Рішення адміністративного суду від 2014-03-11 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Національного банку України про визнання протиправними дій щодо відмови прийняти рішення про віднесення публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" до категорії неплатоспроможного банку та зобов'язання прийняти рішення про віднесення публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" до категорії неплатоспроможного банку. Свої вимоги мотивує тим, що згідно річної звітності ПАТ «Західінкомбанк» у 2012 році виступало відповідачем у 113 справах на загальну суму 86018771,24 грн., що підтверджується опублікованою загальнодоступною інформацією ПАТ «Західінкомбанк». Згідно листа ДВС Луцького міського управління юстиції від 12 листопада 2012 року №31037 заборгованість ПАТ «Західінкомбанк» по зведеному виконавчому провадженні становить 4739541 грн. Тобто, на 1 січня 2013 року сума невиконаних зобов'язань ПАТ «Західінкомбанк» складала понад 130 мільйонів гривень. Згідно звіту про фінансовий стан ПАТ «Західінкомбанк» станом на 31.12.2012 рік, загальні зобов'язання ПАТ «Західінкомбанк» становлять 590 мільйонів гривень. Таким чином, на кінець 2012 року сума невиконаних зобов'язань ПАТ «Західінкомбанк» перед вкладниками та іншими кредиторами цього банку перевищувала 10 відсотків зобов'язань Банку. Згідно звіту про фінансовий стан ПАТ «Західінкомбанк» на 1 грудня 2013 року сума загальних зобов'язань Банку становила 556 мільйонів гривень. Сума невиконаних зобов'язань ПАТ «Західінкомбанк» перед вкладниками та іншими кредиторами цього банку перевищує 10 відсотків зобов'язань Банку. Отже порушення триває у часі і значно перевищує 10 денний термін, визначений Законом. Незважаючи на те, що сума заборгованості третьої особи постійно збільшується та значно перевищує 10 відсотковий поріг, відповідачем, всупереч вимогам чинного банківського законодавства України, було відмовлено у задоволені заяви позивача про віднесення публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" до категорії неплатоспроможного банку. Така бездіяльність відповідача є протиправною та суперечать вимогам ст. ст. 55, 76 Закону України «Пре банки та банківську діяльність». Національний банк України та третя особа публічне акціонерне товариство „Західінкомбанк", заперечуючи проти позову, свою позицію обґрунтовують тим, що відповідно до Закону України „Про банки та банківську діяльність" у разі порушення банками банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, Національний банк України має право застосувати заходи впливу, в тому числі віднесення банку до категорії проблемних. Тобто, законодавством визначено право Національного Банку, а не обов'язок вживати заходи впливу, в т.ч. віднесення банку до категорії неплатоспроможного. Крім того, відповідачем вже застосований до ПАТ „Західінкомбанк" один із заходів впливу у вигляді угоди від 01.02.2013 року між ПАТ „Західінкомбанк" та Національним банком України „Про вжиття заходів усунення порушень нормативно-правових актів Національного банку України та поліпшення фінансового стану Публічного акціонерного товариства „Західінкомбанк", яка діє до 01.02.2015 року. Вказаною угодою передбачено план заходів щодо поліпшення фінансового стану ПАТ „Західінкомбанк". Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Мірошниченко Д.О. позов не визнав з підстав, викладених у письмовому запереченні. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог також не визнав. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно умов договору №ВДБ-279 від 26.03.2008р. [PERSON] було здійснено вклад у ПАТ КБ "Західінкомбанк" грошових коштів в сумі 99000 доларів США на термін 15 місяців. Датою повернення Банком грошових коштів було визначено 26.06.2009р. Відповідно до умов договору №ВДБ-279/1 від 25.09.2008р. позивачем було здійснено вклад у Банк грошових коштів у сумі 17000 євро на строк 15 місяців. Датою повернення Банком грошових коштів було визначено 25.12.2009р. Зазначеними договорами передбачена видача позивачу всієї суми вкладу та процентів по закінченню їх дії (а.с.6-7). Проте, у визначені договорами строки банк не повернув грошові кошти позивачу. Тому [PERSON], з метою захисту своїх законних інтересів, звернувся до суду з позовом про стягнення з ПАТ "Західінкомбанк" належних йому грошових коштів. Судовими рішеннями у справах №2а-1870/5938/11 та № 1870/2а-9158/12, які набрали законної сили, встановлено, що 19 серпня 2010 року рішенням Зарічного районного суду м.Суми у справі №2-589/10 було задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з ПАТ "Західінкомбанк" на користь [PERSON] - 603440 грн. 47коп. суми депозитного вкладу та відсотків. 11 жовтня 2010 року видано виконавчий лист. 09 листопада 2010 року державним виконавцем Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з приводу примусового виконання виконавчого листа №2-589/2010, виданого Зарічним районним судом м. Суми, а 26.11.2010р. дане виконавче провадження було приєднано до зведеного виконавчого провадження, яке ще 05.11.2010р. було зупинено. 27.11.2013 року [PERSON] звернувся до Національного Банку України із заявою про віднесення ПАТ "Західінкомбанк" до категорії неплатоспроможного банку у зв'язку з невиконанням банком протягом 10 робочих днів поспіль 10 і більше відсотків своїх зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами (а.с.13). Заява [PERSON] була розглянута відповідачем та 12.12.2013 року йому надано відповідь, в якій повідомлено, що відповідно до банківського законодавства, звернення громадян із заявами не є підставою для віднесення банку до категорії неплатоспроможного. Також позивача повідомлено, що надана ним інформація буде врахована Національним Банком України під час здійснення банківського нагляду (а.с.14). Відповідно до ст.2 Закону України „Про Національний банк України" встановлено, що Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України. Згідно вимог ст. 5 Закону України „Про банки та банківську діяльність" (далі по тексту - Закон) ні держава, ні Національний банк України не відповідають за зобов'язаннями банків, а банки не відповідають за зобов'язаннями держави та Національного банку України, якщо інше не передбачено законом або договором. Органам державної влади, до яких відноситься і Національний банк, і органам місцевого самоврядування забороняється будь-яким чином впливати на керівництво чи працівників банків у ході виконання ними службових обов'язків або втручатись у діяльність банку. За приписами ст.55 Закону відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Статтею 7 Закону визначено, що однією з функцій Національного банку України, зокрема, є здійснення банківського регулювання та нагляду. Відповідно до ч.7 ст.67 Закону Національний банк України здійснює банківський нагляд на індивідуальній та консолідованій основі та застосовує заходи впливу за порушення вимог законодавства щодо банківської діяльності. Згідно ст.73 Закону, у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких, зокрема, належить віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного. Аналіз вказаних норм свідчить, що Національний банк України не є контролюючим органом, він не відповідає за зобов'язаннями банків перед клієнтами. Національний банк України здійснює банківське регулювання та нагляд, також має право, а не обов»язок застосувати заходи впливу у разі порушення банком банківського законодавства. Та обставина, що Національний банк України має право, а не обов»язок застосувати заходи впливу у разі порушення банком банківського законодавства встановлена судовим рішенням від 10.12.2013р. у справі №818/8316/13-a за позовом [PERSON] до Національного банку України, третя особа: публічне акціонерне товариство "Західінкомбанк" про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії. Таким чином, у відповідності до вимог ч.1 ст. 72 КАС України вказана обставина не повинна доказуватися при розгляді даної справи. Крім того, статтею 73 Закону України „Про банки та банківську діяльність" передбачений перелік заходів впливу, які має право застосовувати Національний банк України. Серед вказаного переліку є і такий захід впливу як укладення письмової угоди з банком, за якою банк чи визначена угодою особа зобов'язується вжити заходів для усунення порушень, поліпшення фінансового стану банку, підвищення ефективності функціонування та/або адекватності системи управління ризиками тощо. З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до вказаних норм Закону, відповідачем до ПАТ „Західінкомбанк" застосовано захід впливу у вигляді укладення письмової угоди №2 від 28.01.2014 про вжиття заходів для усунення порушень нормативно-правових актів Національного банку України та поліпшення фінансового стану ПАТ „Західінкомбанк", яка діє до повного виконання банком зобов'язань за нею, але не пізніше ніж до 01.02.2015 року. Згідно пункту 3.10 глави 3 розділу II Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 № 346 (далі - Положення № 346) у разі невиконання банком прийнятих на себе зобов'язань Національний банк України приймає рішення про дострокове припинення дії угоди з банком та застосовує до банку інший захід впливу. Тобто, для того, щоб застосувати до ПАТ „Західінкомбанк" захід впливу у вигляді віднесення до категорії неплатоспроможних банків, необхідно мати законні підстави для дострокового припинення дії угоди, та прийняти рішення про дострокове припинення угоди. Вказані вимоги законодавства свідчать про неможливість застосування відповідачем одночасно декількох заходів впливу. Також Положенням №346 (п.3.1) встановлений перелік підстав та порядок застосування Національним банком України заходів впливу, згідно якого Національний банк застосовує заходи впливу за порушення банками банківського законодавства на підставі результатів (матеріалів): інспекційних перевірок діяльності банків; перевірок банків та/або безвиїзного нагляду з питань фінансового моніторингу; безвиїзного банківського нагляду за діяльністю банків; аналізу дотримання банками вимог банківського законодавства з використанням статистичної звітності, щомісячних і щоденних балансів тощо; перевірок діяльності банків аудиторськими фірмами, які мають право відповідно до законодавства України на проведення аудиторських перевірок банків; перевірок дотримання банками валютного законодавства; контролю за усуненням банками виявлених у їх діяльності порушень, відповідністю ділової репутації керівників банків вимогам законодавства України. Отже, вказана норма не передбачає застосування заходів впливу на підставі звернення громадян, в даному випадку за заявою [PERSON] Відповідно до п.3 ч.1 ст.76 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у разі невиконання банком протягом 10 робочих днів поспіль 10 і більше відсотків своїх зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами. Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Враховуючи вказані вимоги Закону та встановлені обставини справи, суд зазначає, що на момент подання [PERSON] заяви до Національного банку України про прийняття рішення про віднесення ПАТ КБ "Західінкомбанк" до категорії неплатоспроможного, між позивачем та ПАТ КБ "Західінкомбанк" вже існують не договірні правовідносини, як правовідносини вкладника чи кредитора, а існують правовідносини, які регулюються Законом України "Про виконавче провадження", оскільки позивач є стягувачем в даному випадку, тобто, на момент звернення до НБУ із заявою він вже не був вкладником чи кредитором, тому застосування до даних правовідносин вимог статті 76 "Про банки і банківську діяльність" є неможливим. Таким чином, у суду відсутні підстави для визнання протиправними дій Національного банку України щодо відмови прийняти рішення про віднесення ПАТ "Західінкомбанк" до категорії неплатоспроможного банку та зобов'язання прийняти рішення про віднесення ПАТ "Західінкомбанк" до категорії неплатоспроможного банку. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied