Рішення адміністративного суду від 2008-01-24 00:00:00+02

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, [PERSON] (далі Відповідач) зареєстровано 25.12.1995 року, Деснянською у місті Києві державною адміністрацією, ідентифікаційний [NUMBER]. Згідно даного свідоцтва Відповідач проживає за адресою: [ADDRESS]. Отже, Відповідач належним чином зареєстрований, як суб'єкт підприємницької діяльності та платник податків, а тому на нього поширюється дія законів та інших нормативно-правових актів, які регулюють здійснення підприємницької діяльності та сплату податків в Україні. 11.12.06. ДПІ у Деснянському районі м. Києва (далі Позивач) проведено перевірку щодо контролю за здійсненням Відповідачем розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу. За результатами проведеної перевірки Позивачем складено акт № 07787/2304/1856500063. Відповідно до висновків вищезазначеного акту перевіркою встановлено порушення Відповідачем п. 1, п. 2, п. 13 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06.07.1995р. № 265/95-ВР (далі Закон) та п. 1 ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»№ 98/96-ВР від 23.03.1996 року, а саме: при покупці жувальної гумки, вартістю 0,80 грн. РРО Відповідачем не застосовувався, чек покупцю не виданий, сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків не відповідає сумі коштів зазначеної у денному звіті РРО. Різниця складає 198,30 грн. В період з липня 2005 по грудень 2006, тобто 18 місяців, Відповідачем провадилась господарська діяльність без придбання торгового патенту, вартість якого складає 160,00 грн. Згідно контрольних стрічок РРО, Відповідачем здійснювалася торгівля продуктами харчування та напоями. Як вбачається з акту перевірки, Відповідач копію акту перевірки отримав з його змістом ознайомлений 11.12.06, про що свідчить його підпис на акті перевірки. 21.12.06 на підставі акту перевірки № 07787/2304/1856500063 від 11.12.06 Позивачем прийнято рішення № 0002162304/0 про застосування до Відповідача штрафних санкцій у розмірі 1 713,50 грн. та рішення № 0002152304/0 про застосування до Відповідача штрафних санкцій у розмірі 991,50 грн., які отримані Відповідачем 21.12.06, про що свідчить його підпис на корінцях цих рішень. З 19.10.06 по 01.11.06 Позивачем проведено перевірку Відповідача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів. За результатами проведеної перевірки Позивачем складено акт № 6820-1705-1856500063 від 01.11.06. Відповідно до висновків вищевказаного акту, перевіркою крім іншого встановлено, порушення Відповідачем п. 1 ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», внаслідок чого Відповідачу донараховано 7680,00 грн. 03.11.06 на підставі акту перевірки № 6820-1705-1856500063 від 01.11.06. Позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 0003331705/0, яким Відповідачу визначено податкове зобов'язання у сумі 7 680,00 грн. Податкове повідомлення рішення отримано Відповідачем 08.11.06, про що свідчить його підпис на корінці даного податкового повідомлення-рішення. Відповідно до п.п. 5.2.1, п. 5.2, ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту. У матеріалах справи відсутні відомості про оскарження Відповідачем рішень про застосування штрафних санкцій № 0002162304/0, 0002152304/0 від 21.12.06 та податкового повідомлення-рішення № 0003331705/0 від 03.11.06 у адміністративному або судовому порядку. Відповідно до облікової картки платника податків Відповідачу нараховано пеню у сумі 16,14 грн. Таким чином узгоджена сума податкового зобов'язання складає 10 401,14 грн. Відповідно до п.п. 5.3.1 п 5.3 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації. У разі коли відповідно до закону контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки, визначені у законі з відповідного податку, а за їх відсутності - протягом тридцяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення про таке нарахування. У строк, встановлений п.п. 5.3.1 п 5.3 ст. 55 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»Відповідач податкове зобов'язання, визначене податковим органом у сумі 10 401,14 грн. самостійно не сплатив. Відповідно до п.п. 5.4.1, п. 5.4, ст. 5 Закону узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків. Відповідно до п.п. 3.1.1 п.3.1 ст. 3 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. Відповідно до пункту 11 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»Державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Результат розгляду: granted