Рішення адміністративного суду від 2008-04-24 00:00:00+03

Суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа [PERSON]зареєстрований (Московською) Голосіївською районною державною адміністрацією м. Києва № [NUMBER]від 02.12.1998р., адреса: м. [ADDRESS], ідентифікаційний номер № [NUMBER]. Відповідач взятий на облік Державною податковою інспекцією у Голосіївському (Московському) районі м. Києва як приватний підприємець з 20.10.1998р. Починаючи з з моменту реєстрації, з 20.10.1998 року відповідач не подає податкові декларації про фінансово-господарську діяльність. Відповідно до ч. 1 ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. При цьому статті 67, 68 Конституції України встановлюють, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах встановлених законом (ст. 67),кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68). Статтею 9 Закону України “Про систему оподаткування” передбачено обов'язок платників податків і зборів (обов'язкових платежів) вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами; подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів); сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни. Право звернення у передбачених законом випадках до судових органів із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності передбачено для органів державної податкової служби пунктом 17 ч. 1 ст. 11 Закону України від 04.12.1990 № 509-ХІІ “Про державну податкову службу в Україні”. Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб -підприємців регулюються Законом України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців”(Преамбула Закону). Відповідно до ст. 46 Закону “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця крім іншого проводиться у разі: постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Підставами для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи -підприємця у тому числі є неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Враховуючи викладені обставини, зокрема той факт, що відповідач протягом періоду, що перевищує один рік, не звітує до податкових органів дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Частина 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. Таким чином судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Результат розгляду: granted