Рішення адміністративного суду від 2014-03-26 00:00:00+02

12 лютого 2014 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Управління пенсійного фонду України в м. Алчевську Луганської області до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення недоїмки по внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 278,01 грн. В обґрунтування заявлених позовних зазначено, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Алчевської міської ради Луганської області 03.11.2005 та перебуває на обліку в УПФУ м. Алчевську Луганської області платником страхових внесків. В порушення вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідач за період з 01.01.2010 по 31.12.2010 не в повному обсязі сплатив страхові внески, у зв'язку з чим станом на 04.12.2013 розмір недоїмки становить 278,01 грн. УПФУ в м. Алчевську Луганської області відповідачу була направлена вимога про сплату боргу №Ф-312у від 05.05.2010. Відповідач суму боргу, зазначеної у вимозі, у встановленому законом порядку протягом 10 днів з дня отримання такої вимоги, не оскаржила, борг в повному обсязі не сплатила. У зв'язку з несплатою відповідачем заборгованості зі сплати страхових внесків позивач звернувся з позовом до суду. Ухвалою від 14 лютого 2014 року справу призначено до розгляду у порядку скороченого провадження. Ухвала про відкриття скороченого провадження направлена відповідачу на адресу: 94214, Луганська область, м. Алчевськ, вул. Запорізька, 83. 24.03.2013 на адресу суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 20). Відповідно до положень ч. 11 ст. 35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 40 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається їм за останньою адресою і вважається врученою. У зв'язку з тим, що будь-яких відомостей відносно зміни місця реєстрації відповідач державному реєстратору не надав, записи до реєстру не вносились, суд позбавлений можливості повідомити відповідача про розгляд даної справи за іншою адресою. З огляду на вищезазначене суддя вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином для реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Суддя, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Алчевської міської ради Луганської області 03.11.2005 за №23840000000001689 (а. с. 4), перебуває на обліку в УПФУ в м. Алчевську Луганської області платником внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з 07.11.2005 за №1205117692 (а. с. 5, 6). Станом на 04.12.2013 загальна заборгованість відповідача по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період з 01.01.2010 по 31.12.2010 складає 312,22 грн., що підтверджується звітом за 2010 рік (а. с. 9-12). В рахунок погашення заборгованості відповідачем за період з 01.01.2010 по 31.12.2010 було сплачено 34,21 грн., тому недоїмка по сплаті страхових внесків, яка підлягає стягненню в судовому порядку становить 278,01 грн. (312,22 грн.-34,21 грн.=278,01 грн.), що підтверджується карткою особового рахунку платника за період з 01.01.2010 по 04.12.2013 (а. с. 7-8) та розрахунком заборгованості (а. с. 15). 05.05.2010 УПФУ в м. Алчевську Луганської області була винесена вимога про сплату боргу №Ф-312у (а. с. 13). Вказана вимога була отримана відповідачем 17.05.2010 (а. с. 14). Відповідач суму боргу, зазначеної у вимозі, у встановленому законом порядку протягом 10 днів з дня отримання такої вимоги, не оскаржила, борг в повному обсязі не сплатила. Правовідносини, пов'язані зі сплатою страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування регулюються Конституцією України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 (далі - Закон № 1058), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. 08.07.2010 прийнято Закон України № 2464 від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464), який набрав чинності з 01.01.2011 року, регулює правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку. Відповідно до Прикінцевих положень Закону № 2464, стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. З матеріалів справи вбачається, що борг по сплаті недоїмки по страховим внескам у відповідача виник до 01.01.2011, тому, в даному випадку потрібно застосовувати норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (із змінами) (далі - Закон №1058-ІV). Згідно з п. 5 ст. 14 Закону №1058-ІV, страхувальниками є роботодавці - підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами). Відповідно до ст. 1 Закону №1058-ІV (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин у 2010 році), застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону №1058-ІV, загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: обов'язковості страхування осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством, а також осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності. Частиною 3 статті 15 Закону №1058 передбачено, що страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду. Законом України від 08.07.10 № 2461 «Про внесення змін до законів України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено обов'язкову сплату підприємцями - фізичними особами на спрощеній системі оподаткування страхових внесків до Пенсійного фонду. Для платників фіксованого податку пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 13 лютого 1998 №129/98-ВР встановлено порядок перерахування з фіксованого податку відрахувань до ПФУ, а саме: до внесення відповідних змін до порядку здійснення відрахувань на державне пенсійне страхування громадянами-підприємцями, що сплачують фіксований податок, 10 відсотків сум цього податку, що надійшли до відповідного місцевого бюджету, перераховуються до Пенсійного фонду України, а 90 відсотків сум фіксованого податку, що надійшли до місцевого бюджету, спрямовуються на потреби територіальної громади за визначеними нею напрямами. До введення в дію Закону України від 08.07.2010 р. № 2461 «Про внесення змін до Законів України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» доплата до мінімального страхового внеску здійснювалася за бажанням фізичної особи-платника спрощеної системи оподаткування. Починаючи з липня 2010 року Законом України «Про внесення змін до Законів України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 08.07.2010 р. № 2461 встановлено обов'язкову сплату підприємцями-фізичними особами на спрощеній системі оподаткування страхових внесків до Пенсійного фонду в порядку, визначеному Законом України №1058, тобто мінімального страхового внеску, а саме: за січень-червень 2010 року - 9,00 грн. щомісяця, липень-вересень 2010 року - по 294,82 грн. щомісяця; за жовтень-листопад 2010 року - по 301,12 грн. щомісяця; за грудень 2010 року - 306,10 грн. Як вбачається зі звіту за 2010 рік, відповідач працював за спрощеною системою та сплачував єдиний податок. Відповідно до картки особового рахунку платника розмір непогашеної заборгованості по сплаті страхового внеску за 2010 рік складає 278,01 грн., тобто нараховані внески до 01.01.2011. Але станом на 01.01.2011 строк сплати даних платежів не настав, так як звіт подається страхувальником до органів ПФУ один раз на рік до 01 квітня року, наступного за звітним. Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 17, п. 6. ст. 20 Закону № 1058-ІV, страхувальники зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати у встановлені строки та в повному обсязі страхові внески до Пенсійного фонду України. Пунктом 6 частини 2 стаття 17, ч. 6 ст. 20 Закону №1058-ІV, страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Згідно з ч. 3 ст. 106 Закону №1058-ІV, страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку. Відповідно до ч. 15 ст. 106 Закону №1058-ІV, строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. Зазначений борг до теперішнього часу відповідачем до Управління пенсійного фонду України в м. Алчевську Луганської області не перерахований, вимога про сплату боргу №Ф-312у від 05.05.2010 у встановленому законом порядку не оскаржена. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Суддя вважає, що позов Управління пенсійного фонду України в м. Алчевську Луганської області до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення недоїмки по внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 278,01 грн. є доведеним та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted