Рішення адміністративного суду від 2008-11-04 00:00:00+02

[PERSON]. звернувся в порядку адміністративного судочинства з вказаним позовом, де ставить питання щодо визнання неправомірною бездіяльності відповідачів стосовно невиплати йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з [INFO]. в розмірі 47785,83 грн., щодо квартальної премії в розмірі 1960 грн., премії до 16-ої річниці незалежності України в розмірі 341,04 грн., премії до 16-ої річниці Збройних Сил України в розмірі 2922,76 грн., одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов'язків і бездоганну дисципліну в розмірі 454,72 грн., суми вартості харчування за період з 20.05.07р. по 10.07.08р. в розмірі 5838,38 грн., суми втрати частини грошового забезпечення за період з [INFO]р. в розмірі 882,77 грн., компенсації за невикористану відпустку за 2007р. в розмірі 3 728,74 грн., посилаючись на те, що він в період проходження військової служби у Збройних Силах України служби 19.07.2007 року був незаконно звільнений з військової служби та на підставі постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.01.2008р. про поновлення на військовій службі з моменту звільнення і наказом Міністра оборони України від 21.06.2008р №[NUMBER] його поновлено на військовій службі у Збройних Силах України та призначено на попередню посаду - [INFO] військової частини А4104 та відповідно до ст.4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов'язку, яку він недоотримав внаслідок незаконного звільнення. Проте до теперішнього часу цього не здійснено. Також зазначив, що відповідно до п.2 ст.9 вищевказаного закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Крім того, зазначив, що у зв'язку з незаконним звільненням він не виконував свої обов'язки відповідно до займаної посади, і тим самим його було позбавлено можливості отримати вищевказані щомісячні додаткові види грошового забезпечення, а тому він просить зобов'язати відповідачів сплатити йому ці доплати. Представник військової частини А - 4104 за довіреністю Маяцька Т.Г., проти позову заперечує, посилаючись на те, що стосовно невиплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з [INFO]., то відповідно до вимог ст.8 п.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, яким в даному випадку є Міністерство оборони України. Також зазначила, що інші щомісячні додаткові види грошового забезпечення не підлягають сплаті позивачеві оскільки він за цей час польоти за планами бойової підготовки не виконував та мав на той час не зняті дисциплінарні стягнення, тобто зразкового виконання службових обов'язків не було і тому такі доплати не повинні виплачуватись. Представник Міністерства оборони України за довіреністю Шевчук В.А. проти позову заперечує, посилаючись на те, що грошове та інші види забезпечення військовослужбовців проводиться за місцем проходження служби. В разі відсутності такого забезпечення позивач повинен був подати рапорт за командою до Харківського університету Повітряних Сил, який направляється до них для прийняття рішення. Враховуючи, відсутність такого рапорту до теперішнього часу рішення стосовно цього не приймалося. Представник відповідача Харківського університету Повітряних Сил, який є суб'єктом владних повноважень, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду в судове засідання не прибув, не повідомивши про причину неприбуття та не надав заяву про розгляд справи за його відсутності і заперечення на адміністративний позов. Суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів у справі, відповідно до ст. 128 КАСУ. Заслухавши сторони, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON]. проходить військову службу в Збройних Силах України. Наказом Міністра оборони України від [NUMBER] позивача було звільнено з військової служби у запас за пунктом 63 підпункт «є» «Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками(мічманами) у Збройних Силах України» (у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем). На підставі постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.01.2008р., наказом Міністра оборони України від 21.06.2008р №[NUMBER] позивача поновлено на військовій службі у Збройних Силах України та призначено на попередню посаду - [INFO] військової частини А 4104. В період з [INFO]. позивач вважався звільненим з військової служби, та з [INFO]р. приймав посаду. 18.07.2008р., після прийому справ та посади позивачем на ім'я начальника Харківського університету Повітряних Сил був поданий рапорт з доповіддю про прийняття справ та посади, у якому він просив виплатити йому грошове забезпечення за час вимушеного прогулу. Також, до начальника Харківського університету Повітряних Сил позивачем 21.07.08р. направлена телеграма з аналогічним проханням, проте до теперішнього часу відповіді він не отримав. Відповідно до п.65 «Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками(мічманами) у Збройних Силах України» у разі визнання рішення про дострокове розірвання контракту і звільнення незаконним військовослужбовець поновлюється на посаді, яку займав раніше, або на рівній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. Згідно ст. 8 п.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. На підставі ст. 235 КЗпП. при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Враховуючи, що [PERSON]. поновлений на військовій службі згідно наказу Міністерства оборони України та перебував у вимушеному прогулі з [INFO]., то за цей час Міністерство оборони України зобов'язано відшкодувати на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 47785,83 грн. з розрахунку відповідно до грошового атестату. Шодо позовних вимог про стягнення з відповідачів додаткових видів грошового забезпечення, таких, як: щоквартальної премії в розмірі 1960 грн., премії до 16-ої річниці незалежності України в розмірі 341,04 грн., премії до 16-ої річниці Збройних Сил України в розмірі 2922,76 грн., одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов'язків і бездоганну дисципліну в розмірі 454,72 грн., суми вартості харчування за період з 20.05.07р. по 10.07.08р. в розмірі 5838,38 грн., суми втрати частини грошового забезпечення за період з [INFO]р. в розмірі 882,77 грн., компенсації за невикористану відпустку за 2007р. в розмірі 3 728,74 грн., то вони не підлягають задоволенню з наступного: Щоквартальна премія у розмірі 1960 грн. не підлягає стягненню, оскільки згідно рішення Міністра Оборони від 08.02.07р. № 13759/з - телефонограма № 350/147/1/116т від 19.03.07р. командирам (начальникам) військових частин надається право відповідно до ст.ст. 15,23,27 Дисциплінарного Статуту ЗС України щоквартально нагороджувати військовослужбовців льотного складу, які проходять військову службу у військових частинах і мають право на пенсію, другий, перший клас і виконували у минулому кварталі польоти за планами бойової підготовки, грошовою премією за старанність, розумну ініціативу та сумлінне виконання службових обов'язків у розмірі, що не перевищує 500 грн. на квартал. Проте [PERSON]. польоти за планами бойової підготовки не виконував, тобто така премія йому не повинна виплачуватись. Премія до 16-ої річниці незалежності України в розмірі 341,04 грн. та премія до 16-ої річниці ЗС України в розмірі 2922,76 грн. не підлягає виплаті, оскільки згідно телеграм № 350/147/1/398т - розпорядження Міністра оборони України від 28.08.2007р., та № 350/147/1/725 від 8.12.07р. - розпорядження Міністра оборони України від 06.12.2007р. нагороджуються офіцери, прапорщики грошовою премією (передбачена ст.ст. 15,23,27 Дисциплінарного статуту ЗС України), також одноразовою грошовою винагородою за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов'язків і бездоганну дисципліну за підсумками 2007 року.» У позивача були на той період не зняті дисциплінарні стягнення, тобто зразкового виконання службових обов'язків не було і тому такі премії не повинні виплачуватись. Одноразова грошова винагорода за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов'язків і бездоганну дисциплін у розмірі 454,72 грн. не підлягає стягненню, оскільки згідно ст.32 п.32.1 наказу Міністра оборони України № 75 від 05.03.2001р. «Про затвердження Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців ЗС України» особам офіцерського складу, прапорщикам, які проходять службу за контрактом, які протягом року сумлінно виконували службові обов'язки, на мали порушень військової дисципліни виплачується одноразова грошова винагорода за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов'язків і бездоганну дисципліну у розмірах двох місячних окладів грошового утримання. Сума вартості харчування за період з 20.05.07р. по 10.07.08р. в розмірі 5838,38 грн. не підлягає стягненню, оскільки згідно п.7.29.6. наказу Міністра Оборони України № 402 «Про затвердження положення про продовольче забезпечення ЗС України на мирний час.» надання льотному та інженерно-технічному складу авіації харчування за відповідними нормами харчування припиняється у разі: - усунення від льотної роботи (від польотів) за рішенням командування або військово-лікарської комісії». Враховуючи, що 16.11.2006р. наказом начальника Харківського університету Повітряних Сил № 272 полковника [PERSON]. було усунуто від виконання службових обов'язків командира військової частини А4104 та відповідно від льотної роботи, то вказана виплата не повинна виплачуватись позивачеві. Компенсація за невикористану відпустку за 2007р. у розмірі 3728,74 грн. не підлягає стягненню, оскільки КЗпроПУ на військовослужбовців не розповсюджується, та дана компенсація не відноситься до грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. Сума втрати частини грошового забезпечення за період з 10.07.2008р. (дня отримання припису у військовому комісаріаті) по 18.07.2008р. (день прийняття справ та посади) у розмірі 882,77 грн. не підлягає сплаті, оскільки вини військової частини А4104 не має у зв'язку з невиконанням наказу Міністра Оборони України від 21.06.2008р. №[NUMBER] про поновлення [PERSON]. на службі в ЗС України. Відповідно до ст.19 Конституції України „Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов”язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України”. Згідно до ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно вимог ст.8 КАСУ, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та ст.9 КАСУ, де передбачено, що суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, таким є Конституція України, що відповідає принципу верховенства права, який закріплений в ст.8 Конституції України та ст.22 Конституції України, де передбачено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Таким чином, відповідач - Міністерство оборони України, діяв не на підставі, не у межах та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а саме: не у відповідності з вимогами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», де зазначено, що у разі визнання рішення про дострокове розірвання контракту і звільнення незаконним військовослужбовець поновлюється на посаді, яку займав раніше, або на рівній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, тобто, в частині останнього, а тому, ці дії не можуть вважатися законними та обґрунтованими, оскільки вони направлені на звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача, як громадянина, що суперечить вимогам Основного Закону України та є підставою для задоволення адміністративного позову в указаній частині. Відповідно до вимог ст. 256 КАСУ постанова в частині відшкодування [PERSON] місячного грошового забезпечення підлягає негайному виконанню.

Результат розгляду: partial