Рішення адміністративного суду від 2008-10-29 00:00:00+02

[PERSON], [INFO]року народження, на правіприватної власності належить мопед марки [INFO], який 26.02.2008р. він придбав за 2850 грн. в магазині [INFO]([ADDRESS]), що підтверджується товарним чеком без номеру від 26.02.2008р., виданим фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с. 10). За місцем продажу мопеду в магазині [INFO]позивачу на його ім'я виданий талон власника за реєстраційним номером 1306 від 26.02.2008р. із зазначенням технічних характеристик мопеду: марка [INFO], рама [NUMBER], колір чорний, об'єм двигуна 49 см3. 19 серпня 2008 року позивач надав мопед своєму брату [PERSON], для користування у власних справах. 19.08.08 р. інспектором ДПС групи ДПС ВДАІ при УДАІ ГУ МВС України в АРК молодшим сержантом міліції [PERSON]в місті Алушта затриманий мопед марки [INFO], яким керував [PERSON], брат позивача, разом із водієм мопеду знаходилася[PERSON]. Інспектор ДПС [PERSON] вимагав у водія надати йому документи на мопед, в тому числі які б підтвердили належне розмитнення мопеду при ввезенні на митну територію України. Оскільки документів на мопед представлено не було, інспектором ДПС зазначений мопед був вилучений і доставлений на штрафмайданчик в м.Алушта. На штраф майданчику інспектором ДПС [PERSON]в присутності водія[PERSON] складений акт технічного огляду та затримання мопеду від 19.08.08, вилучення транспортного засобу відбулося у відсутність понятих (а.с. 10). Документи на мопед були представлені позивачем наступного дня до Алуштинського МВ ГУ МВС України в АРК, але транспортний засіб повернутий не був. Заслухавши пояснення позивача та відповідача 2 в судовому засіданні 29.10.2008 року, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження. Відповідно до п. 1 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України визначено поняття суб'єктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд керувався критеріями, закріпленими у частині 3 статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта. Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Стаття 19 Конституції України зобов'язує орган влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Отже «на підставі» означає, що суб'єкт владних повноважень повинний бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України та зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. «У межах повноважень» означає, що суб'єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов'язків, встановлених законами. «У спосіб» означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дії, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень. Суд з'ясовує, чи використане повноваження, надане суб'єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи. Щодо правомірності дій відповідача 2 по вилученню мопеду, який належить позивачу, суд прийшов до висновку, що відповідач діяв у відсутність встановлених законом повноважень на вчинення таких дій, з перевищенням своїх повноважень, без дотримання встановленої законом процедури, без дотримання розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи. Так, у відповідності до статті 1 Закону України "Про міліцію" від 20.12.90 №565-XII міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Відповідно до статті 7 Закону України "Про міліцію" передбачено, що до єдиної системи органів міліції входить державна автомобільна інспекція. Абзацом 2 пункту 1 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №341 від 14.04.1997, передбачено, що до складу Державтоінспекції входять департамент Державтоінспекції МВС, управління (відділи) Державтоінспекції головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Центр безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем, спеціальний підрозділ дорожньо-патрульної служби особливого призначення при департаменті Державтоінспекції МВС, відділи (відділення) Державтоінспекції з обслуговування адміністративних територій міст, районів, районів у містах, автомобільно-технічної інспекції та реєстраційно-екзаменаційної роботи, підрозділи дорожньо-патрульної служби. Отже, дорожньо-патрульна служба відділу ДАІ по обслуговуванню м.Алушти та автотехнічної інспекції при УДАІ ГУ МВС України в АР Крим є територіальним підрозділом міліції - державного органу, і тому відповідно до встановлених правил предметної підсудності розгляд спору за участю службової особи такого органу віднесений до компетенції окружних адміністративних судів. Згідно з ч.1 ст.5 Закону України "Про міліцію" від 20.12.90 N 565-XII міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Частинами 1, 3 ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 52 Закону України "Про дорожній рух" контроль у сфері дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами законодавчої та виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідним державним органом з безпеки дорожнього руху і його місцевими органами, Державтоінспекцією Міністерства внутрішніх справ України, іншими спеціально уповноваженими на це державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами державної виконавчої влади та об'єднаннями (відомчий контроль). Статтею 53 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України. У відповідності до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування автомобілі, автобуси, самохідні машини, сконструйовані на шасі автомобілів, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, причепи, напівпричепи та мотоколяски. Єдиний на території України порядок державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - транспортні засоби) та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 "Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок"). Дія цих Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок не поширюється на мопеди, отже мопеди не потребують будь-якої державної реєстрації в Україні. Відповідно до п. 1 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.1997 №341 (далі-Положення про ДАІ МВС), Державна автомобільна інспекція (Державтоінспекція) є головним органом, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху в Україні, що входить до системи органів Міністерства внутрішніх справ України. Згідно з п.2 Положення про ДАІ МВС, Державтоінспекція у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, декретами, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, цим Положенням, нормативними актами МВС. Відповідно до підпункту 14 пункту 5 Положення про ДАІ МВС працівники Державтоінспекції під час виконання службових обов'язків мають право у випадках, передбачених законодавством, затримувати транспортні засоби і доставляти їх, у тому числі з використанням спеціальних транспортних засобів, на спеціальні майданчики чи стоянки Державтоінспекції для тимчасового зберігання. Отже Положення про ДАІ МВС передбачає право службових осіб органів ДПС затримувати транспортні засоби лише у випадках, передбачених законодавством. Пункт 21 ч.1 ст. 11 Закону України «Про міліцію» від 20.12.90 N 565-XII надає працівникам міліції право обмежувати або забороняти у випадках затримання злочинців, при аваріях, інших надзвичайних обставинах, що загрожують життю і здоров'ю людей, рух транспорту і пішоходів на окремих ділянках вулиць і автомобільних шляхів; зупиняти транспортні засоби в разі порушення правил дорожнього руху, наявних ознак, що свідчать про технічну несправність транспорту або забруднення ним навколишнього середовища, а також при наявності даних про те, що він використовується з протиправною метою; оглядати транспортні засоби і перевіряти у водіїв документи на право користування й керування ними, дорожні листи і відповідність вантажів, що перевозяться, товарно-транспортним документам, наявність страхового поліса (сертифіката), про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; проводити технічний огляд автомототранспорту. Таким чином, правової норми про затримання чи вилучення транспортних засобів в Законі України «Про міліцію» також не передбачено. Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 № 1306 мопед - це двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об'ємом до 50 куб. см. У відповідності до п.6.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 № 1306 рухатися по дорозі на мопедах дозволяється особам, які досягли 16-річного, на велосипедах - 14-річного віку. Для водіїв мопедів і велосипедів місцевими органами виконавчої влади може бути встановлена картка, в яку заноситься інформація про водія і яку водії мопедів чи велосипедів у такому разі повинні мати при собі. У відповідності до п.30.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 № 1306 за рішенням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування може проводитися реєстрація мопедів, велосипедів і гужового транспорту. Судом встановлено, що рішення щодо реєстрації мопедів органами місцевого самоврядування АР Крим не приймалися. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами надається: - мототранспортними засобами і мотоколясками - з шістнадцятирічного віку; - автомобілями всіх видів і категорій (за винятком автобусів і вантажних автомобілів, обладнаних для перевезення більше восьми пасажирів), трамваями і тролейбусами - з вісімнадцятирічного віку; - автобусами і вантажними автомобілями, обладнаними для перевезення більше восьми пасажирів, - з дев'ятнадцятирічного віку. Право на керування транспортними засобами підтверджується відповідним посвідченням. На території України діють національні і міжнародні посвідчення на право керування транспортними засобами, що відповідають Конвенції про дорожній рух. Порядок видачі цих посвідчень установлюється Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.15 Закону України «Про дорожній рух»). Відповідно до п.3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМ України від 08.05.1993 № 340 транспортні засоби, керування якими здійснюється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: А - мотоцикли, моторолери, мотонарти й інші мототранспортні засоби; В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кг (7700 фунтів) і кількість сидячих місць яких, крім сидіння водія, не перевищує восьми; С - автомобілі, які призначені для перевезення вантажів і дозволена максимальна маса яких перевищує 3500 кг (7700 фунтів); D - автомобілі, які призначені для перевезення пасажирів і мають більше восьми сидячих місць, крім сидіння водія; Е - состави транспортних засобів з тягачем, що відноситься до категорії В, С або D, яким водій має право керувати, але які самі не входять в одну із цих категорій або в ці категорії; трамваї; тролейбуси; мотоколяски. Отже мопеди не включені до цього переліку транспортних засобів, керування якими здійснюється за наявності посвідчення водія. Таким чином суд встановив, що працівник ДПС ДАІ [PERSON] не мав права вимагати від[PERSON] жодного документу - ані на керування транспортним засобом, ані на право володіння мопедом. Щодо вимагання документів про розмитнення мопеду, суд прийшов до висновку, що вимагання такого документу від особи, яка придбала транспортний засіб через торгівельну організацію, не передбачає обов'язку доказування митного оформлення ввезеного транспортного засобу для такої особи. Як вбачається з матеріалів справи, а саме акту технічного огляду та затримання мопеду від 19.08.08 (а.с.10), в цьому акті відсутні посилання на жодну законодавчу норму, що унеможливлює встановлення хоча б галузі законодавства, на виконання якої такий акт складений. Частина друга статті 260 КУпАП передбачає, що порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей і вилучення речей та документів з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України, отже норма містить як бланкетний так і відсилочний характер. Спеціальною нормою, яка встановлює порядок вилучення речей і документів є стаття 265 КУпАП, відповідно до якої речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об'єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 2341, 2342, 2444, 262 і 264 цього Кодексу. Отже по-перше, для можливості застосування цієї статті до спірних правовідносин, необхідною передумовою повинна бути належність мопеду до знаряддя або безпосереднього об'єкту правопорушення та, по-друге, наявність спеціальної компетенції (повноважень) у працівника ДАІ на таке вилучення, передбаченої законодавством. Стаття 260 КУпАП не передбачає окремого права працівників ДАІ на затримання та вилучення мопеду, встановлюючи лише право на вилучення транспортного засобу до вирішення питання по суті судом у разі вчинення порушення, передбаченого частиною другою статті 2061 цього Кодексу (обладнання власниками або водіями транспортних засобів спеціально прихованими або замаскованими місцями, які використовуються для перевезення нелегальних мігрантів). Як свідчать матеріали справи, жодного адміністративного протоколу на місці затримання та вилучення мопеду відповідачем 2 не складено і в судовому засіданні доказів скоєння адміністративного або іншого правопорушення не надано. Інспектор ДПС ДАІ [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він 19.08.08 знаходився на маршруті в м.Алушта, на вул. 15 квітня був зупинений мопед. В момент перевірки документів на мопед, а саме талон власника та документів, що посвідчують особу, не було, тому відправили мопед на штрафмайданчик. Причиною затримання мопеду була необхідність перевірки документів. Відповідач 2 пояснив, що при затримці мопеду ним був складений акт технічного огляду та вилучення, бланк якого знаходився із собою, пояснити форму акту технічного огляду та вилучення відповідач 2 не зміг. Потім як пояснив відповідач 2 ним був складений рапорт на ім'я начальника Алуштинського МВ ГУ МВС України в АРК для подальшої реєстрації у Журналі обліку заяв про злочини та правопорушення. Відповідачу 2 відомо, що рапорт того ж дня зареєстрований у Журналі обліку заяв про злочини та правопорушення, однак про прийняте рішення відповідач у 2 невідомо. Судом досліджені документи, що надійшли на адресу суду поштою, а саме: - копія рапорту інспектору ДПС ДАФ [PERSON] на ім'я в.о. начальника Алуштинського МВ ГУ МВС України в АРК від 19.08.08, в якому зазначено, що на зупинений 19.08.08 в м.Алушта мопед під керування[PERSON] не було документів і тому для перевірки належності мопеду та законності ввезення на територію України мопед підлягає постановці на штрафмайданчик; - копія пояснення [PERSON] від 19.08.08 про те, що 19.08.08 він керував мопедом, був зупинений працівниками ДАІ, на момент зупинення документів на мопед при собі не мав, вони знаходяться вдома; - копію акту технічного огляду мопеду від 19.08.08, аналогічну тій, що вже є в матеріалах справи4 - результати перевірки номерних речей мопеду за даними автоматизованої бази даних УДАВ ГУ МВС України в АРК, відповідно до якої порушень не встановлено; - копія листа начальника ВДАІ по обслуговуванню адміністративної території м.Алушти та автотехнічної інспекції при УДАі від 19.08.08 №11\19\2633 на ім'я начальника Кримської регіональної митниці про направлення матеріалу для проведення перевірки та прийняття рішення в порядку ст.97 КПК України, зареєстрованого в ЖРЗПС №4498 від 19.08.08 за фактом затримання мопеду; - копія листа інспектора по розшуку ВДАІ м.Алушти при УДАІ ГУ МВС України в АРК на ім'я начальника НДЕКЦ при ГУ МВС України в АРК від 19.08.08 № 4498 про необхідність проведення експертно-криміналістичного дослідження маркувального позначення номеру рами; - відповідь Кримської митниці від 02.09.08 №03.5-04\2521 про те, що розпочата перевірка відносно законності знаходження на території України транспортних засобів, в т.ч. мопеду. Допитаний у судовому засіданні 29.10.2008р. свідок[PERSON] пояснив, що 19.08.08, знаходячись в гостях у свого брата в м.Алушта взяв мопед, щоб поїхати на вокзал за білетами, разом з ним була[PERSON]. 19.08.08 рухаючись на мопеді в м.Алушта був зупинений, при цьому зупинення відбувалося шляхом підрізання мопеду службовим автомобілем ДАІ, хоча жодних правил дорожнього руху[PERSON] не порушував. В патрульній машині знаходилися двоє осіб, один з них, як потім з'ясувалось інспектор ДПС ДАІ [PERSON] почав вимагати надання документів на мопед, погрожуючи тим, що якщо документи надані не будуть, то мопед закине до багажнику. При цьому працівники ДПС ДАІ не представились. Свідок пояснив, що документи на мопед можуть бути надані працівникам ДАІ через 15 хвилин, що їх привезе брат - [PERSON], власник мопеду, однак це не подіяло на працівників ДПС. Після чого [PERSON] відібрав ключі від мопеду, посадив свідка до службового автомобіля, а мопед під супроводом іншої особи був доставлений на штрафмайданчик і тільки на штрафмайданчику [PERSON]був складений акт технічного огляду та вилучення мопеду у відсутність понятих. Допитана у судовому засіданні в якості свідка[PERSON] надала суду аналогічні пояснення. Надані відповідачем 2 документи не спростовують неправомірних дій по затриманню та вилученню 19.08.08 у [PERSON] мопеду, а наведення доказів проведення перевірок відносно вилученого мопеду та затягування їх проведення без підстав достовірно вважати про наявність яких-небудь порушень законодавства суд розцінює як намагання прикрити неправомірні дії по незаконному вилученню транспортного засобу. Отже, за наявності досліджених судом обставин працівник міліції - інспектор ДПС групи ДПС ВДАІ по обслуговуванню м.Алушти і автотехнічної інспекції при УДАІ ГУ МВС України в АРК молодший сержант міліції [PERSON] не мав передбаченого законодавством права на затримання та вилучення у[PERSON] мопеду. Суд дійшов до висновку, що в спірних правовідносинах щодо проведення певних дій по затриманню та вилученню транспортного засобу відповідач 2 діяв як суб'єкт владних повноважень, є належним відповідачем у справі, виступав як службова особа державного органу при реалізації владних управлінських функцій з перевищенням встановленої законом компетенції. З огляду на неправомірність дій службової особи ДПС ДАІ [PERSON] суд прийшов до висновку про те, що мопед підлягає поверненню позивачу Алуштинським МВ ГУ МВС України в АРК. Відповідно до частини 1 статті 166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. За таких умов суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, які потребують усунення, вважає необхідним постановити окрему ухвалу та направити її для організації виконання та вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, безпосередньо органу, в якому працює інспектор ДПС [PERSON] - до дорожньо-патрульної служби відділу ДАІ по обслуговуванню м.Алушти і автотехнічної інспекції при УДАІ ГУ МВС України в АР Крим та організації контролю - Головного управління МВС України в АР Крим, а також організації нагляду за законністю - до прокуратури АР Крим. Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Вступна та резолютивна частини постанови проголошені у судовому засіданні 29.10.2008р., повний текст постанови складено і підписано 03.11.2008р. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: granted