Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 17 грудня 2013 року задоволені позовні вимоги [PERSON] (надалі позивач у справі) до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області (надалі управління, відповідач у справі) про перерахунок пенсії по заробітку, внаслідок чого: - визнані неправомірними дії управління при призначенні пенсії позивачу щодо неврахування сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати за роботу на державній службі, суми винагороди за вислугу років; - зобов'язано управління здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 12 серпня 2013 року з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати за роботу на державній службі, суми винагороди за вислугу років, які враховуються при обчисленні пенсії та з яких сплачено страхові внески з врахуванням фактично отриманих сум (арк. справи 30-31) Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти постанову про відмову в задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме частину другу статті 33 Закону України «Про державну службу» (арк. справи 33-34). Апелянт доводить, що матеріальна допомога є одноразовою виплатою та не є складовою заробітної плати у розумінні частини другої статті 33 Закону України «Про державну службу», суми матеріальної допомоги не входить до складу заробітної плати. Апеляційний розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне. [PERSON] [INFO], перебуває на обліку управління з 12 серпня 2013 року та отримує пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (аркуш справи 4, 23, 24). Позивач звернулась 12 серпня 2013 року до управління (відповідача у справі) із заявою про призначення пенсії за віком. Протоколом від 22 серпня 2013 року № 2254 позивачу призначена пенсія (арк. справи 24-25). З огляду на те, що при призначенні пенсії позивачу до складу середньої заробітної плати не включені матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, позивач звернулась до управління за роз'ясненням, а потім до суду з вимогами про включення цих сум до заробітної плати, відповідно до довідки від 12 серпня 2013 року № 99, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення за період з грудня 2011 року по липень 2013 року та довідки № 159 від 12 серпня 2013 року виданої міською радою за період з серпня 2011 року по грудень 2011 року, якими підтверджена виплата сум матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань (арк. справи 7-12). Надбавка за вислугу років включена управлінням до складу заробітної плати, а індексації заробітної плати, як складова заробітної плати довідками не зазначена взагалі, що доводить безпідставність заявлених вимог у цій частині та помилковість задоволення їх судом. Звертаючись до управління позивач надала зазначену довідку про складові заробітної плати (за останні 24 календарних місяців роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією), складеною за формою затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 14 лютого 2011 року № 5-1. Колегія суддів зазначає, що у межах спірних відносин йдеться про порушення допущені при призначенні пенсії, внаслідок надання позивачем неповної довідки, виправлення наведених нею відомостей стало можливим шляхом надання уточнюючої довідки від 12 серпня 2013 року. Листом виконуючого обов'язки начальника управління від 16 жовтня 2013 року № 172/с-17-01-01 надане роз'яснення позивачу про відмову у перерахунку пенсії по заробітку з підстав того, що зазначені види виплат не включаються в заробітну плату при розрахунку пенсії (арк. справи 6). Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що всі отримані позивачем та враховані судом види матеріального забезпечення входили до системи оплати праці державного службовця. Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці державного службовця. Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, яка є обов'язковою для управління в силу положень частини першої статті 244-2 КАС України. Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини справи та постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права.

Результат розгляду: partial