Рішення адміністративного суду від 2014-03-17 00:00:00+02

Постановою Господарського суду Донецької області по справі № 42/79Б від 05.12.11р Фізична особа - підприємець [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]), що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] визнаний банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура та призначений ліквідатор - арбітражний керуючий Жмайло Олексія Івановича. (а.с.9-10) Зазначеною постановою скасовано арешти та інші обтяження щодо розпорядження майном боржника - Фізичної особи - підприємця [PERSON], м. Авдіївка. Відповідно до пункту 1 Положення про Державну виконавчу службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011р №385/2011, Державна виконавча служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) відповідно до законів. Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області, до складу якої входить відділ примусового виконання рішень, є органом державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про державну виконавчу службу», але не є юридичною особою. Водночас, цей орган є належним відповідачем у справах з приводу оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих у виконавчому провадженні. 04.02.2011 року в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Авдіївського міського управління юстиції Резніковим А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 24165148) про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого листа № 2-5061/2011, виданого 26.01.2011 р Авдіївським міським судом Донецької області. (а.с.19-20) 18.02.1011 року в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Авдіївського міського управління юстиції Резніковим А.М. винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області. (а.с.21-22) 21.02.2011 року старшим державним виконавцем ППВР ВДВС Головного управління юстиції у Донецькій області Бурнашевим О.В. було прийнято постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження №24165148. (а.с.23-24) 17.03.2011 року старшим державним виконавцем ППВР ВДВС Головного управління юстиції у Донецькій області Бурнашевим О.В. було прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. (а.с.25-26) 26.04.2011 року старшим державним виконавцем ППВР ВДВС Головного управління юстиції у Донецькій області Бурнашевим О.В. було прийнято постанову про повернення виконавчого документа, припинення чинності арешту боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення. (а.с. 27-28) Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р № 606 - XIV (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон України «Про виконавче провадження»). Згідно з Преамбулою Закону України «Про виконавче провадження» цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Саме Законом України «Про виконавче провадження» визначаються права та обов'язки державного виконавця при здійсненні ним виконавчого продавження. Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Судом встановлено, що 26.04.2011 року старшим державним виконавцем ППВР ВДВС Головного управління юстиції у Донецькій області Бурнашевим О.В. було прийнято постанову про повернення виконавчого документа, при цьому, вказаною постановою припинено чинність арешту боржника та скасувано інші заходи примусового виконання рішення. Порядок дій державного виконавця щодо зняття арешту передбачений частиною 3 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено, що за заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Отже, зазначена норма Закону не покладає на державного виконавця обов'язку надіслання відповідної постанови чи заяви про припинення обтяжень нерухомого та рухомого майна до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Навпаки, вказана норма чітко зазначає, що державний виконавець повинен видати копії постанови боржнику за його власною заявою. В матеріалах справи відсутні докази звернення ФОП [PERSON] із відповідною заявою до відповідача для надання йому додаткових копій постанов, з якими він мав можливість звернутися до третьої особи для зняття арешту, накладеного на майно. Щодо посилань позивача на обов'язок відповідача направити до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в особі Донецької філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України відповідну заяву про припинення обтяжень рухомого та нерухомого майна суд зазначає наступне. Згідно з ч.9 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Відповідно до п.6 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004, № 830, відомості про обтяження рухомого майна вносяться до Реєстру на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи або рішення суду. Заяву про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження (далі - заява) підписує обтяжувач. Якщо обтяжувачем є юридична особа, підпис її уповноваженої особи скріплюється печаткою. У разі коли заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача. З аналізу наведених норм вбачається, що заява про припинення обтяження на нерухоме та рухоме майно підписується обтяжувачем, при цьому у випадку з нерухомим майном для державного виконавця встановлена альтернатива для подачі такої заяви, а саме - самостійно чи на вимогу боржника. Матеріали справи не містять вимоги позивача, пред'явленої до відповідача щодо подання відповідної заяви, крім того, до матеріалів справи позивачем не надано доказів оскарження дій відповідача щодо невиконання, покладеного на нього, на думку позивача, обов'язку. Враховуючи наведене, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: denied