Рішення адміністративного суду від 2008-09-19 00:00:00+03

[PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова по невиплаті позивачу доплати до пенсії з липня по грудень 2007 року, зобов'язання відповідача виплатити позивачу піврічну доплату до пенсії в розмірі 738 гривень 99 копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона являється пенсіонеркою за віком з грудня 1991 року. У 2007 році максимальний розмір її пенсії складав 509, 84 гривні. Згідно з Законом України «Про соціальний статус захисту дітей війни» від 18 листопада 2004 року №2195-ІV позивач відноситься до категорії громадян, яким встановлено статус „Дитина війни”, та яка має право на 30 відсоткову доплату від мінімальної пенсії за віком, яка у 2005-2007 роках відповідачем не виплачувалась, а саме: у 2007 році згідно ст. 71 п. 12 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року. Конституційний суд України рішенням від 09 липня 2007 року по справі № 1-29/2007 визнав неконституційним та втративши силу ряд положень Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», у тому числі що стосується дітей війни. Таким чином, позивачка зазначила, що їй неправомірно не нарахована доплата до пенсії на загальну суму 738,99 гривень, а саме: з липня по вересень 2007 року - 406 гривні (мінімальна пенсія) х 30% х 3 місяці = 365,4 гривні; з жовтня по грудень 2007 року - 415,11 гривні х 30% х 3 місяці = 373,59 гривні. 25 червня 2008 року до канцелярії суду надійшла заява від позивача з додатковою позовною вимогою, де вона просить суд зобов'язати відповідача з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року щомісячно виплачувати доплату у розмірі 30 відсотків пенсії за віком. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав у повному обсязі. Представник відповідача - УПФУ в Московському районі м. Харкова в судовому засіданні вимоги позову не визнала та зазначила, що позивач перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Московському районі м. Харкова і отримує пенсію за віком з 20 січня 1993 року та відноситься до категорії громадян, яким встановлено статус «Дитина війни». Соціальне забезпечення вказаної категорії громадян визначається Законом України від 18.11.2004 року «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст. 6 зазначеного Закону пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсій, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком. Пунктом 12 ст. 71 Закону України « Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» зупинено на 2007 рік з урахуванням положення ст. 111 цього Закону. При цьому статтею 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України від 09 07 2007 року № 6-рп/2007 положення п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнані такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними) та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Крім того, дане Рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Розмір мінімальної пенсії за віком встановлено ч. 1 ст. 28 Закону України №1058-IV від 09 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до якої за наявності достатнього страхового стажу мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України №1058-IV від 09 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії встановлений ч. 1, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Нормативно-правовими актами, які діють на території держави, для окремих категорій населення України встановлені різні величини показника мінімальної пенсії. Величина мінімальної пенсії за віком, що застосовується для обчислення підвищення пенсії особам, яким встановлено статус «дитина війни», на час звернення позивачки на законодавчому рівні не встановлена, а механізм реалізації положень ст. 6 Закону України №2195 «Про соціальний захист дітей війни» - відсутній. Тому, було зроблено запити до Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства юстиції та Міністерства фінансів України стосовно встановленого розміру надбавки. Листом №21-46-561 від 31 серпня 2007 року Міністерство юстиції підтвердило відсутність механізму реалізації положень ст. 6 Закону України №2195 та зазначило, що питання реалізації положень зазначеного закону слід вирішувати шляхом внесення змін до законодавства. Інші міністерства відповіді не надали. Відповідач зазначив, що відповідно до п.2 Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року №1261 Пенсійний Фонд України у своїй діяльності керується Конституцією і Законами України, указами Президента України та постановами Верховної ради України, прийнятими відповідно до Конституції та Законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також цим положенням. Пенсійний Фонд України організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією, узагальнює практику застосування законодавства, щодо вдосконалення, та в установленому порядку вносить їх на розгляд Міністерства праці та соціальної політики. До повноважень Пенсійного Фонду України не входить внесення змін до законодавства. Також, органи Пенсійного Фонду України не мають повноважень щодо власного тлумачення нормативних актів. Відповідно до ст. 7 Закону України №2195 «Про соціальний захист дітей війни» передбачалося, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюватиметься за рахунок коштів Державного бюджету України, Пенсійний Фонд України діє на підставі Положення «Про Пенсійний Фонд України». Пунктом 8 зазначеного Положення бюджет формується з чітко визначених джерел і щороку затверджується Кабінетом Міністрів України. Кошти Пенсійного Фонду використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають. Представник відповідача вказав, що УПФ України в Московському районі м. Харкова діяло лише на підставі законодавства та в межах своїх повноважень, та не вбачає будь-яких порушень законодавства стосовно [PERSON]. Відповідач вказав, що статтею 41 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» - ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в новій редакції з 01 січня 2008 року, а саме: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гаранті соціального захисту”) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, а саме 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України №10-рп від 22 05 2008 року положення ст. 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12, пункту 35, пунктів 36-100 розділу II „Внесення змін до деяких законодавчих актів України” визнані такими, що не відповідають Конституції України, тобто є неконституційними. Згідно п. 5 постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року, «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» (діє з 22 травня 2008 року) дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та „Про жертви нацистських переслідувань) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня 2008 року - 48,1 гривень, з 1 липня 2008 року - 48,2 гривень, та з 1 жовтня 2008 року - 49,8 гривень. На теперішній час позивачці виплачується підвищення до пенсії у розмірі 48,2 гривень. Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач - [PERSON], перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова та відноситься до категорії громадян, яким встановлено статус «Дитина війни», що підтверджується пенсійним посвідченням №199215, виданим Управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова 17 травня 2000 року, в якому проставлено штамп «Дитина війни». Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачає державну соціальну підтримку дітей війни. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Пунктом 12 ст. 71 Закону України « Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинено на 2007 рік з урахуванням положення ст. 111 цього Закону. При цьому статтею 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Крім того, дане Рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» втратило чинність 09 липня 2007 року. Згідно із законом України „Про державний бюджет України на 2007 рік” прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить з 01 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411,00 гривень. Судом встановлено, що позивач має статус „Дитини війни” відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни” вона вправі отримувати підвищену пенсію на 30% від мінімальної за віком. Відповідно до ст. 6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни” зі змінами, внесеними ст. 41 Закону України “Про Державний бюджет України на 2008 рік” дітям війни ( крім тих, на яких поширюється дія Закону України “ Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту“) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України “ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів. Рішенням Конституційного Суду України №10-рп від 22 травня 2008 року положення ст. 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24 - 34, підпунктів 1-6, 8-12, пункту 35, пунктів 36-100 розділу II „Внесення змін до деяких законодавчих актів України” визнані такими, що не відповідають Конституції України, тобто є неконституційними. Згідно п. 5 постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року, Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян” (діє з 22 травня 2008 року) дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та „Про жертви нацистських переслідувань”) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня 2008 року - 48,1 гривні, з 1 липня 2008 року - 48,2 гривень та з 1 жовтня 2008 року - 49,8 гривень. З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, а також враховуючи постанову пленуму Верховного суду України „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя” від 01 листопада 1996 року, в якій зазначено, що оскільки Конституція має вищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії, судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, але не суперечить їй. Тому під час вирішення цього спору, суд вважає за необхідне застосувати саме норми Закону України „Про соціальний захист дітей війни”, а не Постанови КМУ №530 від 28 травня 2008 року. Таким чином, положення Статтею 41 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» втратило чинність 22 травня 2008 року. Крім того, доводи відповідача про відсутність механізму реалізації ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не можуть бути підставою для невиконання вимог зазначеного Закону. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов [PERSON]підлягає частковому задоволенню, а саме: в частині позовних вимог щодо зобов'язання нарахувати на користь позивача недоплаченої як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року у розмірі 707, 56 гривень та з 22 травня 2008 по 31 грудня 2008 року доплату в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, в іншій частині позову відмовити. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: partial