Рішення адміністративного суду від 2014-03-18 00:00:00+02

Позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації посилаючись на те, що йому була встановлена ІІ група інвалідності, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується відповідним посвідченням. В жовтні 2013 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою щодо нарахування та виплати йому одноразової компенсації за втрату здоров'я, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чоронобильської катастрофи», а саме в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, оскільки з часу встановлення інвалідності йому було виплачено лише 284, 40 грн., проте йому надано відповідь про відмову у задоволенні його заяви. Вважає відмову відповідача протиправною, та просить суд зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому одноразову компенсацію відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чоронобильської катастрофи» як інваліду другої групи в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на 2013 рік. В силу п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, відкрито скорочене провадження у справі. На виконання ухвали суду про відкриття скороченого провадження відповідачем 13.03.2014 року було надано заперечення на вказану позовну заяву. Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України, суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. 19.03.2001 року йому була встановлена вперше ІІІ група інвалідності, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а 29.06.2006 року йому була встановлена ІІ група інвалідності, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. 10.10.2013 року [PERSON] звернувся з письмовою заявою до Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації про виплату йому одноразової компенсації за втрату здоров'я, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, оскільки така в повному розмірі йому не виплачувалась. Відповідь на дану заяву позивач отримав 17.10.2013 року листом за № 136-Ш, з якою не погоджується, тому оскаржив такі дії відповідача до суду, подавши 27.02.2014 року відповідну позовну заяву. З відповіді Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації від 17.10.2013 року за № 136-Ш вбачається, що позивач мав право на одноразову компенсацію як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС як інвалід ІІІ групи в розмірі 189, 60 грн. згідно постанови КМУ від 26.07.1996 № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яку мав отримати за місцем перебування на обліку, а саме у відділі соціального захисту населення №3 (Замостя) Департаменту праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради. При встановленні ІІ групи інвалідності (29.06.2006 року) Управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації позивачу було виплачено різницю між компенсаціями в розмірі 94, 80 грн. (а.с. 6). Та згідно позовної заяви, позивач підтвердив, що з часу встановлення йому відповідних груп інвалідності отримав одноразову компенсацію в загальній сумі 284, 40 грн. Згідно поданих відповідачем заперечень та копії особового рахунку позивача, позивач отримав нараховану відповідачем різницю між компенсаціями за зміну групи інвалідності ще у вересні 2006 року. Частиною першою статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 28.12.2007 року, передбачено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Зміни, внесені підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008. Та до внесення таких змін ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було передбачено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах: інвалідам І групи - 60 мінімальних заробітних плат; інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи - 30 мінімальних заробітних плат. У разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях. Та дію відповідних абзаців ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» про встановлення вищевказаного розміру компенсації було зупинено на 2006 рік (коли відповідачу було встановлено ІІ групу інвалідності) в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України від 20.12.2005 р. N 3235-IV "Про Державний бюджет України на 2006 рік". Крім цього, згідно ст. 63 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, чинній на час встановленя позивачу ІІ групи інвалідності та виплати відповідної доплати, фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету Тому виплата позивачу відповідних коштів згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою встановлені порядок нарахування, розмір і виплата спірної компенсації позивачеві, відповідає діючому на час їх виплати законодавству. Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік» (п. 4 Прикінцевих положень), тобто на час звернення позивача за отриманням одноразової компенсації, встановлено, що у 2013 році норми і положення, в тому числі і ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Статтею 116 Конституції України передбачено, що забезпечення політики у сфері соціального захисту населення, фінансової політики та розробка проекту закону про Державний бюджет України віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, а згідно із ст. 117 Конституції України постанови і розпорядження КМУ в межах його компетенції є обов'язковими для виконання. Тому оскільки Закони України «Про державний бюджет України» (як на 2006, так і на 2013 р.р.) мають однакову юридичну силу із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», водночас дані Закони прийняті пізніше та ними передбачено інший порядок виплати відповідних розмірів компенсацій, та враховуючи, що позивачу вже було здійснено нарахування та виплату такої компенсації згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд не вбачає порушень прав позивача відповідачем, тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Результат розгляду: denied