Рішення адміністративного суду від 2008-06-24 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про проведення перерахунку допомоги до 5 травня. У позові вказав, що він є учасником бойових дій в Афганістані, має статус ветерана війни-учасника бойових дій . У відповідності до вимог ЗУ " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" йому повинна виплачуватись разова допомога в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком щорічно до 5-го травня. В період з 2002 по 2008 роки йому було виплачена допомоги в розмірі 1380 грн. Прохає подовжити термін звернення до суду з позовом та зобов”язати Міністерство фінансів України та Міністерство праці та соціальної політики України, головне управління праці та соцзахисту населення Полтавської облдержадміністрації зробити перерахунок разової допомоги та виплатити йому як учаснику війни 7048 грн. недоориманої допомоги до Дня Перемоги за 2002-2008 роки. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягає. Управління праці та соцзахисту населення Лубенського міськвиконкому, Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації, Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації, Лубенсько-Оржицький об”єднаний міський військомат до суду не з”явивлись, про слухання справи повідомлені, в своїх заявах позов не визнають, прохають справу слухати без їх участі. Державне казначейство України, Міністерство праці та соціальної політики України, Міністерство фінансів України про слухання справи повідомлені завчасно, до суду не з”явились. З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Ст. 22 Конститутції України закріплює принцип гарантованості конституційних прав і свобод, забороняє при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг існуючих прав і свобод. Згідно зі ст. 13 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам війни до 5 травня виплачується щорічна разова грошова допомога в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком відповідно. Згідно ст. 28 ЗУ „Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування”, зі змінами, які вступили в силу з 01.01.2005 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Встановлено, що [PERSON] з 2002 по 2008 роки включно як учасник бойових дій отримував щорічну грошову допомогу до 5 травня в розмірах, встановлених державою в Законах про державний бюджет України на відповідний роки. У відповідності до вимог закону позивач повинен був отримувати виходячи з мінімальної пенсії за віком станом на 1.01. поточного року : за 2002 рік з розрахунку мінімальної пенсії 47,3 грн. х5 пенсій за віком = 236,5 грн. за мінусом 80 грн. отриманої допомоги, недорахована сума становить 156,5 грн.; за 2003 рік з розрахунку мінімальної пенсії 47,3 грн. х5 пенсій за віком = 236,5 грн. за мінусом 90 грн. отриманої допомоги, недорахована сума становить 146,5 грн.; за 2004 рік з розрахунку мінімальної пенсії 50 грн. х5 пенсій за віком = 250 грн. за мінусом 120 грн. отриманої допомоги, недорахована сума становить 130 грн.; за 2005 рік з розрахунку мінімальної пенсії 332 грн. х5 пенсій за віком = 1660 грн. за мінусом 250 грн. отриманої допомоги, недорахована сума становить 1410 грн.; за 2006 рік з розрахунку мінімальної пенсії 350 грн. х5 пенсій за віком = 1750 грн. за мінусом 250 грн. отриманої допомоги, недорахована сума становить 1500 грн.; за 2007 рік з розрахунку мінімальної пенсії 380 грн. х5 пенсій за віком = 1900 грн. за мінусом 280 грн. отриманої допомоги, недорахована сума становить 1620 грн.; за 2008 рік з розрахунку мінімальної пенсії 470 грн. х5 пенсій за віком = 2350 грн. за мінусом 310 грн. отриманої допомоги, недорахована сума становиить 2040 грн.; а всього сума недорахованої допомоги становить 7003 грн., математичний розрахунок якої не заперечують відповідачі. Розрахунок виплат позивачу суд проводить на підставі законодавчо встановленого мінімального прожиткового мінімуму з 1.01.2005 року, коли положення даного закону вступили в дію. За обставин, коли звуження існуючих прав і свобод заборонено Конституцією, дії держави щодо виплати одноразової допомоги в менших розмірах, від тих які були раніш встановлені законом, призупинення таких виплат, є незаконними, а тому позовні вимои слід задовольнити. Доводи відповідачів про те, що виплату такої допомоги слід провадити в межах бюджетних асигнувань суд не може прийняти до уваги, оскільки обмеження соціальних виплат учасникам війни протирічить вимогам Конституції та Законів України. Приймаючи до уваги, що Головним розпорядником коштів по виплаті допомоги учасникам війни до Дня Перемоги є Міністерство праці і соціальної політики України, яке не має особистих коштів для задоволення вимог позивача і дані кошти слід запозичити з Державного бюджету України, суд вважає за необхідним покласти обов'язок по виділенню коштів на Міністерство фінансів України з послідуючим перерахуванням їх розпорядникам цих коштів, зобов'язавши Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації виплатити їх позивачу. Вимога відповідачів про застосування до вимог позивача строків позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки позивач не відмовлявся від надання йому даної допомоги, отримував її частку, яку держава Україна виплачувала йому в порушення Конституції та Законів України, інтересу до належних йому сум не втратив. Вимога позивача про продовження терміну звернення до суду за вимогами 2002-2008 років підлягає задоволенню, оскільки свідомий обман державою своїх громадян перебуває за рамками усвідомлення нормальної людини, що позбавляло його можливості розуміти юридичну казуістику дій держави та своєчасно звернутись до суду за захистом порушеного права, про порушення якого довідався в 2007 році з рішення Конституційного суду України. Крім того грошові зобов”язання держави щодо громадянина в світлі рішень Европейського суду з прав людини та Европейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розцінюються як власність громадянина, термін давності застосування до якої перевищує строк давності по адміністративним справам і в сукупності з вищевикладеним зумовлює продовження позивачу терміну звернення до суду з вимогами щодо захисту своїх конституційних прав. З урахуванням вищевикладеного, перебуваючи в межах заявлених позивачем вимог, суд вважає, що його позов слід задовольнити частково, віднісши судові витрати за рахунок держави.

Результат розгляду: partial