Рішення адміністративного суду від 2008-04-23 00:00:00+03

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов Хмільницького міжрайонного прокурора Вінницької області в інтересах Управління Пенсійного фонду України у м. Хмільнику Вінницької області до суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 170 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що суб'єкт підприємницької діяльності своєчасно не сплачував страхові внески, у зв'язку з чим утворилась заборгованість по страхових внесках в сумі 170 гривень. У судовому засіданні представник прокуратури Вінницької області заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник позивача надіслав на адресу Вінницького окружного адміністративного суду письмову заяву, згідно із якою Управління Пенсійного фонду України у м. Хмільнику просить провести розгляд справи без участі свого представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач заперечень на позовну заяву, витребувані судом докази та повноважного представника у судове засідання не направив. Про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином повісткою суду на 23.04.2008р. Відповідно до ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України вважається, повістка вручається під розписку. Оскільки повістка суду вручена відповідачу під розписку, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №1312609, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду судової справи, отже суд здійснив всіх заходів для реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача відповідно до положень ст. 128 КАС України. Заслухавши пояснення представника прокуратури Вінницької області, оцінивши та дослідивши надані в обґрунтування позову докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом у справі встановлено, [PERSON] 29.10.1998 року зареєстрований Хмільницьким міськвиконкомом як суб'єкт підприємницької діяльності та є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Станом на час розгляду справи у суді у відповідача існує заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 170 гривень. Позовні вимоги підтверджуються наявними у справі матеріалами, зокрема, карткою особового рахунку страхувальника юридичної особи або фізичної особи, яка має найманих працівників (а.с.2-4). З 1 січня 2004 року набув чинності Закон України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, яким встановлено механізм справляння страхових внесків, до яких, виходячи зі змісту ст. 1 цього Закону, відносяться платежі, які нараховані після набуття ним чинності, а також платежі, несплачені відповідно до законодавства, яке діяло раніше. Відповідно до ч. 6 ст. 20 цього Закону страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані ними за відповідний базовий звітний період, не пізніше, ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 106 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. На час розгляду справи відповідач не надав суду доказів погашення заборгованості перед позивачем, крім того, в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Враховуючи, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, суд приходить до висновку позов задовольнити повністю. Ч.2 ст.94 КАС України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Крім того, відповідно до п.3 Розділу 7 "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору розмір судового збору щодо майнових вимог про стягнення грошових коштів становить один відсоток від розміру таких вимог, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 51 грн.

Результат розгляду: granted