Рішення адміністративного суду від 2008-09-12 00:00:00+03

Фізична особа - підприємець [PERSON] звернувся із адміністративним позовом до відповідача 1: Дніпропетровської районної державної адміністрації, відповідача 2: Дніпропетровського районного відділу Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства “Центр державного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах”, відповідача 3: Дніпропетровського районного відділу земельних ресурсів в Дніпропетровській області с позовними вимогами про: - зобов'язання Дніпропетровську районну державну адміністрацію укласти із приватним підприємцем [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER], [ADDRESS]) договір оренди земельної ділянки площею 0,9800 га (кадастровий номер 1221455400:01:005:0070) для будівництва та обслуговування автокемпінгу, яка розміщена в кварталі 4 виділ 5-0,9800 га, Кіровського лісівництва ДП “Дніпропетровське лісове господарство”; - зобов'язання Дніпропетровський районний відділ земельних ресурсів в Дніпропетровській області надати позитивний висновок щодо договору оренди земельної ділянки площею 0,9800 га (кадастровий номер 1221455400:01:005:0070) для будівництва та обслуговування автокемпінгу, яка розміщена в кварталі 4 виділ 5-0,9800 га, Кіровського лісівництва ДП “Дніпропетровське лісове господарство”; - зобов'язання Дніпропетровський районний відділ Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства “Центр державного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах” зареєструвати договір оренди земельної ділянки площею 0,9800 га (кадастровий номер 1221455400:01:005:0070) для будівництва та обслуговування автокемпінгу, яка розміщена в кварталі 4 виділ 5-0,9800 га, Кіровського лісівництва ДП “Дніпропетровське лісове господарство”. В обґрунтування позову зазначено, що позивач вчинив всі дії для укладення договору оренди, отримав матеріали погодження місця розташування земельної ділянки, отримав висновок про не заперечення проти вилучення земельної ділянки, вважає не укладення договору із посиланням на розпорядження Кабінету Міністрів України №610-08 від 10.04.08 р. таким, що не розповсюджується на спірні правовідносини, оскільки згода на вилучення земельної ділянки була отримана до видання вказаного розпорядження. Відповідачі у судове засідання не з'явились. Дніпропетровський районний відділ земельних ресурсів в Дніпропетровській області із позовом не погодився, зазначив про позивач не має права на оренду. Розглянувши подані документи і матеріали, суд дійшов висновку що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачем відповідно до вимог законодавства України було вчинено дії щодо отримання в оренду земельної ділянки площею 0,9800 га (кадастровий номер 1221455400:01:005:0070) для будівництва та обслуговування автокемпінгу, яка розміщена в т.ч. в кварталі 4 виділ 5 - 0,9800 га Кіровського лісництва ДП “Дніпровське лісове господарство”. Зокрема, позивачем була подана заява до Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про отримання дозволу на підготовку матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки загальною площею 0,9800 га в оренду для будівництва та обслуговування автокемпінгу за рахунок земель Державного підприємства “Дніпропетровське лісове господарство” на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району. Отримавши від ДП “Дніпропетровське лісове господарство” лист від 13.07.06 № 207 про не заперечення проти передачі земельної ділянки площею 0,98 га, яка розміщена в кварталі 4 виділ 5 - 0,98 га Кіровського лісівництва, яка представляє собою галявину для будівництва автокемпінгу, позивач отримав дозвіл Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 25.12.06 № 1824-р на підготовку матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки для комерційного використання. Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів наданий висновок для погодження місця розташування земельної ділянки від 28.12.2006 року № 5448, на підставі якого складений акт вибору та обстеження земельної ділянки, передбаченої для будівництва та обслуговування автокемпінгу. Позивачем погоджений складений акт вибору та обстеження земельної ділянки в районних та регіональних службах: відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Дніпропетровської райдержадміністрації від 28.12.06 № 3395/04, Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Дніпропетровській області від 10.01.07 № 4-10-12-3, Дніпропетровською районною СЕС від 25.12.06 № 2238, Дніпропетровським обласним центром з охорони історико-культурних цінностей від 29.05.06 № 2485/2. Розпорядженням Дніпропетровської районної державної адміністрації від 20.02.07 № 365-р позивач отримав погодження на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування автокемпінгу Позивач звернувся до землевпорядної організації ТОВ Фірма “Гєосистема”, яка розробила проект землеустрою. Позивач отримав погодження в Дніпропетровському районі відділі земельних ресурсів від 22.03.07 № 1632, відділі містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Дніпропетровської райдержадміністрації від 23.03.07 № 678/04, Державному управлінні охорони навколишнього природного середовища в Дніпропетровській області від 28.03.07 № 4-779-12-3, Дніпропетровський районний СЕС від 28.03.07 № 634, Дніпропетровському обласному центру з охорони історико-культурних цінностей від 14.03.07 № 1346/2, ДП Дніпропетровське лісове господарство” від 07.01.08 № 01-25. Дніпропетровським районним відділом Дніпропетровської регіональної філії Державного земельного кадастру земельній ділянці був присвоєний загальнодержавний кадастровий номер - 1221455400:01:005:0070. Позивач на підставі оформлених документів 28.07.08 р. звернувся до відповідача-1 із клопотанням про укладення договору оренди, однак отримав відмову із посиланням на розпорядження кабінету Міністрів України №610-р від 10.04.08 р. «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками». Відповідач 2 відмовив у державній реєстрації прав на земельну ділянку. Відповідач 3 01.08.08 р. зазначив про неможливість надання висновку щодо реєстрації договору оренди із посиланням на вказане розпорядження. Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. При вирішенні питання про обґрунтованість відмови в укладенні договору, суд на виконання частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України перевіряє, чи вчинена вона: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.08 р. № 610-р «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками» з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок (далі - ділянки) Мінприроди, Мінагрополітики, Міноборони, Держкомлісгоспу та Держкомзему до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживанням у цій сфері: зупинити прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення; відкликати раніше надану згоду на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення у разі, коли місцевими органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування не прийнято відповідні рішення або коли за результатами перевірки встановлено, що такі рішення прийняті з порушенням вимог законодавства; подати у триденний строк Кабінетові Міністрів України пропозиції про внесення змін до Земельного та Лісового кодексів України стосовно удосконалення процедури розпорядження ділянками. Згідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.08 р. № 610 - р «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками», на який в обґрунтування відмови посилається відповідач, набрало чинності 10.04.08 р., тоді як позивач отримав згоду на таке вилучення 13.07.07 р. за №207, тобто до набрання чинності вказаним розпорядженням. Суду не надано доказів відкликання згоди на вилучення ділянок. За таких умов суд не вбачає недотримання вимог розпорядження Кабінету Міністрів України № 610-р від 10 квітня 2008 р. <nau://ukr/610-2008-р> "Деякі питання розпорядження лісовими ділянками". Відповідно до статей 93, 116 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Набуття права на землю юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Абзац 2 частини 1 статті 124 Земельного кодексу України, та частину 1 статті 16 Закону України «Про оренду землі», згідно яких набуття права оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється виключно на аукціонах, крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб і в яких відсутні акції (частки, паї), що належать державі, визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008. Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними. В статтю 124 ЗК України згідно із Законом України від 03.06.2008 р. N 309-VI було внесено змінами, відповідно до яких набуття права оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється виключно на аукціонах (крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, в яких відсутні акції (частки, паї), що належать державі, набуття права на оренду земельних ділянок під об'єкти соціального призначення, будівництво соціального і доступного житла, використання земельних ділянок для розробки корисних копалин та спеціального водокористування відповідно до отриманих спеціальних дозволів (ліцензій), використання релігійними організаціями (під культовими будівлями), які легалізовані в Україні). Суд погоджується з доводом позивача щодо відсутності механізму проведення аукціонів з придбання права оренди земельних ділянок, та неможливість у зв'язку з цим виконання відповідних положень закону. Позивач правомірно зазначає, що приймаючи відповідне розпорядження Дніпропетровська районна державна адміністрація надала позивачу право оренди, оскільки останнім отримано всі необхідні дозволи, погодження та узгодження щодо земельної ділянки. Так як право оренди було придбано позивачем до набрання чинності змін до статті 124 Земельного кодексу України, а згідно із статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, то до розглянутих правовідносин зазначена норма щодо встановлення порядку набуття права на оренду не розповсюджується в силу норм Конституції України, норми якої є нормами прямої дії. Відповідно до частини 3 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу. З матеріалів справи виходить, що позивачу виділена земельна ділянка, проект землеустрою щодо відведення складено. Згідно із частиною 6 статті 123 Земельного кодексу України, проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки. На цьому етапі підготовки документів та при наявності погодженого проекту відведення земельної, Земельний кодекс України не вимагає проведення аукціону для прийняття рішення про надання земельної ділянки. Згідно із статтями 125, 126 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації, право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Відповідно до статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Позивач, уклавши договір оренди землі має обов'язок по його реєстрації, яка має здійснюватись відповідно до закону. Таким законом є, зокрема, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 2 якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. «Порядок державної реєстрації договорів оренди землі», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 р. N 2073, прийнятий відповідно до статті 18 Закону України «Про оренду землі». Згідно пункту 1 вказаного Порядку він визначає єдині умови реєстрації договорів оренди та договорів суборенди земельних ділянок. Принципами державної реєстрації прав Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» визначено те, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом; державна реєстрація прав є публічною, здійснюється місцевим органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані речові права та їх обмеження в порядку, встановленому законом. Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, у тому числі такі речові права на чуже нерухоме майно як право володіння, право користування. Систему органів державної реєстрації прав складають центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, створена при ньому державна госпрозрахункова юридична особа з консолідованим балансом (центр державного земельного кадастру) та її відділення на місцях, які є місцевими органами державної реєстрації прав, згідно статті 5 вищевказаного Закону. Місцевими органами державної реєстрації прав є відділеннями державної госпрозрахункової юридичної особи з консолідованим балансом (центру державного земельного кадастру), які, зокрема, проводять реєстрацію прав на нерухоме майно, їх обмежень, правочинів щодо нерухомості або відмовляють у реєстрації. Пунктом 7 Прикінцевих положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що до приведення законів та інших нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Згідно із пунктом 3.2. «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року N 43, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04 червня 1999 року за N 354/3647, державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. «Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель», затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02 липня 2003 року N 174, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за N 641/7962, також визначено, що реєстратори державного реєстру земель це структурні підрозділи Центру ДЗК, які мають доступ та вносять відомості до бази даних АС ДЗК, ведуть Поземельну книгу, здійснюють видачу та реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) землі, а також ведуть книгу реєстрації. Таким чином, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» має пріоритетне значення, саме цим Законом визначено підстави та порядок здійснення державної реєстрації прав користування земельними ділянками, а норми «Порядку державної реєстрації договорів оренди землі», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 р. N 2073 мають застосовуватися виключно в частині, що не суперечить вказаному Закону. З огляду на викладене, укладений договір оренді підлягає наступній обов'язковій державній реєстрації, перепони в його реєстрації є неправомірними, суперечать реалізацій права користування земельною ділянкою. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted