Рішення адміністративного суду від 2008-06-23 00:00:00+03

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд зобов'язати відповідача розглянути звернення позивача у відповідності із ст. 40 Конституції України, визнати факт спричинення позивачу моральної шкоди та стягнення з відповідача грошове відшкодування моральної шкоди в розмірі 450000 грн. В судовому засіданні 22 травня 2008 року позивач повністю підтримав свій позов, в обґрунтування якого зазначив наступне. Позивач подав клопотання від 25.12.07 про перегляд судового рішення відповідача за касаційної скаргою. Відповідач на вказане звернення надав відповідь, відповідно до якої вказав, що законно постановлені судові рішення відповідача можуть бути оскаржені тільки лише у зв'язку з виключними обставинами, при цьому не дослідив доводів позивача, проте що незаконне судове рішення відповідача, постановлене по неконституційному правовому акту, може бути переглянуто за нормами Конституції України. Відповідач відмовився переглядати своє рішення по нормам Конституції України. Позивачем було направлено відповідачу листа від 05.02.08. Відповідь відповідача на вказане звернення позивач вважає відпискою, відповідач не визнав у відповіді того, що звернення позивача було подано на підставі закону про звернення громадян, в той час як в своєму листі позивач просив відповідача розглянути його звернення по закону. Позивач вважає, що відповідачем порушені Конституція України та Закону «Про звернення громадян». В судове засідання, призначене на 23 червня 2008 року, позивач не прибув, про час, місце та дату проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка (а.с. 24), до суду надав заяву про розгляд справ без його участі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заперечення на позовну заяву та просив суд розглядати справи без участі представника відповідача. Відповідно до заперечень відповідач просив суд в задоволенні позову відмовити, в обґрунтування заперечень зазначив, що позивачу було надано вичерпні відповіді на його звернення відповідно до закону. Колегія суддів, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачем 25.12.07 було направлено до Верховного суду України звернення, яким позивачем направлялося клопотання про перегляд ухвали суду від 03.10.03. (а.с. 4). Вказане клопотання містило вимогу переглянути судове рішення за нормами Конституції (а.с. 4) На вказане звернення відповідачем було надано відповідь за вих. № 6-13985 кс 03 від 28.01.08, відповідно до якої заявника повідомлено про розгляд його звернення та роз'яснено порядок оскарження судових рішень, які були предметом розгляду в суді касаційної інстанції. (а.с. 4) 05 лютого 2008 року позивач звернувся до Начальника управління Верховного суду України з листом, відповідно до якого просив перевірити стан незаконного розгляду першого звернення та розглянути його за законом. (а.с. 5) На вказане звернення відповідачем було надано відповідь, відповідно до якої позивач повідомлявся, що його звернення ні за змістом, ні за формою не є ні касаційною скаргою, ні скаргою за ново виявленими обставинами. (а.с. 5) Суд зазначає, що позивач в позові та поясненнях просить суд зобов'язати відповідача розглянути його звернення відповідно до ст. 40 Конституції України. Також позивач посилається на порушення відповідачем під час розгляду його звернень порушив Закон України «Про звернення громадян». Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. Колегія суддів зазначає, що з досліджених звернень позивача та відповідей відповідача вбачається, що відповіді на звернення були надані позивачу відповідно до вимог діючого законодавства про звернення громадян та у встановлений Законом України «Про звернення громадян» строк. Як вбачається з доданих до матеріалів справи звернень позивача, останній звертався до Верховного суду України з питань оскарження ухвали суду. Судом встановлено, що звернення позивача по змісту та формі були викладені саме як звернення громадянина в розумінні Закону України «Про звернення громадян». Колегією судів встановлено, що у відповідях на звернення позивача відповідачем було роз'яснено порядок оскарження рішень суду у Верховному суді України. Колегія суддів зазначає, що з досліджених звернень позивача та відповідей відповідача вбачається, що звернення позивача від 25.12.07 та від 05.02.08 були розглянуті відповідачем у відповідності до ст. 40 Конституції України, відповіді на звернення були надані позивачу відповідно до вимог діючого законодавства про звернення громадян та у встановлений Законом України «Про звернення громадян» строк. Стосовно заявленої до відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Судом встановлена відсутність порушення прав позивача з боку відповідача. У зв'язку з означеним колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied