Рішення адміністративного суду від 2008-05-21 00:00:00+03

05.10.07р. позивачка вдруге звернулася до Голови Вищої ради юстиції [PERSON]. із скаргою про ініціювання питання щодо прийняття Вищою радою юстиції подання про звільнення суддів Верховного Суду України [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]. з посад за порушення присяги. Скарга [PERSON] зареєстрована Відділом документації Вищої ради юстиції 5 жовтня 2007 року. Відповідно до Закону України від 02.10.96р. № 393/96-ВР «Про звернення громадян»(далі -Закон № 393/96-ВР) цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення. Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Під зверненнями громадян Закон № 393/96-ВР розуміє викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Так, згідно ст. 3 Закону № 393/96-ВР скарга -це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб. Розділом ІІ Закону № 393/96-ВР встановлено порядок розгляду звернень громадян. Так, відповідно до ст.ст. 15, 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати звернення громадян, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). 08.10.07р. виконуючим обов'язки Голови Вищої ради юстиції [PERSON]. доручено начальнику Управління з питань попереднього розгляду звернень та організації прийому громадян Архипович Л.В. розглянути скаргу [PERSON]. та надати відповідні пропозиції з урахуванням попередньої переписки. 08.11.07р. Головою Вищої ради юстиції [PERSON]. надіслано лист № А-1663/1-7139/0/9-07 на адресу [PERSON]., яким повідомлено, що при вивченні її чергової скарги (відповідь на попередню скаргу надана 17.07.07р.) підстав для ініціювання питання про прийняття подання про звільнення [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]. з посад суддів Верховного Суду України за порушення присяги не встановлено, оскільки у скаргах від 17.07.07р. та від 05.10.07р. не міститься таких відомостей, а підставою для звернення до ВРЮ стало ухвалення колегією суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України процесуального документа за результатами розгляду касаційної скарги, що є формою здійснення правосуддя. При цьому, [PERSON]. пояснено про право суду здійснювати оцінку доказів відповідно до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України). Отже, зауваження позивача щодо бездіяльності члена Вищої ради юстиції не відповідає обставинам справи, оскільки відповідачем було надіслано відповіді на скарги позивачки, що і передбачено вимогами Закону № 393/96-ВР. Щодо зобов'язання члена Вищої ради юстиції звернутися до Вищої ради юстиції з пропозицією про прийняття подання про звільнення суддів Верховного Суду України з посад за порушення присяги суд вбачає за необхідне вказати про наступне. Законність та обґрунтованість судових рішень, у тому числі правильність застосування норм матеріального права, наявність порушень норм процесуального права, перевіряються лише судами апеляційної та касаційної інстанцій у визначеному законом порядку. Статус Вищої ради юстиції визначається Конституцією України і Законом України № 22/98-ВР від 15.01.98р. «Про Вищу раду юстиції»(далі -Закон № 22/98-ВР). Відповідно до вказаного Закону Вища рада юстиції є колегіальним, незалежним органом, відповідальним за формування високопрофесійного суддівського корпусу, здатного кваліфіковано, сумлінно та неупереджено здійснювати правосуддя на професійній основі, а також за прийняття рішень стосовно порушень суддями і прокурорами вимог щодо несумісності та у межах своєї компетенції про їх дисциплінарну відповідальність. Глава 4 Закону № 22/98-ВР регулює питання дисциплінарного провадження щодо суддів Верховного Суду України і вищих спеціалізованих судів. Так, Вищій раді юстиції надано право притягнути до дисциплінарної відповідальності суддів вищих спеціалізованих судів з підстав, передбачених у пункті 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України та Законом України «Про статус суддів». Підставою для відкриття дисциплінарного провадження є подання: 1) народного депутата України; 2) Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини; 3) члена Вищої ради юстиції за результатами перевірки повідомлень. Тобто, позивачка не є суб'єктом подання для відкриття дисциплінарного провадження Вищою радою юстиції. З іншого боку, згідно рішення Конституційного Суду України № 9-рп/2002 від 21 травня 2002 року (справа про Закон України «Про Вищу раду юстиції»), Вища рада юстиції зобов'язана перевіряти звернення кожного громадянина, якщо в них містяться відомості про наявність передбачених частиною п'ятою статті 126 Конституції України підстав для звільнення судді з посади, про факт дисциплінарного проступку судді Верховного Суду України або судді вищого спеціалізованого суду. Як встановлено судом, у скаргах [PERSON]. відповідачем не встановлено наявність таких відомостей. Позивачка у скаргах зазначає про порушення суддями присяги під час касаційного перегляду цивільної справи. Порядок судового розгляду справи, апеляційного та касаційного провадження регулюється зокрема нормами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України. Порядок вирішення питань, які порушені позивачкою у її скаргах, вирішується під час реалізації судом своїх владних повноважень, як органом судової влади, який надає оцінку викладених у касаційній скарзі обставин та ухвалює відповідне рішення за результатами її розгляду. Стосовно зауваження позивачки, що в ухвалі Верховного Суду України не наведено доводів її касаційної скарги, викладення процесуального документу суду проведено за шаблонним зразком, слід зазначити про наступне. Відповідно до ст. 345 ЦПК України встановлено зміст ухвали Верховного Суду України. Так, з наведеної норми вбачається, що судом касаційної інстанції в ухвалі наводяться узагальнені доводи касаційної скарги. Статтею 326 ЦПК України встановлено форму і зміст касаційної скарги. Так, відповідно до п. 5 ч. 2 наведеної статті у касаційній скарзі повинно бути зазначено в чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Як вбачається з тексту касаційної скарги [PERSON]., копія якої залучена до матеріалів справи, позивачка зазначила, що оскаржувані ухвали винесені з порушенням норми матеріального права -ст. 55 Конституції України та з порушенням норми процесуального права -ст. 8 ЦПК України щодо порушення її права на справедливий і відкритий судовий розгляд, а судами не визнано висновок правової експертизи (Інституту держави і права) як юридичний факт, що встановлює нововиявлені обставини у цивільній справі. Тобто, як і зазначено у листі відповідача від 08.11.07р., [PERSON]. не навела у касаційній скарзі конкретних порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а взяття до уваги висновку Інституту в якості доказу, що встановлює нововиявлені обставини у справі, здійснюється судом у відповідності до Глави 5 Розділу І, ст. 179 та Глави 2 Розділу V ЦПК України тощо. Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Законом України «Про судоустрій України»визначено правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні, систему судів загальної юрисдикції, основні вимоги щодо формування корпусу професійних суддів, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування, а також встановлює загальний порядок забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою. Судова влада реалізується шляхом здійснення правосуддя у формі цивільного, господарського, адміністративного, кримінального, а також конституційного судочинства. Правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. З аналізу наведених нормативно-правових актів вбачається, що на відповідача таких функцій законом не покладено, а тому вирішення порушених позивачкою питань може бути здійснено виключно у формі цивільного судочинства. Щодо твердження позивачки про здійснення членом Вищої ради юстиції своїх повноважень шляхом звернення до ВРЮ з пропозицією про прийняття подання про звільнення суддів ВСУ суд вбачає за необхідне пояснити наступне. Статус, повноваження, організація і порядок діяльності Вищої ради юстиції визначаються Конституцією України, Законом України «Про Вищу раду юстиції»та регламентом Вищої ради юстиції, який затверджується на її засіданні. Рішенням Вищої ради юстиції від 8 лютого 2006 року № 5 (із змінами, внесеними рішеннями від 22.02.06р. № 61, від 15.03.06р. № 94, від 07.06.06р. № 334 та від 17.10.06р. № 458) затверджено регламент Вищої ради юстиції (далі -Регламент), яким визначено організацію та порядок діяльності колегіального органу на реалізацію повноважень, наданих Вищій раді юстиції Конституцією України та Законом України «Про Вищу раду юстиції». Тобто, встановлено процедуру здійснення таких повноважень, оскільки ні Конституцією України, ні Законом України «Про Вищу раду юстиції»не встановлено порядок вчинення певних дій посадовими особами відповідача та членами ВРЮ щодо реалізації наданих конституційних повноважень. При цьому, організаційне, інформаційно-довідкове та інше забезпечення діяльності Вищої ради юстиції покладено на секретаріат ВРЮ. Положення про секретаріат Вищої ради юстиції, його структуру і штат затверджується Вищою радою юстиції (ст. 48 Закону № 22/98-ВР). Параграфом 1.2 Розділу І Регламенту встановлені повноваження Голови Ради. Так, Голова Ради здійснює повноваження, визначені статтею 21 Закону України «Про Вищу раду юстиції», а також: в порядку, передбаченому цим Регламентом, доручає члену Ради провести перевірку відомостей, викладених у пропозиціях, зверненнях, скаргах, повідомленнях; координує діяльність членів Ради по виконанню доручень та підготовці відповідними структурними підрозділами секретаріату матеріалів на засідання Ради; затверджує положення про структурні підрозділи секретаріату Ради, посадові інструкції та інші інструкції з питань діяльності секретаріату, порядок атестації працівників секретаріату згідно з чинним законодавством тощо. Тобто, Голова ВРЮ наділена правом затверджувати інструкції з питань діяльності секретаріату, посадові інструкції службовців Апарату ВРЮ, а також правом доручити провести попередню перевірку відомостей відповідному структурному підрозділу. Параграфом 2.1 Регламенту затверджено, що питання, що належать до повноважень Ради, на розгляд Ради після їх попереднього розгляду виносить відповідна секція. Дату засідання секції визначає Секретар секції, а у разі відсутності -Голова Ради. Розділом ІV Регламенту встановлено порядок підготовки та розгляду питань, що належать до повноваження Ради. Так, параграфом 4.5 Регламенту встановлений порядок здійснення дисциплінарного провадження стосовно суддів Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів, яке проводиться згідно з вимогами статей 37-43 Закону України «Про Вищу раду юстиції»та в порядку, визначеному пунктами 6-13 § 4.3.2. цього Розділу. У параграфі 4.3.2 зазначається, що звернення, що містять повідомлення про наявність підстав для звільнення судді з посади за особливих обставин, за дорученням Голови Ради або Заступника можуть попередньо вивчатися у відповідних структурних підрозділах секретаріату. За результатами попереднього розгляду таких звернень складається мотивований висновок, у якому в стислій формі викладаються обставини, якими обґрунтовується наявність підстав для звільнення судді та пропозиції щодо необхідності або щодо відсутності необхідності проведення перевірки. Звернення, у якому міститься повідомлення про порушення суддею присяги, що надійшло безпосередньо членові Ради, реєструє відповідний структурний підрозділ секретаріату. Таке звернення за згодою члена Ради, на адресу якого воно надійшло, за дорученням Голови Ради вивчає відповідний структурний підрозділ секретаріату. За результатами вивчення звернення готується відповідний висновок, який разом зі зверненням та доданими до нього матеріалами передається Голові Ради або Заступникові, які вирішують питання щодо призначення перевірки. За відсутності підстав для перевірки відповідний структурний підрозділ готує проект відповіді автору звернення, що містить повідомлення про наявність підстав для звільнення судді з посади за особливих обставин. Таким чином, з огляду на викладену у Регламенті процедуру розгляду звернень громадян щодо наявності підстав для ініціювання питання щодо прийняття Вищою радою юстиції подання про звільнення суддів Верховного Суду України з посади за особливих обставин (у тому числі за порушення суддівської присяги), [PERSON]. як виконуючим обов'язки керівника конституційного органу держави, з одного боку, та як членом Вищої ради юстиції, з іншого, було правомірно доручено начальнику Управління з питань попереднього розгляду звернень та організації прийому громадян [PERSON]. провести попередній розгляд звернення [PERSON]. та надати відповідні пропозиції з урахуванням проведеної перевірки. При цьому, висновок про наявність чи відсутність таких підстав приймає Голова або Заступник Ради, які обрані з числа членів Вищої ради юстиції та наділені правом одноособово вирішити за наявності законних підстав про необхідність винесення на розгляд секції та Ради порушених у зверненні питань з метою прийняття колегіальним органом рішення про звільнення суддів, як це і передбачено ст.ст. 21, 22 Закону України «Про Вищу раду юстиції»та положенням параграфа 5.2 Регламенту ВРЮ. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв в межах наданих йому повноважень, на підставі закону та не порушив прав та охоронюваних законом інтересів позивачки, а тому підстав для задоволення позову не вбачається. Враховуючи викладене, позов визнаються судом необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Результат розгляду: denied