Рішення адміністративного суду від 2014-03-12 00:00:00+02

Позивач просив зобов'язати відповідача виконати вимогу Державної фінансової інспекції в Луганській області від 21.08.2013 №12-07-14-14/7722, а саме пункт 1 в частині відшкодування збитків у загальній сумі 26359,34 грн. та пункт 3 в частині стягнення коштів в сумі 11340 грн. В обґрунтування позову зазначив, що за наслідками ревізії відповідача на підставі акту ревізії від 08.08.2013 року прийнято вимогу №12-07-14-14/7722, яка є обов'язковою для виконання. Проте станом на 08.11.2013 відповідачем не виконані пункти 1 та 3 вимоги. Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2013 року позов задоволено. Зобов'язано ДП "Іванівське лісомисливське господарство" виконати пункт 1 вимоги Державної фінансової інспекції в Луганській області від 21.08.2013 №12-07-14-14/7722 в частині відшкодування збитків у загальній сумі 26359,34 грн. Зобов'язано ДП "Іванівське лісомисливське господарство" виконати пункт 3 вимоги Державної фінансової інспекції в Луганській області від 21.08.2013 №12-07-14-14/7722 в частині стягнення коштів в сумі 11340 грн. Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив постанову скасувати, прийняти нову про відмову в задоволенні позову. В обгрунтування зазначив, суд першої інстанції не звернув уваги , що фактично підприємству не було завдано шкоди та збитків, так як відпускна прейскурантна ціна деревини дровяної частково зменшена. Розмір зменшення плати компенсований за рахунок оплати транспортних послуг. Тому підприємство не понесло збитків, а отримало прибуток. Також суд, зобов'язуючи відшкодувати кошти в розмірі 11340 грн не звернув уваги, що внаслідок часткового повернення грошових коштів фактична заборгованість є меншою, ніж вказана позивачем. Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне. Державною фінансовою інспекцією в Луганській області на виконання п. 1.2.5.2 плану роботи на 2 квартал 2013 року проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Іванівське лісомисливське господарство" за період з 01.04.2009 року по 01.06.2013 року, за результатами якої складено акт ревізії від 08.08.2013 року № 07-21/010, підписаний відповідачем 23.09.2011 року без заперечень (а.с.10-89) Позивачем відповідно до акту ревізії прийнято вимогу від 21.08.2013 року № 12-07-14-14/7722 про усунення порушень з терміном виконання до 22.09.2013 року, яку направлено відповідачу (а.с. 116-119). Відповідач заперечення до акту ревізії не складав, не надсилав їх для узгодження до Державної фінансової інспекції, у судовому порядку вимогу не оскаржував. Зазначене свідчить, що відповідач погодився та визнав встановлені порушення. Ревізією встановлено порушення чинного законодавства, що призвели до втрат на суму 101128,96 грн. та інших порушень на суму 11780,35 грн. За даними зворотної інформації від 20.09.2013 № 440 від ДП «Іванівське лісомисливське господарство» встановлено, що вимога виконується поступово. З метою усунення порушень законодавства, виявлених проведеною ревізією, об'єктом контролю проведено певні заходи, проте станом на 08.11.2013року залишаються не виконаними пункт 1 та пункт 3 вимоги (а.с. 120-151). На підставі ч.ч.1,2 ст.2 ЗУ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи. Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування. Згідно з п. 50 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою КМУ від 20 квітня 2006 року № 550, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства. Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» орган державного фінансового контролю мають право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. На підставі ч.2.ст.15 ЗУ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються. Як вбачається з акту ревізії, контролюючим органом визначено наступне. Співставленням відпускних та вільних договірних цін за період з 2009 по 2011 роки на лісопродукцію, затверджених по ДП «Іванівське лісомисливське господарство» та узгоджених з начальником Луганського обласного управління лісового та мисливського господарства, із договірними цінами реалізації, встановлено випадки укладення договорів та подальшого продажу деревини дров'яної для технологічних потреб за цінами, нижчими від затверджених у Прейскурантах без наявності протоколів узгодження регульованої ціни на лісопродукцію, що призвело до втрат доходу ДП «Іванівське ЛМГ» на 26 359,34 грн. Відповідно до договору постачання №13 від 09.02.2009 року, який укладено між ДП «Іванівське ЛМГ», у подальшому «Постачальник» в особі директора [PERSON], та ТОВ «Слобожанська лісопромислова компанія» у подальшому «Покупець» та специфікації до нього, з боку Постачальника підписано від імені колишнього директора [PERSON] та з боку Покупця від імені директора [PERSON], ціна продажу деревини дров'яної для технологічних потреб склала 170 грн. (з ПДВ), за період з 01.04.2009 року по 01.01.2010 року фактично реалізовано деревини дров'яної для технологічних потреб 147,45 куб.м. по 170 грн. на загальну суму 20 889, 24 грн. при тому, що за діючими вільними договірними цінами на цей вид продукції мінімальна ціна по породах складає: 252 грн. - м'яка порода та 306 грн.-тверда порода (а.с. 174-179). Згідно договору №6 від 04.01.2011 року та специфікацій до нього деревина реалізовувалася за цінами 130, 175 та 190 грн., у той час як відповідно до затвердженого прейскуранта ціна повинна складати 192 грн. (а.с. 180-187). За актом ревізії та вимогою позивачем визначено висновок, що в результаті укладання договорів на продаж продукції за цінами, нижчими від затверджених у Прейскуранті, ДП «Іванівське ЛМГ» втрачено доходів у сумі 26359,34 грн. Протоколи погодження вільних цін з ТОВ «Слобожанська лісомисливська компанія» під час ревізії не надавалися, не надані вони і судам першої та апеляційної інстанції. Загальна сума реалізованої деревини дров'яної для технологічних потреб без протоколів узгодження регульованої ціни на лісопродукцію складає 26359,34 грн. Зазначене є порушенням Методичних рекомендацій з формування собівартості продукції (робіт, послуг) на підприємствах лісового господарства України, затверджених наказом Державного комітету лісового господарства України №146 від 08.11.2002 року, згідно яких, вільні ціни на продукцію і послуги, затверджені директором підприємства, але не підтверджені протоколами погодження вільних цін, не дають права для застосування їх при реалізації продукції, ціною для реалізації є конкретний рівень вільної ціни. На підставі п.4.1 Положення про порядок формування вільних цін і тарифів на продукцію, товари та послуги, затвердженого наказом Мінекономіки України №15 від 27.12.1991 року вільні відпускні та оптові ціни (тарифи) вказуються в протоколі погодження, який підписується керівниками виготовлювача і споживача. Внаслідок порушення ДП «Іванівське ЛМГ» недоотримало доходів у сумі 26 359, 34 грн. Зведені дані щодо розрахунку суми втраченого доходу наведені у додатку №14 до акту ревізії (а.с. 104). ДП «Іванівське ЛМГ» не заперечує, що реалізація деревини здійснювалася за цінами нижчими від затверджених у прейскуранті та без складення відповідних протоколів погодження ціни, визнається правильність відомостей щодо обсягів реалізованої деревини. Проте, як і в запереченнях проти позову, так і в доводах апеляційної скарги, відповідач зазначає, що підприємство не понесло збитки, а, навпаки, отримано прибуток, оскільки реалізація деревини, хоча і здійснювалася за цінами нижчими від затверджених, втім, все ж таки ціни реалізації були вищими за фактичну собівартість деревини. Судова колегія не приймає ці доводи відповідача та погоджується в з висновком суду першої інстанції, оскільки ці доводи не спростовують встановлених під час ревізії порушень, що реалізація деревини відбувалася за цінами нижчими за затверджені без складання протоколів погодження ціни. Саме це є порушенням, тому різниця між затвердженою ціною, за якою повинна бути реалізована деревина, та фактичною ціною реалізації підлягає відшкодуванню. На виконання п.1 вимоги, з метою стягнення коштів, що призвели до втрат доходу відповідача, ДП «Іванівське ЛМГ» направлена до ТОВ «Слобожанська лісопромислова компанія» Претензія №388 від 07.08.2013 року на суму 26359,34 грн. (а.с.130) Проте, станом на 08.11.2013 року кошти не відшкодовано, не повідомлено Державну фінансову інспекцію про стан виконання претензії. Відповідачем не вжито і інших заходів щодо виконання п.1 вимоги, зокрема, звернення до господарського суду з позовом про стягнення з ТОВ «Слобожанська лісопромислова компанія» зазначених коштів. На підставі викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов'язання відповідача виконати п. 1 вимоги Державної фінансової інспекції в Луганській області від 21.08.2013 року №12-07-14-14/7722 в частині відшкодування збитків у загальній сумі 26359,34 грн. Стосовно п.3 вимоги судова колегія зазначає наступне. Ревізією дотримання законодавства при встановленні посадових окладів, надбавок та доплат, проведеною суцільно за період з 01.04.2009 року по 01.06.2013 року встановлено, що в порушення вимог ст. 15 Закону України «Про оплату праці» №108/95 від 24.03.1995 року, відповідно до наказу «Про встановлення надбавки до посадового окладу» №30 від 01.04.2010 року за підписом директора [PERSON], юрисконсульту підприємства [PERSON] встановлено надбавку за виконання, крім прямих посадових обов'язків, додаткових робіт, пов'язаних з поданням позовних заяв в судах різних інстанцій в Луганській та Донецькій областях, представленням інтересів підприємства в судах, що обумовлює роз'їзний характер робіт в розмірі 600 грн. в місяць. Умовами Колективного договору на 2004-2006 роки, дія якого подовжена до 2012 року, Галузевої угоди між Державним комітетом лісового господарства України і профспілкою працівників лісового господарства України на 2010-2012 роки надбавка за роз'їзний характер робіт не передбачена. Також в ході ревізії встановлено, що відповідно до умов п. 3.14 Посадової інструкції юрисконсульта ДП «Іванівське ЛМГ», затвердженої наказом №1 від 10.01.2008 року, Посадової інструкції юрисконсульта ДП «Іванівське ЛМГ», затвердженої наказом №119 від 25.11.2011 року, підготовка позовних заяв та представлення інтересів підприємства в судах відноситься до обов'язків юрисконсульта. Зазначене порушення призвело до зайвого нарахування та виплати цієї надбавки юрисконсульту підприємства [PERSON] за період з 01.04.2010 року по 31.11.2011 року на загальну суму 11 340 грн., в т.ч. за період з 01.04.2010 року по 31.12.2010 року - 5 400 грн., за період з 01.01.2011 року по 30.11.2011 року - 5 940 грн. (директор [PERSON].) За період з 15.11.2011 по 31.12.2012 років зайво нараховано та виплачено цієї надбавки юрисконсульту підприємства [PERSON] в сумі 5673,33 грн. (директор [PERSON]) На підставі п.6 контракту, укладеному з директором ДТТ «Іванівське ЛМГ» [PERSON] на період з 16.11.2005 року по 15.11.2010 року, керівник здійснює поточне керівництво підприємством, організує виробничо-господарську діяльність, забезпечує виконання завдань, передбачених законодавством, статутом підприємства. Згідно п.7. 4 Статуту керівник підприємства несе повну відповідальність за стан та діяльність підприємства, розпоряджається коштами та майном відповідно до чинного законодавства, укладає договори. На виконання п. 3 вимоги з метою відшкодування збитків за період з 15.11.2011 по 31.12.2012 років кошти у сумі 5 673,33 грн. внесені в касу підприємства. Щодо коштів у сумі 11 340,00 грн. за період з 01.04.2010 року по 15.11.2011 року від колишнього директора [PERSON] отримана заява від 19.09.2013 року на добровільне погашення боргу на протязі 24-х місяців. (а.с. 90-103, 124). Як вбачається з прибуткових ордерів №989 від 17.10.2013 року, №1045 від 29.102013 року, №1257 від 29.11.2013 року, [PERSON] відшкодовано за актом ревізії, відповідно до заяви від 19.09.2013 року на добровільне погашення боргу 1540 грн. (а.с.190-192) Відповідач вважає п.3 вимоги виконаним в зв'язку з наявністю заяви [PERSON] про добровільне відшкодування боргу, проте такий висновок відповідача не є правильним, оскільки жодним нормативно-правовим актом не передбачено право об'єкта контролю встановлювати розстрочку виконання вимоги державної фінансової інспекції. Оскільки відповідачем не заперечується наявність порушень, визначених в п.3 вимоги, тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про зобов'язання ДП «Іванівське ЛМГ» виконати п.3 вимоги від 21.08.2013 №12-07-14-14/7722. Проте суд першої інстанції, визначаючи суму, яка підлягає відшкодуванню ДП «Іванівське ЛМГ» в розмірі 11340 грн, не прийняв до уваги, що [PERSON] прибутковими ордерами відшкодовано 1540 грн за актом ревізії, відповідно до заяви від 19.09.2013 року на добровільне погашення боргу. При цьому суд послався, що відповідачем не надано оригіналів прибуткових ордерів для огляду, тому не можна їх прийняти в якості доказів сплати підприємством боргу за п.3 вимоги. Судова колегія вважає такий висновок необґрунтованим, оскільки прибуткові ордери №989 від 17.10.2013 року, №1045 від 29.102013 року, №1257 від 29.11.2013 року завірені належним чином. Відповідно до приписів ч.4,ч.5 ст.11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає. Оскільки відповідачем за п.3 вимоги частково відшкодовано кошти в розмірі 1540 грн, тому позов Державної фінансової інспекції про зобов'язання відповідача виконати п.3 вимоги підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення коштів в сумі 9800 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Судова колегія вважає, що суд першої інстанції неповно з»ясував обставини справи, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції, прийняття постанови про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст..94 КАС України підлягає стягненню з ДП "Іванівське лісомисливське господарство" на користь Державного бюджету України судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 860 грн.

Результат розгляду: partial