Рішення адміністративного суду від 2008-08-29 00:00:00+03

Відповідно до частини 1 статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 Кодексу, якою передбачено, що така реєстрація здійснюється у порядку, визначеному законом. Згідно з п. 2 частини 2 статті 55 ГК України громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані як підприємці визнаються суб'єктами господарювання. Порядок та підстави реєстрації, припинення реєстрації визначаються Законом України від 15.05.2003, № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". Відповідно до частини 1 статті 4 даного Закону державна реєстрація фізичних осіб - підприємців - це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру. Судом встановлено, що 13.05.1997 року [PERSON] зареєстровано у якості суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію від 20.05.1997 року, виданим Євпаторійською міською радою АР Крим, ідентифікаційний [NUMBER]. Відповідно до довідки з Виконавчого комітету Євпаторійської міської ради № 3071/02-10-1 від 22.04.08 [PERSON] зареєстровано розпорядженням виконавчого комітету Євпаторійської міської ради № 252 від 13.05.1997 року про що у журналі реєстраційних справ зроблено запис. Згідно з довідкою Державної податкової інспекції в м. Євпаторії АР Крим № 14195 /10/17-2 від 08.08.08 року [PERSON] до теперішнього часу зареєстрована в ДПІ як суб'єкт підприємницької діяльності без створення юридичної особи. Таким чином, судом встановлено, що відповідач являється суб'єктом господарювання, фізичною особою підприємцем, зобов'язаний виконувати обов'язки, покладені на нього законами у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності та на нього розповсюджується дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" від 15.05.2003, № 755-IV, у тому числі в частині перереєстрації та припинення реєстрації. Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом. Здійснюючі господарську діяльність громадянин-підприємець згідно з частиною 6 статті 128 Господарського кодексу України зобов'язаний своєчасно надавати податковим органам декларації про доходи, інші необхідні відомості для нарахування податків та інших обов'язкових платежів, сплачувати податки в порядку та розмірах, встановлених законом. Відповідно до пунктів 2, 3 частини1 статті 9 Закону України “Про систему оподаткування” № 1251-ХІІ від 25.06.1991 року платники податків зобов'язані подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів); сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни. Згідно з пунктами а, в пункту 19.1 статті 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003, № 889-IV платники податку зобов'язані вести облік доходів і витрат у обсягах, достатніх для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі коли такий платник податку зобов'язаний цим Законом подавати декларацію; подавати декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього Закону таке подання є обов'язковим. Відповідно до пп. г, п. 4.1.4. статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000, № 2181-II податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб (прибуткового податку з громадян) до 1 квітня року, наступного за звітним. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], являючись суб'єктом господарювання, зареєстрованим в установленому законом порядку у якості платника податків, зобов'язаний щорічно подавати декларації на доходи фізичних осіб до 1 квітня року, наступного за звітним. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з січня 2002 року не здійснює підприємницьку діяльність та не надає до податкових органів декларації про доходи. Цей факт підтверджується наступними доказами, дослідженими у судовому засіданні. Відповідно до довідки № 14193/10/17-2 від 08.08.2008 року відповідач не надає податкову звітність до ДПІ з 15 січня 2002 року, згідно з довідкою № 11783/10/17-2 від 17.06.2008 року останню податкову звітність відповідачем надано за IV кварталі 2001 року. Отже, відповідач [PERSON] повинна була подати наступну декларацію до податкових органів до 01 квітня 2003 року. Згідно з довідкою ДПІ у м. Євпаторія № 14195/10/17-2 від 08.08.2008 року станом на 08.08.2008 року відповідач не має заборгованості перед бюджетом. Таким чином, судом установлено, що відповідач під час здійснення господарської діяльності не виконав вимог ст. 67 Конституції України, частини 6 статті 128 Господарського кодексу України, пунктів 2, 3 частини1 статті 9 Закону України “Про систему оподаткування” № 1251-ХІІ від 25.06.1991 року, пунктів а, в пункту 19.1 статті 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003, № 889-IV, пункту г, п. 4.1.4. статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000, № 2181-II. Відповідно до частини 2 статті 51 ГК України підприємницька діяльність припиняється на підставі рішення суду у випадках, передбачених Кодексом та іншими законами. Відповідно до частини 1 та 2 статті 46 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців” від 15.05.2003 року № 755-IV державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця проводиться у разі постановлення судового рішення з цього питання, підставами для ухвалення такого рішення є неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] з 15 січня 2002 року декларацій, документів фінансової звітності до органів державної податкової служби не надає, у суду є підстави для припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця та в цій частині позов підлягає задоволенню. Згідно п. 17 ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" органи державної податкової служби в установленому законом порядку мають право звертатись до суду з заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності. Відповідно до підпункту 8.6 пункту 8 Інструкції про порядок обліку платників податків, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 19.02.98 року № 80 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.98 року за № 172/2612, якщо платник податків не має заборгованості перед бюджетом, та в разі неподання протягом одного року в органи державної податкової служби податкових декларацій, документів податкової звітності, то керівник органу державної податкової служби приймає рішення у вигляді розпорядження відносно платника податків - про звернення до суду із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності, постановлення судового рішення про припинення юридичної особи. Зазначені повноваження органів державної податкової служби щодо звернення до суду із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності слід розуміти, як право на позов про припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця на підставі Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців” від 15.05.2003 року № 755-IV. Такий висновок можливо зробити на підставі аналізу положень пункту 3 частини 1 статті 10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990 року № 509-ХІІ, відповідно до якого до функцій податкових органів належить контролювання своєчасності подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів, а також перевіряють достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів. Застосування наслідків, передбачених Законом України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців” від 15.05.2003 року № 755-IV за неподання декларацій та фінансової звітності можливо лише на підставі рішення суду. Крім того, відповідно до прикінцевих положень зазначеного Закону, який набрав чинності з 1 липня 2004 року, закони та нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому закону. Таким чином, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду з позовами про припинення підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців. Таким чином, підлягають задоволенню у повному обсязі позовні вимоги ДПІ в м. Євпаторії АР Крим про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця [PERSON] Частиною 3 статті 46 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців” від 15.05.2003 року № 755-IV встановлено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців” від 15.05.2003 року № 755-IV суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи-підприємця для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Згідно з частиною 9 статті 47 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців”від 15.05.2003 року № 755-IV для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа не раніше двох місяців з дати публікації повідомлення у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації подає державному реєстратору особисто (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням; свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця; довідку відповідного органу державної податкової служби про зняття фізичної особи - підприємця з обліку як платника податків; довідку відповідного органу Пенсійного фонду України про зняття з обліку; довідки відповідних органів фондів соціального страхування про зняття з обліку. Згідно з частиною 4 статті 94 КАС України у справах, у яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, і відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. Тому судові витрати по справі не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted