Рішення адміністративного суду від 2008-02-07 00:00:00+02

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 14.04.2005 р. позов задоволено: визнано недійсним рішення Регіонального управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України у Хмельницькій області від 22.12.2004 р. № 220295 в частині застосування до суб'єкта підприємницької діяльності[PERSON]штрафу за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без відповідної ліцензії у розмірі 3957,50 грн. Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову вмотивований посиланням на встановлений в судовому процесі факт здійснення позивачем 15.12.2004 р. роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без відповідних ліцензій та на невідповідність розміру накладеного на позивача штрафу за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без ліцензії на 3957,50 грн. розміру штрафу, встановленому абзацом п'ятим статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». В касаційній скарзі Регіональне управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України у Хмельницькій області просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі заявлених позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України «Про Положення про порядок обов'язкової реєстрації місць зберігання оптових партій алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 30.01.1997 р. № 89. Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити скаргу без задоволення, вважаючи скаргу безпідставною. Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що актом перевірки Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України у Хмельницькій області від 15.12.2004р. зафіксований факт реалізації позивачем в магазині-барі, розташованому в с. Стуфчинці Хмельницького району, та який належить позивачу, в день здійснення перевірки однієї пляшки горілки «Біленька» ємністю 0.5 л. по ціні 10, 50 грн. та пачки цигарок «LM» по ціні 2,50 грн., що підтверджується розрахунковою квитанцією ЕАПП № 097322 від 15.12.2004р., без наявності відповідних ліцензій на торгівлю, у зв'язку з чим, за висновком контролюючого органу,[PERSON]порушено статтю 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Розрахунком штрафних санкцій, наданим відповідачем, підтверджується, що застосований до позивача спірним рішенням штраф на загальну суму 7 357,50 грн., в тому числі на оспорювану в касаційній інстанції суму 3957,50 грн., визначався відповідачем в розмірі, встановленому абзацом п'ятим статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», виходячи із суми товарів, які знаходилася у позивача на реалізації під час перевірки /а.с. 47/. Останнє обумовлено, як це випливає з відзиву на позовну заяву та касаційної скарги, тим, що згідно пояснень директора ТОВ «Гермес» Самохіна В.А., на взаємовідносини з яким по придбанню алкогольних напоїв та тютюнових виробів посилалась Мацюк М.В., поставки вказаної продукції на користь позивача не було, що виключає можливість встановити вартість отриманої позивачем партії товару від цього постачальника. Задовольняючи позов в частині застосування до позивача штрафу за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без відповідної ліцензії у розмірі 3957,50 грн., суд виходив з того, що абзац п'ятий статті 17 зазначеного Закону встановлює штраф у разі здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 1700,00 грн., тоді як відповідач визначив штраф у розмірі 200 відсотків вартості товару, який перебував у позивача на реалізації. Частиною 6 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в редакції Закону від 06.12.2004р. встановлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, в тому числі її виробниками, за наявності у них ліцензій. Згідно частини 8 зазначеної статті плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами справляється щоквартально рівними частками і зараховується до бюджету згідно з чинним законодавством. Частинами 15 та 16 цієї ж статті передбачено, що дія ліцензії призупиняється у разі несвоєчасної сплати чергового платежу за ліцензію на підставі письмового розпорядження органу, який видав ліцензію, на термін до сплати заборгованості /частина 15/; дія ліцензії вважається призупиненою з моменту одержання суб'єктом підприємницької діяльності відповідного письмового розпорядження органу, який видав ліцензію, а її дія поновлюється з моменту зарахування відповідного чергового платежу за ліцензію до бюджету /частина 16/. Порядок оформлення та видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями врегульований постановою Кабінету Міністрів України "Про Тимчасовий порядок видачі ліцензій на право імпорту, експорту спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами" від 13.05.1996р. № 493, відповідно до пункту 25 якої у ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями на зворотному боці проставляються відмітки про поточне /щоквартальне/ внесення плати за ліцензію, а відповідно до пункту 40 підготовлена до видачі ліцензія /а також відмітки про поточні щоквартальні внески/ підписується уповноваженою особою органу, що видає ліцензію, і засвідчується печаткою. В матеріалах справи наявні копії ліцензії серії АА № 725715 та серії АА № 725956 на право здійснення Мацюк Мар'яною Володимирівною роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами відповідно в магазині за адресою: Хмельницький район, с. Стуфчинці, 256 км. траса Васьковичі-Порубне в період з 29.12.2003р. по 29.12.2004р. з датою видачі 26 грудня 2003 року. Проте, вказані ліцензії в силу частини 15 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» вважаються призупиненими, а відтак позбавляли позивача права на провадження зазначених в них видів діяльності, у зв'язку з несплатою[PERSON]чергових платежів за ліцензії. Так, згідно відмітки ліцензійного органу на зворотному боці цих ліцензій останні платежі за ліцензії здійснено за період з 29.12.2003р. по 29.03.2004р. Строк дії ліцензій [NUMBER] та [NUMBER] на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами відповідно в магазині «Молодіжний центр» по вул. Леніна, 26 в с. Стуфчинці, копії яких приєднані до справи, закінчився 16.06.2004р. З огляду на це висновок суду про наявність з боку позивача порушення частини 6 статті 15 названого Закону відповідає встановленим обставинам у справі. За повно та правильно встановлених обставин справи господарський суд, однак, неправильно застосував абзац п'ятий статті 17 цього ж Закону, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, а саме: встановлення вказаним абзацом відповідальності саме за торгівлю алкогольними напоями без ліцензії одночасно презумує і відповідну міру відповідальності, тобто у розмірі 200 відсотків вартості товару, що підлягає продажу, але не менше 1700,00 грн. Останнє відповідно до статті 229 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову в позові в обсязі заявлених вимог з вищевикладених підстав. Касаційний перегляд справи здійснений в межах вимог частини 2 статті 220 зазначеного Кодексу.

Результат розгляду: denied