Рішення адміністративного суду від 2014-03-28 00:00:00+02

в травні 2011 року позивач звернувся до Погребищенського районного суду Вінницької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької області про визнання бездіяльності відповідача протиправною в частині ненарахування і невиплати позивачу надбавки до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з розміру, встановленого ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; зобов'язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за шість місяців до дня звернення до суду, з урахуванням проведених виплат; зобов'язання відповідача щомісячно здійснювати нарахування та виплату позивачу надбавки до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з дня звернення до суду і по день припинення такого права. Постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 30.05.2011 року позов задоволено: визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та щомісячної невиплати позивачу надбавки до пенсії розміром 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; зобов'язано відповідача нарахувати, перерахувати та виплатити позивачу пенсію з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 10.11.2010 року по 10.05.2011 року - з урахуванням проведених виплат; зобов'язано відповідача щомісячно виплачувати позивачу нараховану передбачену ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" надбавку до пенсії розміром 30 % мінімальної пенсії за віком, із встановленого чинним законодавством на час виконання цієї постанови розміру мінімальної пенсії за віком, починаючи з 10.05.2011 року - дня звернення до суду. Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження. Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні у ній докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Як свідчать матеріали справи, позивач є пенсіонером за віком та має статус дитини війни відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09.07.2003 року, згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Відповідно до положень статтей 1, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивач звернувся із письмовою заявою до Управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької області про нарахування та виплату 30% підвищення до пенсії як дитині війни. Відповідач відмовив позивачу в здійсненні вказаного перерахунку пенсії. Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення позивача до суду, нарахування доплати до його пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відповідачем не здійснено. Всупереч положенням вищенаведеної норми щомісячне підвищення до пенсії позивачу виплачувалось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530. В свою чергу, з огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України "Про соціальний захист дітей війни" має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, що дає підстави зробити висновок про неправомірність виплати відповідачем щомісячного підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено ст. 6 зазначеного Закону. Таким чином, виходячи з приписів частини 2 статті 152 Конституції України та рішення Конституційного Суду України № 10-рп-/2008 від 22.05.2008 р., колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у відповідача обов'язку нараховувати та сплачувати позивачам доплату до пенсії, передбачену статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне вказати на те, що суд першої інстанції, дійшовши обґрунтованого висновку про законність вимог позивача про перерахунок та виплату доплати до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", помилково не вказав кінцевої дати періоду, за який порушене право позивача підлягає захисту. Тому, враховуючи позовні вимоги позивача та строки звернення до суду, визначені ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, право позивача на отримання щомісячної державної соціальної допомоги у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком підлягає захисту за період з 10.11.2010 року по день припинення такого права. Відповідно до частини 1 статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду. За частиною 1 статті 201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Результат розгляду: partial