Рішення адміністративного суду від 2008-09-10 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду і просить зобов'язати відповідача прийняти домоволодіння №[ADDRESS] на баланс для отримання компенсації вартості втраченого домоволодіння, мотивуючи тим, що він отримав у спадщину будинок, що знаходиться у зоні радіаційного забруднення, сам проживає в чистій зоні, а тому має право на вказану компенсацію. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача в судове засідання не прибув, але просить справу розглядати без їх участі, позов не визнає. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач отримав у спадщину будинок в с.Новий Дорогинь Народицького району 06 листопада 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, а сам з 26.06.2007 року проживає в с.Славів Черняхівського району Житомирської області, що підтверджується копією паспорту громадянина України[NUMBER] Відповідно до Переліку населених пунктів Житомирської і Київської областей, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок катастрофи, затвердженого постановою КМ України № 106 від 23.07.91 та розпорядженням КМ України №17 від 12.01.93, с.Новий Дорогинь відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Статтею 4 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”(надалі Закону) визначено, що кожен громадянин, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, має право на підставі наданої йому об'єктивної інформації про радіаційну обстановку, дози опромінення і можливі їх наслідки для здоров'я самостійно приймати рішення про подальше проживання на цій території чи відселення. Пунктом 6 ч.1 ст.35 Закону визначено, що компенсацію, передбачену ст.4 цього ж Закону, у повному розмірі за цінами, встановленими на момент звернення щодо неї, мають право отримати громадяни, які не проживали на територіях радіоактивного забруднення, але одержали у спадщину майно(жилі, дачні, садові будинки, гаражі, господарські будівлі та споруди), яке не може бути перевезено із зазначених територій. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Суд не приймає до уваги п.28 розділу ІІ Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік”, яким виключено п.6 ч.1 ст.35 Закону, з наступних міркувань. Відповідно до п.2 Положення „Про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій”, затвердженого постановою КМ України від 15.07.97 № 755, моментом припинення права власності є дата подання переселенцем заяви про передачу ним майна органу місцевого самоврядування у місці відселення. Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», яким було внесено зміни до пункту 6 частини 1 ст.35 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неконституційними. Враховуючи викладене, суд вважає, що відмова відповідача у прийнятті домоволодіння на баланс є безпідставною і вимоги позивача підлягають задоволенню.

Результат розгляду: granted