2.1 п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» як член сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення (дочка) - за нульовою ставкою. Разом з тим податковим органом також не враховано, що спадкодавець - [PERSON]заповіла нерухоме майно спільно відповідачу та своєму внукові - [PERSON] З огляду на все вищевикладене, зважаючи, що на час звернення позивача з даним позовом до суду відповідач доказів сплати заборгованості до бюджету в сумі 3454,37 грн. суду не надав, позов обґрунтований і на підставі ст. 3 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами» підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 70, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. На думку суду доводи, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, є безпідставними, необґрунтованими, такими, що не відповідають чинному законодавству, оскільки спростовуються вищевикладеним та наявними в справі доказами. Натомість, відповідач належними і допустимими доказами довів обставини, на які посилався, як на підставу своїх заперечень. Позов безпідставний і до задоволення не підлягає. Оскільки позивачем не надано доказів понесення судових витрат, то підстави для застосування вимог ст. 94 КАС України у суду відсутні.

Результат розгляду: denied