Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

У липні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому він просив визнати протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (надалі - відповідач. УПФУ) про відмову в перерахунку пенсії та зобов'язати останнього провести такий перерахунок з 01 лютого 2011 року, відповідно до вимог ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058- IV (надалі Закон №1058- IV) із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за 2010 рік. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 серпня 2011 року, яка прийнята в порядку скороченого провадження, позовні вимоги - задоволено частково. Суд визнав дії відповідача неправомірними та зобов'язав управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва провести такий перерахунок пенсії позивачу з 01 березня 2011 року, згідно ст.ст. 40, 42 Закону №1058-IV з зазначеним показником за 2010 рік з урахуванням фактично отриманих нею сум пенсії. Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій постанову суду першої інстанції вважав необґрунтованою, просив її скасувати та прийняти по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову. Підставами для скасування рішення, апелянт вважав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме неправильне застосування ст.ст.40, 42 Закону №1058- IV. Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на наступних підставах. Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції було встановлено, що позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону №1058- IV. У лютому 2011 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до ст.ст. 40, 42 Закону №1058- IV. УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва надано позивачу відповідь, в якій зазначено що перерахунок пенсії йому проведено із застосуванням показника заробітної плати за 2007 рік. Вважаючи дане рішення Пенсійного фонду протиправним, позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов'язати відповідача провести перерахунок їй пенсії з 01 лютого 2011 року із застосуванням показника заробітної плати за 2010 рік. Задовольняючи позов та зобов'язуючи відповідача провести позивачу перерахунок пенсії, суд першої інстанції вважав, що згідно ч.4 ст. 42 Закону №1058- IV застрахованій особі, яка після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього) перерахунку пенсії не залежно від перерв в роботі. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), за якою була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії провадиться із заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. Аналізуючи вимоги даної статті, а також Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» (надалі Постанова №530) суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за календарний рік, а саме за 2010 рік. Між тим з такими висновками суду першої інстанції, погодитися неможливо на наступних підставах. Дійсно ч.4 ст. 42 Закону №1058-IV в редакції, яка почала діяти з 01 січня 2008 року передбачала проведення перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення та із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує перерахунку пенсії. Але рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року редакція даної статті, в частині визначення показника заробітної плати та порядку проведення перерахунку пенсії, була визнана неконституційною та почала діяти стара редакція ч.4 ст. 42 Закону №1058-IV, яка передбачає, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону. Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи спірні правовідносини застосував норми Закону №1058-IV, які були визнані неконституційними та втратили свою чинність. Аналіз відновленої норми абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону №1058- IV доводить, що перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу зазначені в частині першій статті 40 цього Закону. Тобто, правила частини першої статті 40 при перерахунку пенсії, застосовуються виключно з метою визначення періоду страхового стажу, за який може бути обчислена заробітна плата (дохід). Частина 1 статті 40 передбачає, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що середня заробітна плата працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, використовується як складова для призначення пенсії відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058- IV і є величиною постійною не змінною при перерахунку пенсії, на відміну від інших показників, які використовуються при визначенні заробітної плати (доходу)застрахованої особи для обчислення пенсії. Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-12 та Закон України № 1058. З урахуванням зазначеного, правові підстави для перерахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки відсутні. Останній із наведених показників застосовується виключно для призначення пенсії, застосування його для перерахунку є безпідставним. Враховуючи, що судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі п.4 ч.1 ст.202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вимог позивача. Відповідно до ч.10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Результат розгляду: denied