Рішення адміністративного суду від 2008-02-06 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він являється потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС інвалідом ІІ-ї групи. Відповідачем порушено його права, передбачені Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, яким передбачена виплата щорічної допомоги на оздоровлення. Відповідач не виплачує належні суми в повному обсязі. Посилаючись на викладене, на підставі ст. ст. 46,55 Конституції України, ст. ст. 48,70,71 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” позивач просить стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації недоплачену суму допомоги на оздоровлення у розмірі - 9801,50 грн. Позивач позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Дослідивши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи характер спірних правовідносин, суд вважає, що при вирішенні спору мають застосовуватися положення Конституції України, як норми прямої дії та норми Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Судом установлено, що [PERSON] являється потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС та інвалідом другої групи - захворювання пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС, а отже - суб'єктом визначеним у ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, якою передбачено виплата щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної плати визначається на момент виплати. Як убачається із довідки управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області за 2002-2007 роки позивачу на оздоровлення було виплачено 493,50 грн. Зазначена сума виплат на момент їх здійснення, розміру мінімальної заробітної плати, що встановлювалася Законами України „Про державний бюджет України” на відповідні роки, не відповідає. Відповідно до ст. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються виключно законами України. Положеннями статей 21 і 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту й обсягу існуючих прав і свобод не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку про порушення прав позивача та необхідність їх захисту, шляхом задоволення позову і стягнення з відповідача не доотриманих сум на оздоровлення. З урахуванням суми, яка була сплачена позивачу та на підставі наведеного позивачем розрахунку суми заборгованості, правильність якої не викликає у суду сумніву, на користь позивача підлягає стягненню грошова сума у розмірі 9801,50 грн. На підставі викладеного та

Результат розгляду: granted