Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

Позивач звернувся в суд із позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області, в якому, вказуючи на неправомірні дії державного виконавця, просить скасувати постанову від 10.12.2013 року про повернення виконавчого листа з підстав п. 9 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов»язати відповідача поновити виконавче провадження на підставі постанови Богунського районного суду м. Житомира № 2-а-2802/11 від 02.08.2011 року. Сторони по справі у судове засідання 24.02.2014 року не з»явились. Представник позивача [PERSON] надав заяву про слухання справи у його відсутності. Представник відповідача Ковалевська М.В. надала заяву, в якій справу просила слухати у її відсутності, в задоволенні позову просила відмовити повністю у відповідності з доданими запереченнями та копіями матеріалів виконавчого провадження. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенню ч. 4 ст. 122 та ч. 4 ст. 128 КАС України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Позивач надав до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирський області виконавчий лист за постановою Богунського районного суду міста Житомира по адміністративній справі № 2-а -2802/11 від 02 серпня 2011 року. 21 жовтня 2013 року позивач звернувся до управляння державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирський області з заявою про надання копій процесуальних документів та інформації про хід виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення Богунського районного суду міста Житомира від 02 серпня 2013 року. 18 грудня 2013 року позивач отримав від управляння державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирський області в особі державного виконавця Паламарчук П.В. та її начальника Невмержицького О.О. постанову про повернення виконавчого листа від 10.12.2013 року. Богунський районний суд міста Житомира по адміністративній справі № 2-а-2802/11 від 02 серпня 2011 року постановив рішення та зобов'язав Головне управління Пенсійного фонду в Житомирський областівиплатити мені заборгованість з пенсії з 19.01.2011 року по 23.07.2011 року. Постанова підлягає негайному виконанню. 18 грудня 2013 року позивач отримав постанову від 10.12.2013 року про повернення виконавчого документа. Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області заперечує проти позову [PERSON], та його не визнає. Під час перевірки фактів, викладених у позові [PERSON] встановлено, що виконавчий лист по справі № 2-а-2802/11 виданий Богунським районним судом 14.10.2011 року. Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на тих підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншим нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. З 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання. Боржником за рішенням суду на користь [PERSON] виступає державний орган - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. 01.11.2013 року до Головного управління Пенсійного фонду України і Житомирській області направлено вимогу, якою боржника терміново зобов'язане виконати рішення суду. 07.11.2013 року отримано відповідь ГУПФУ в Житомирській області про те, ще відсутнє фінансування з Державного бюджету України для виплати бюджетних зобов'язань. Відповідно до ст.7 вказаного Закону, виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду, зобов'язального характеру, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов'язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення. На виконання вищезазначених приписів, державний виконавець звернувся до суду із відповідним поданням щодо зміни способу і порядку виконання рішення по справі № 2-а-2802/11 від 14.10.2011 року. Ухвалою Богунського районного суду Житомирської області від 27.11.2013 року змінено спосіб і порядок виконання рішення суду на користь позивача, шляхом стягнення нарахованих коштів. Згідно із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до відповідного органу Державної казначейської служби України у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. 10.12.2013 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, згідно п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку із наявністю обставин, що виключають здійснення подальшого виконання рішення. Дії відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Житомирській області щодо повернення без виконання виконавчого документа на користь [PERSON] є правомірними, оскільки примусове виконання судових рішень вказаної категорії не належить до компетенції Державної виконавчої служби України, що визначено ч. 2 ст. З Закону України "Про виконавче провадження", згідно якого, рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Кабінетом Міністрів України затверджений Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений Постановою № 845 від 03.08.2011 р. (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 267 від 15.04.2013) В п.п. 47, 48 Порядку № 845 зазначається, що безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється на підставі поданих органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника; Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей. У відповідності до ст. З Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Законом України «Про виконавче провадження» передбачені процесуальні дії щодо поновлення виконавчого провадження у разі його зупинення (п. 5 ст. 39 Закону), або відновлення виконавчого провадження в порядку ст. 51 цього Закону. Тобто, у разі скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження відновлюється а не поновлюється, про що виноситься відповідна постанова. Разом з тим, суд з вимогою позивача про те, що з 17.10.2013 року слід визнати неправомірною бездіяльність відповідача, суд погодитись не може, оскільки надані суду представником відповідача копії матеріалів виконавчого провадження спростовують такі доводи позивача. За наведених вище обставин, суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про скасування постанови державного виконавця від 10.12.2013 року та зобов»язання до поновлення виконавчого провадження не підлягають до задоволення.

Результат розгляду: denied