Рішення адміністративного суду від 2014-03-26 00:00:00+02

[PERSON] звернулася з адміністративним позовом до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, третя особа ПАТ "Надра" про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №40808581 від 19.11.2013 року, зобов'язання вчинити всі необхідні дії передбачені законом у разі скасування оскаржуваної постанови. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 13.05.2005 року між [PERSON] та ПАТ "Надра" укладено кредитний договір №1305/05-01, відповідно до умов якого позичальник отримав 13000,00 доларів США та зобов'язувався повернути останні сплативши 17% річних за їх використання, терміном повернення кредиту до 12.05.2010 року. З метою забезпечення виконання зобов'язання позичальника, за кредитним договором №1305/05-01, між ПАТ "Надра" та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 13.05.2005 року укладено договір іпотеки №1305/05-01 К, предметом якого виступало нерухоме майно, а саме трьохкімнатна квартира за №147, загальною площею 63,1 квадратних метрів, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Позичальник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим ПАТ "Надра" звернувся до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], який вчинив виконавчий напис №150 від 28.05.2008 року про звернення стягнення на предмет іпотеки. Виконавчим написом встановлено, що за рахунок коштів отриманих від реалізації вищевказаного нерухомого майна, задовольнити вимоги ПАТ "Надра" у розмірі 134999,33 грн. в тому числі нарахованих відсотків та пені, а також плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 1700,00 грн., що становить 136699,33 грн. 19.11.2013 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції - Жилінським Д.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №40808581 про примусове виконання виконавчого напису №150 від 28.05.2008 року. Боржником за даним виконавчим провадженням є [PERSON]. Позивач вважає постанову про відкриття виконавчого провадження незаконною, винесеною з грубим порушенням вимог чинного законодавства, оскільки виконавчий напис може бути пред'явлений до виконання протягом року з дня його вчинення, тобто до 29.05.2009 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві, зокрема пояснив суду, що в порушення вимог ст.19, ст.22, ст.24 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2013 року№40808581 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який зареєстрований 28.05.2008 року за №150, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився 29.05.2009 року. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, зокрема пояснив суду, що строк пред'явлення виконавчого напису №150 від 28.05.2008 року пропущений не був, оскільки вперше його пред'явлено до виконання 01.06.2008 року, 21.08.2012 року даний виконавчий напис повернено стягувачу. Вдруге виконавчий напис пред'явлено ПАТ "Надра" до виконання 31.10.2012 року, 31.07.2013 року його повернено стягувачеві. 14.11.2013 року виконавчий напис №150 від 28.05.2008 року втретє пред'явлено до виконання. Статтею 23 Закону України про виконавче провадження" визначено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони. Просив в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи ПАТ "Надра" в судове засідання не з'явився, на підставі ч.11 ст. 35 КАС України вважається повідомленим належним чином. Відповідно до ч.2 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх в сукупності, відповідно до вимог чинного законодавства, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Звертаючись до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом, позивач одночасно просила визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними, оскільки про наявність оскаржуваної постанови боржнику стало відомо 29.01.2014 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Вирішуючи дане питання суд вважає за необхідне врахувати наступні вимоги чинного законодавства. Згідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Відповідно до частини 3 статті 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з п.6 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Частина перша статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Крім того, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства. Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення. Так, у справі Dеlcourt v. Веlgium Суд зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Веllet v. Fгаnсе Суд зазначив, що "стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Відповідно до ч.4 ст.6 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] дізналася про постанову про відкриття виконавчого провадження №40808581 від 19.11.2013 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 29.01.2014 року. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивачем строк оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження встановлений п.6 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" пропущено з поважних причин. Судом встановлено, що 13.05.2005 року між [PERSON] та ПАТ "Надра" укладено кредитний договір №1305/05-01, відповідно до умов якого позичальник отримав 13000,00 доларів США та зобов'язувався повернути останні сплативши 17% річних за їх використання, терміном повернення кредиту до 12.05.2010 року. З метою забезпечення виконання зобов'язання позичальника, за кредитним договором №1305/05-01, між ПАТ "Надра" та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 13.05.2005 року укладено договір іпотеки №1305/05-01 К (а.с.40-41), предметом якого виступало нерухоме майно, а саме трьохкімнатна квартира за №147, загальною площею 63,1 квадратних метрів, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Позичальник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим ПАТ "Надра" звернувся до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], який вчинив виконавчий напис №150 від 28.05.2008 року про звернення стягнення на предмет іпотеки. Виконавчим написом встановлено, що за рахунок коштів отриманих від реалізації вищевказаного нерухомого майна, задовольнити вимоги ПАТ "Надра" у розмірі 134999,33 грн. в тому числі нарахованих відсотків та пені, а також плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 1700,00 грн., що становить 136699,33 грн. Як вбачається з даного виконавчого напису, його має бути пред'явлено до виконання до відділу державної виконавчої служби протягом року з дня його прийняття (а.с.7). 01.06.2008 року ПАТ "Надра" направлено на виконання виконавчий напис №150 від 28.05.2008 року. Постановою від 18.06.2008 року державним виконавцем Вакульчук О.В. відкрито виконавче провадження, дана постанова позивачем не оскаржувалася. Постановою від 21.08.2012 року виконавчий документ повернено стягувачеві, у зв'язку з тим, що аукціон з реалізації майна не відбувся (а.с. 54-58). 31.10.2012 року листом вихідний №50/4877 стягувачем повторно направлено до виконання виконавчий напис №150 від 28.05.2008 року (а.с.45). Постановою від 07.11.2012 року державним виконавцем Жилінським Д.І. відкрито виконавче провадження, позивачем дана постанова не оскаржувалася. 31.07.2013 року державним виконавцем Жилінським Д.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису №150 від 28.05.2008 року в зв'язку з смертю боржника (а.с. 29). Судом встановлено, що 14.11.2013 року листом вихідний №50/3075 виконавчий напис №150 від 28.05.2008 року втретє пред'явлено до виконання. Як вбачається з даного листа, ПАТ "Надра" боржником зазначає саме [PERSON] (а.с.39). Старшим державним виконавцем винесено оспорювану постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2013 року (а.с.6). Відповідно до п.4 ч.2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: - виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; - ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; - судові накази; - виконавчі написи нотаріусів; - освідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; - постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; - постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; - рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; - рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"; Згідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: - за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; - за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; - у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; - в інших передбачених законом випадках. Статтею 23 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони. За наведених обставин, суд дійшов до висновку, що строк пред'явлення виконавчого напису №150 від 28.05.2008 року переривався, в сукупності не перевищив одного року, а тому державним реєстратором Жилінським Д.І. правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2013 року. Згідно з ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи викладене, на думку Рівненського окружного адміністративного суду, [PERSON] не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги, у той час як відповідачем правомірність оспорюваної постанови про відкриття виконавчого провадження доказана повністю. Відтак, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю. Відповідно до вимог ст.94 КАС України понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Результат розгляду: denied