Рішення адміністративного суду від 2008-05-06 00:00:00+03

позивачі 02 квітня 2008 року звернулись до відповідачів з позовом про зобов'язання виплатити суми недоплаченої разової щорічної грошової допомоги за 2004 - 2007 роки, кожному на загальну суму 5067 грн. 25 коп.. В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують на те, що вони мають статус учасників бойових дій і відповідно до вимог п.22 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року кожен з них має право на щорічну разову грошову допомогу у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, яка повинна виплачуватись до 5 травня. Проте, всупереч вимогам вказаного Закону, разова грошова допомога за 2004-2007 роки кожному з них була призначена і виплачена не в повному обсязі, а саме: в 2004 році - 120 гривень, 2005-2006 роках по 250 гривень, в 2007 році - 280 гривень. Позивачі в судове засідання не з'явились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій підтримали позовні вимоги. Представники управління праці та соціального захисту населення Красилівської РДА в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав. В заперечення проти позову вказав на те, що разова грошова допомога позивачам за 2004-2007 роки була призначена і виплачена відповідно до Законів України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Крім того, зазначив, що позивачі пропустили річний строк для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, просить з цих підстав відмовити в позові. Представники Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України і Державного казначейства України в суд не з'явились, про день та час слухання справи були належним чином повідомлені. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Частиною 2 ст.99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тобто, про порушення своїх прав на отримання щорічної разової грошової допомоги у розмірі, встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачі мали би дізнатися при отриманні зазначеної допомоги до 5 травня відповідного року та звернутися до суду на протязі року - до 30 вересня наступного року, відповідно до ч.4 ст.17-1 цього Закону. В 2004-2006 роках позивачі при отриманні зазначеної допомоги до 5 травня відповідною року дізнались, що їм виплатили допомоги з порушеннями вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», проте в суд не звертались. В зв'язку з вищевикладеними обставинами у позові в частині стягнення щорічної разової грошової допомоги за 2004 - 2006 роки слід відмовити. Згідно посвідчень: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], виданими Красилівським райвійськкоматом Хмельницької області, що надані позивачами, вони є учасниками бойових дій, і на них розповсюджується дія норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який надає їм право на щорічну разову грошову допомогу у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, яка повинна виплачуватись до 5 травня. У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою, визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави. Статті 21 та 22 Конституції України закріпили, що права та свободи людини є невідчужуваними та непорушними, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках передбачених Основним Законом України. Зокрема ст.64 визначено вичерпний перелік випадків щодо обмеження встановлених прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень, а саме: в умовах воєнного або надзвичайного стану. Встановлення окремими законами України певних пільг, компенсацій і гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист, а тому, відповідно до ч.6 ст.6, ч.2 ст.19 ч.1 ст.68 Конституції України, вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Відповідно до ст.2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними. Натомість, відповідно до ст.95 Конституції України від 28.06.1996 року виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. В силу викладеного, позивачам у 2007 році були виплачені кошти щорічної разової грошової допомоги в обсягах, встановлених Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік», що підтверджується довідками управління праці та соціального захисту населення Красилівської районної державної адміністрації. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних із введенням в дію цього закону здійснюється за рахунок коштів державного чи місцевого бюджетів. Рішенням Конституційного суду України у справі №1-29/2007 від 09.07.2007 року визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ст.29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" №489-V від 19.12.2006 року, за якою у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" повинна здійснюватись у таких розмірах: учасникам бойових дій - 280 гривень. За таких обставин, а також враховуючи положення до ч.2 ст.152 Конституції України від 28.06.1996 року, відповідно до якої закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, при обрахуванні розміру та встановленні порядку відшкодування щорічної разової грошової допомоги, що підлягає виплаті до 5 травня 2007 року слід керуватися нормами Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" позивачам були частково виплачені кошти, щорічної разової грошової допомоги у обсягах, визначених ст.29 цього Закону, а саме в сумі 280 гривень кожному. З врахуванням отриманої позивачами разової грошової допомоги за 2007 рік у розмірі по 280 гривень, суд вважає необхідним стягнути на їх користь недоплачену разову грошову допомогу за вказаний період в розмірі по 1770 грн. 30 коп. (410,06 x 5 - 280) кожному. З урахуванням наведеного,

Результат розгляду: partial