Рішення адміністративного суду від 2008-08-13 00:00:00+03

Прокуратурою Солом'янського району м. Києва проведено перевірку фізичної особи -підприємця [PERSON] з питань сплати митних зборів і платежів, якою виявлено податковий борг відповідача в сумі 648 113,91 грн. Вказана заборгованість виникла на підставі прийнятих Київською регіональною митницею податкових повідомлень форми «Р»від 03.10.2006 №20, яким відповідачу нараховано податкове зобов'язання з ввізного мита на 5400094,94 грн. за основним платежем та 27004,75 грн. штрафних санкцій, та №21, яким відповідачу нараховано податкове зобов'язання з податку на додану вартість на 108018,97 грн. за основним платежем та 5400,95 грн. штрафних санкцій. Вказані податкові повідомлення прийняті Київською регіональною митницею за результатами камеральної перевірки зовнішньоекономічної діяльності фізичної особи - підприємця [PERSON] на підставі акту від 28.09.2006 №1\6\100000000\[NUMBER] (далі - акт перевірки), яким встановлено наступне. Фізичною особою - підприємцем [PERSON] в режимі ІМ - 40 на виконання контракту №1 від 07.04.2006, укладеного між відповідачем (покупець) та SC "SAVENIS-TRANS", імпортовано в Україну товари сільськогосподарського призначення на загальну суму 350000 USD на умовах поставки СРТ -Київ При перевірці нарахування та сплати підприємством митних платежів та ПДВ встановлено, що в графі 47 ВМД від 13.04.2006 №100000010\6\558649, від 16.05.2006 №100000010\6\560518, від 15.05.2006 №100000010\6\560428, від 10.05.2006 №100000010\6\559900, від 12.05.2006 №100000010\6\560235, від 25.04.2006 № 100000010\6\559119, від 17.05.2006 №100000010\6\560588, від 20.05.2006 №100000010\6\560762, від 20.05.2006 №100000010\6\560754, від 04.05.2006 №100000010\6\559742, від 03.05.2006 №100000010\6\559558, від 25.04.2006 №100000010\6\559115, від 22.05.2006 №100000010\6\560804 нарахування мита за кодом 020 проведено умовно, так як підприємство скористалося преференцією «065»зі сплати в обкладенні товарів ввізним митом на виконання Міжурядової угоди з країнами СНД, з республікою Македонія про вільну торгівлю. Відповідно до інформації торгово-промислової палати Республіки Молдова сертифікати про походження товарів, що надані при митному оформленні та зазначені в графі 44 ВМД від 13.04.2006 №10000010\6\558649, від 16.05.2006 № 100000010\6\560518, від 15.05.2006 №100000010\6\560428, від 10.05.2006 №100000010\6\559900, від 12.05.2006 №100000010\6\560235, від 25.04.2006 № 100000010\6\559119, від 17.05.2006 №100000010\6\560588, від 20.05.2006 №100000010\6\560762, від 20.05.2006 №100000010\6\560754, від 04.05.2006 №100000010\6\559742, від 03.05.2006 №100000010\6\559558, від 25.04.2006 № 100000010\6\559115, від 22.05.2006 №100000010\6\560804 за номерами відповідно №0330077 від 10.04.2006, №0356122 від 13.05.2006, №0356129 від 14.05.2006, №0351238 від 08.05.2006, №0355808 від 11.05.2006, №0351432 від 22.04.2006, №0357123 від 16.05.2006, №0357142 від 19.05.2006, №0357124 від 18.05.2006, №0351315 від 03.05.2006, №0351434 від 27.04.2006, № 0351435 від 24.04.2006, №0357132 від 20.05.2006 не видавались і є фальсифікованими. Таким чином, перевіркою встановлено, що код країни походження в графі 34 ВМД у зв'язку з недостовірністю сертифікатів походження не підтверджений належним чином, що є однією з умов застосування «065»преференції, тому надання пільг зі сплати увізного мита на день митного оформлення ВМД на загальну суму 540094,94 грн. є безпідставним. Враховуючи зазначене, перевіряючи дійшли висновку про безпідставність отримання відповідачем пільг зі сплати увізного (імпортного) мита на загальну суму 540094,94 грн. та заниження останнім податку на додану вартість для товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України на загальну суму 108018,97 грн. Згідно з пп. 2.1.1 п. 2.1. ст. 2 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" митні органи є контролюючими органами стосовно акцизного збору та податку на додану вартість, ввізного та вивізного мита, інших податків ї зборів, які відповідно до законів справляються при ввезенні (пересиланні) товарів на митну територію України. Відповідно до статті 69 Митного кодексу України митні органи здійснюють митний контроль і після митного оформлення товарів, які ввозилися на митну територію України, в тому числі шляхом проведення перевірок суб'єктів ЗЕД, Повноваження митних органів при здійсненні перевірок визначені в постанові Кабінету Міністрів України від 23.12.2004 № 1730 „Про затвердження Порядку проведення митними органами на підприємствах перевірок системи звітності та обліку товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України". Статтею 76 Митного Кодексу України передбачено, що за митне оформлення транспортних засобів, товарів, спадщини, речей, які переміщуються через митний кордон України ( у тому числі у міжнародних поштових відправленнях та вантажем), та інших предметів, а також за перебування їх під митним контролем справляються митні збори, розмір яких встановлюються Кабінетом Міністрів України. Згідно пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення. Відповідачем вказані рішення у апеляційному чи судовому порядку не оскаржувались. За таких обставин ДПІ у Солом'янському районі м. Києва за зверненням Київської регіональної митниці відповідно до пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами" рекомендованим листом з повідомленням про вручення було надіслано на адресу відповідача першу № 1/1018 від 16.11.2006 та другу № 2/1 від 12.01.2007 податкові вимоги щодо сплати податкової заборгованості. У відповідності до пп. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати. Проте сума заборгованості на день розгляду спору залишається несплаченою. Беручи до уваги вищезазначені факти, позовні вимоги визнаються судом такими, що підлягають задоволенню наступних підстав. Відповідно до п. 1.2 ст. 1 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове зобов'язання -це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України. Пунктом 1.3 ст. 1 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податковий борг (недоїмка) визначається як податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання. Як встановлено судом, податкове зобов'язання відповідача, нараховане йому контролюючим органом, не було сплачене у встановлені строки, в судовому чи адміністративному порядку не оскаржувалось, а відтак таке зобов'язання визнається судом податковим боргом. Відповідно до пп. “а” пп. 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” перша податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк. Відповідно до п. “б” пп. 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” друга податкова вимога направляється не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. Як встановлено судом, першу та другу податкові вимоги на адресу відповідача було надіслано з дотриманням положень п. 6.2 ст. 6 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами”. Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” встановлено, що підставою для примусового стягнення активів платників податків в рахунок погашення його податкового боргу є виключно рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Київської регіональної митниці підлягають задоволенню. Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) згідно ч. 4 ст. 94 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.

Результат розгляду: granted