Рішення адміністративного суду від 2008-09-10 00:00:00+03

[PERSON]. звернулась з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що протягом 1996-2007 років їй не були проведені у повному обсязі виплати, передбачені ст.ст. 37, 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Зазначає, що отримувала відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі та мінімальній пенсії за віком у відповідні періоди. Таким чином її права були порушені. Заборгованість по виплаті компенсації за проживання на території радіоактивного забруднення (ст. 37) за період з 01.07.2007 року по 31.12.2007 року позивачка визначила в розмірі 800 грн. 40 коп., заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення (ст. 39) за період з 01.01.1997 року по 31.12.2005 року та з 01.07.2007 року по 31.12.2007 року позивачка визначила в розмірі 13611 грн. 21 коп. Позивачка в судове засідання не з”явилась, просить справу розглядати у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з”явився. Про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить розписка в отриманні судової повістки. Суду надали письмові заперечення. Розглянувши матеріали справи, суд встановив: позивачка [PERSON]. яка відноситься до потерпілого 3-ї категорії внаслідок аварії на ЧАЕС, проживає та працювала з 01.01.1997 року по 31.12.2007 року в [ADDRESS] , яке віднесено до зони посиленого радіологічного контролю. Згідно ст. 37 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі Закон), громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 30 процентів від мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 39 Закону, доплата громадянам, які працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю повинна була підвищуватись на одну мінімальну зарплату. Проте в спірний період часу ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. Виплатою допомоги та доплат в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивача. Відповідно до вимог ч. 1 статті 39 Закону зазначені виплати є складовою частиною заробітної плати позивачки, строк давності, на виплати, які стосуються заробітної плати - не розповсюджується, а тому суд на користь позивачки стягує доплату за вказаний період з 01.01.1997 року. по 31.12.2005 року. Крім того дію абзацу другого, третього, четвертого частини першої статті 37 Закону та абзацу третього, четвертого частини першої статті 39 Закону зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N 3235-IV( 3235-15 ) від 20.12.2005. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом N 489-V ( 489-16 ) від 19.12.2006. Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від 09.07.2007 року п. 30 ст. 71 Закону України „Про державний бюджет України”, яким зупинено дії ст.ст. 37, 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, визнано неконституційним. Зазначені положення ст. 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік”, як неконституційні втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто з 09.07.2007 року. Закон України „Про Державний бюджет України на 2006 рік”, яким зупинена дію ст. 37 Закону в частині виплати компенсації і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, не визнаний неконституційним. Положення зазначеного закону на даний час є чинними. Таким чином стягненню на користь позивачки підлягає компенсація та доплата у розмірах визначених саме Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (ст.ст. 37), але тільки з 09.07.2007 року. Компенсація передбачена ст. 39 Закону таким чином підлягає стягненню за період з 01.01.1997 року по 31.12.2005 року та з 01.07.2007 року по 31.12.2007 року. Виплата компенсації у розмірах передбачених Постановою Кабінету Міністрів України за зазначений період позивачу була виплачена. З врахуванням викладеного вище та розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком в Україні в спірний період часу, а саме: розмір мінімальної заробітної плати становив: з 2 вересня 1996 року -15 грн., з 1 січня 1998 року -45 грн., з 1 липня 1998 року -55 грн., з 1 січня 1999 року -74 грн., з 1 квітня 2000 року -90 грн., з 1 липня 2000 р.- 118 грн., з 1 січня 2002 року -140 грн., з1 липня 2002 року -165 грн., з1 січня 2003 року -185 грн., з 1 грудня 2003 року - 205 грн., з 1 вересня 2004 року 237 грн., з 1 січня 2005 року 262 грн., з 1 квітня 2005 р- 290 грн., з 1 липня 2005 р.- 310 грн., з 1 вересня 2005 року -332 грн., з 1 січня 2006 року - 350 грн., з 1 липня 2006 р.- 375 грн., з 1 грудня 2006 року 400грн, з 1квітня 2007 року -420 грн., з 1 липня 2007 року - 440 грн., з 1 жовтня 2007 року -460 грн., з квітня 2008 року -525 грн.; розмір мінімальної пенсії за віком становив з 1 січня 2007 року -380 грн., з 1 квітня 2007 року -410 грн. 06 коп., з 1 жовтня 2007 року - 415 грн. 11 коп., суд стягує на користь позивачки належну їй компенсацію. Заборгованість перед позивачкою (ст. 37 Закону) за період з липня по грудень 2007 року становить -800 грн. 40 коп. (440грн х 3 х 30% = 396 грн.) + (460 грн. х 3 х 30% = 414 грн.) -9 грн. 60 коп. (отриманих згідно ПКМ України). Заборгованість перед позивачкою (ст. 39 Закону, як особі, яка працювала на території радіоактивного забруднення, у зоні посиленого радіоекологічного контролю) за період з 01.01.1997 року по 31.12.2005 року становить 16304 грн. 40 коп. (180 грн. за 1997 рік + 510 грн. за 1998 рік + 660 грн. за 1999 рік +1200 грн. за 2000 рік + 1416 грн. за 2001 рік + 1830 грн. за 2002 рік + 2240 грн. за 2003 рік + 2588 грн. за 2004 рік + 3604 грн. за 2005 рік + 2668 грн. за період з липня по грудень 2007 року = 16896 грн.) - 592 грн. 60 коп. (отриманих позивачкою за зазначений період згідно ПКМ України). Суд в цій частині з врахуванням положень частини 2 статті 11 КАС України виходить за межі позовних вимог та стягує на користь позивачки заборгованість більшу ніж визначила позивачка (13611 грн. 21 коп.). Загальна сума компенсації становить 17104 грн. 80 коп. (800 грн. 40 коп. + 16304 грн. 40 коп.). Зазначена заборгованість підлягає стягнення з управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації. Заперечень щодо правильності розрахунку та розміру виплат від відповідача до суду не надійшло. З урахуванням всіх обставин по справі суд позов задовольняє частково.

Результат розгляду: partial