Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

ФОП [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Нахімовському районі Головного управління Міндоходів у м. Севастополі про визнання протиправними та скасування повідомлень-рішень. Позивач, зокрема просив: визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Нахімовському районі Головного управління Міндоходів у м. Севастополі № 0004001701 від 28.05.2013 про збільшення суми грошового зобов'язання ФОП [PERSON] з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 29 792,64 грн., з яких за основним платежем - 23 834,11 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 5958,53 грн. та № 0003991701 від 28.05.2013 про збільшення суми грошового зобов'язання ФОП [PERSON] з податку на додану вартість у розмірі 57 728,75 грн., з яких за основним платежем - 49 195, 00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 8 533, 75 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що Державною податковою інспекцією у Нахімовському районі Головного управління Міндоходів у м. Севастополі згідно з Додатком №1 до акту перевірки від 10.05.2011 р. №859/10/171/[NUMBER] безпідставно були вказані залишки товарів, на підставі яких у ФОП [PERSON] виникли зобов'язання з податку на додану вартість та податку на доходи фізичних осіб. Придбання товарів та їх продаж підтверджується належним чином оформленими первинними документами бухгалтерської та податкової звітності, які були надані відповідачу на перевірку, тому висновки податкового органу про наявність залишків товарів не підтверджуються матеріалами справи, у зв'язку з чим збільшення позивачу суми грошового зобов'язання не засновано на нормах законодавства. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні з позовом не погодилась у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях (том 1 арк.с. 88-91). Суд, заслухавши пояснення представників сторін, встановивши обставини у справі, перевіривши докази та вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що ДПІ у Нахімовському район ГУ Міндоходів у м. Севастополі у період з 16.04.2013 по 29.04.2013 було проведено планову виїзну документальну перевірку ФОП [PERSON] з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на доходи фізичних осіб при здійсненні фінансово-господарських операцій з відповідними покупцями та продовцями товарів, які були придбані (продані) від зазначеного постачальника, за період діяльності з 01.01.2010р. по 31.12.2012р. Перевіркою встановлено, що ФОП [PERSON] порушенно п.п. 7.2.1, п.п.7.2.3, п.п.7.2.6 п. 7.2, п. 7.3, п.п. 7.4.3, п.п. 7.4.5 п. 7.4, п.п.7.5.1 п. 7.5, п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за 2010р. всього у сумі 19 372 грн., п. 198.2, п.198.3 ст.198, п. 199.1 ст. 199, п.200.1, п.200.2 ст. 200, п.201.1, п. 201.6, п.201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього в сумі 29823 грн., п.177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст.177 та відповідно п. 167.1 ст. 167 Податкового Кодексу України заниження податку з доходів фізичних осіб що підлягає сплати до бюджету всього у сумі 23 834, 11 грн., п. 177.10 ст. 177 розділу IV Податкового Кодексу України неналежне ведення обліку доходів та витрат від провадження господарської діяльності за 2011 - 2012 р.р. За результатами перевірки, складено Акт № 859/10/171/[NUMBER] від 14.05.2013 р. На підставі перевірки керівництвом ДПІ у Нахімовському районі Головного управління Міндоходів у м. Севастополі 28.05.2013 були винесені податкові повідомлення-рішення № 0004001701 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 29 792, 64 грн., з яких за основним платежем -23834,11 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 5 958, 53 грн. та № 0003991701 від 28.05.2013 про збільшення суми грошового зобов'язання ФОП [PERSON] з податку на додану вартість у розмірі 57 728, 75 грн., з яких за основним платежем - 49 195, 00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 8 533,75 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач підтвердив придбання та продаж товарів, яки ДПІ у Нахімовському районі Головного управління Міндоходів у м. Севастополі віднесла до залишку, наступними документами: видатковими накладними, податковими накладними, платіжними дорученнями та актами звірки, а саме Вироби «Шафа» у кількості 7 шт. були придбані за видатковими накладними: - №126 від 27.05.2011 у ТОВ «Новий Світ» у кількості 1 шт., - №95 від 16.11.2011 у ТОВ «Новий Світ» у кількості 2шт., - №401 від 28.09.2012 у ТОВ «Сантех-Груп» кількості 1 шт., - № 428 від 26.10.2012 у ТОВ «Сантех-Груп» у кількості 1 шт., - №31225 від 30.12.2012 у ТОВ «Сантех-Груп» у кількості 1 шт., - №31225 від 30.12.2012 у ТОВ «Сантех-Груп» у кількості 1 шт. Відповідно вказані 7 шаф були продані за наступними видатковими накладними (та податковими накладними): - № 905 від 23.05.2011 ПП «Рора» у кількості 1 шт. (податкова накладна №0905 від 23.05.2011р.), - №311 від 14.11.2011 ТОВ «Готель Севастополь» у кількості 2 шт. (податкова накладна №1110 від 31.10.2011), - №125 від 27.09.2012 ФОП [PERSON] у кількості 1 шт. (податкова накладна №125 від 27.09.2012), - №140 від 29.10.2012 ФОП [PERSON] у кількості 1 шт. (податкова накладна №14 від 29.10.2012), - №163 від 24.12.2012 ФОП [PERSON] у кількості 2 шт. (податкова накладна №163 від 24.12.2012). Вироби «Пісуар» у кількості 48 шт. були придбані за видатковими накладними: - №496 від 06.05.2010 у ТОВ «Новий Світ» у кількості 2шт., - №116 від 06.05.2010 у ТОВ «Буддом ЛТД» у кількості 2шт., - б/н від 06.11.2010 у ТОВ «Ольберс» у кількості 3шт., - № 365 від 20.05.2011 у ТОВ «Євро Трейд ЛТД» у кількості 1шт., - №365 від 20.05.2011 у ТОВ «Євро Трейд ЛТД» у кількості 1шт., - №112 від 20.06.2011 у ТОВ «Новий Світ» у кількості 17шт., - №81 від 12.12.2011 у ТОВ «Шунгит» у кількості 13шт., - №19 від 04.04.2012 у ТОВ «Новий Світ » у кількості 2шт., - №260 від 31.08.2012 у ТОВ «Шунгит» у кількості 2шт., - №98 від 24.10.2012 у ТОВ «Новий Світ » у кількості 1шт., - № 5217 від 15.10.2012 у ТОВ «Агромат» у кількості 2шт., - № 5633 від 26.10.2012 у ТОВ «Агромат» у кількості 2шт. Відповідно вказані санітарно-гігієнічні вироби у кількості 48 шт. були продані за наступними видатковими накладними (та податковими накладними): - №4 від 18.05.2010 ТОВ «Стандарт Буд» у кількості 2 шт. (податкова накладна №4/08 від 18.05.2010), - №9 від 26.05.2010 ТОВ «Стандарт Буд» у кількості 2 шт. (податкова накладна №9/05 від 26.05.2010), - №4 від 09.11.2010 ТОВ «ЕнергіяС» у кількості 3 шт. (податкова накладна №4/11 від 09.11.2010), - №906 від 20.06.2011 ПП «Рора» у кількості 17 шт. (податкова накладна №906 від 20.06.2011), - №1606 від 29.06.2011 ФОП [PERSON] у кількості 2шт. (податкова накладна №1606 від 29.06.2011), - №0512 від 15.12.2011 ТОВ «Дунайенергоальянс» у кількості 13 шт. (податкова накладна №412 від 07.12.2011), - №31 від 03.04.2012 ТОВ «ДержПроект» у кількості 2шт. (податкова накладна №31 від 03.04.2012), - №99 від 27.08.2012 ТОВ «ПівденКримбуд-21» у кількості 2шт. (податкова накладна №99 від 27.08.2012), - №128 від 10.10.2012 ТОВ «ДержПроект» у кількості 2шт. (податкова накладна №128 від 10.10.2012), - №134 від 19.10.2012 ТОВ «Монопорбудсервіс» у кількості 1шт. (податкова накладна №134 от 19.10.2012), - №137 від 26.10.2012 ТОВ «ДержПроект» у кількості 2шт. (податкова накладна №137 від 26.10.2012). Вироби «Душові двері» у кількості 2 шт. були продані за видатковою накладною №5/08 від 10.08.2010 ТОВ «Істінвестментс» (податкова накладна 4/08 від 05.08.2010). Вироби «Шафа-раковина» у кількості 5 шт. були придбані за видатковими накладними: - №102 від 23.03.2011 у ТОВ «Новий Світ» у кількості 1 шт., - №139 від 30.03.2011 у ТОВ «Новий Світ» у кількості 1 шт., - №93 від 15.06.2011 у ТОВ «Новий Світ» у кількості 1 шт., - №152 від 27.06.2011 у ТОВ «Новий Світ» у кількості 2 шт. Відповідно вказані 5 шаф-раковин були продані за наступними видатковими накладними (та податковими накладними): - №17/03 від 21.06.2011 ТОВ «Готель Севастополь» у кількості 1 шт. (податкова накладна №0903 від 18.03.2011), - №18/03 від 25.03.2011 ТОВ «Ліфт комфорт» у кількості 1 шт. (податкова накладна №1003 від 24.03.2011), - №6/06 від 15.06.2011 ТОВ «Готель Севастополь» у кількості 1 шт. (податкова накладна №406 від 15.06.2011), - №13/06 від 22.06.2011 ТОВ «Готель Севастополь» у кількості 2 шт. (податкова накладна №1106 від 20.06.2011). Виріб «Водонагрівач» у кількості 2 шт. були продані за видатковою накладною ТОВ «Авліта» (податкова накладна №150 від 22.11.2012). Виріб «Лічильник» у кількості 73 шт. були придбані за видатковими накладними: - №361 від 23.05.2011 у ТОВ «Мега Ленд» у кількості 52 шт., - №264 від 11.07.2012 у ТОВ «Мега Ленд» у кількості 21 шт. Відповідно вказані «лічильники» у кількості 73 шт. були продані за наступними видатковими накладними (та податковими накладними): - №0405 від 23.05.2011 ТОВ «Алтей» у кількості 52 шт. (податкова накладна №0305 від 11.05.2011), - №76 від 14.07.2012 ПП «Моноліт» у кількості 21 шт. (податкова накладна №77 від 03.07.2012). Виріб «Ванна» у кількості 1 шт. була куплена у ТОВ «Інтерстіль» та продана ФОП [PERSON] за видатковою накладною №70 от 27.06.2012 (податкова накладна №76 від 27.06.2012). Виріб «Душ» у кількості 8 шт. були придбані за видатковими накладними: - №230 від 11.06.2010 у ТОВ «Буддом ЛТД» у кількості 1шт., - №411 від 24.05.2011 у ТОВ «Євро Трейд» у кількості 5шт., - №109 від 27.11.2012 у ТОВ «Новий Світ» у кількості 2шт. Відповідно вказані 8 виробів були продані за наступними видатковими накладними (та податковими накладними): - №7 від 23.06.2010 ТОВ «Істінвестментс» у кількості 1 шт. (податкова накладна №7/06 від 23.06.2010), - №0505 ДП «Санаторій Південий» у кількості 5 шт. (податкова накладна №0605 від 19.05.2011), - №148 від 27.11.2012 ТОВ «Стандарт Буд» у кількості 2 шт. (податкова накладна №149 від 22.11.2012). Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 № 996-ХІV (із змінами та доповненнями) зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством. Виходячи з вимог пункту 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Статті 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлюють, що господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій; первинний документ -це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно з підпунктами 2.1, 2.4 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Відповідно до пункту 2.15 та пункту 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Аналіз реальності господарських операції здійснюється на підставі даних податкового та бухгалтерського обліку платника податків. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні. Правовідносини, що виникають у зв'язку з формуванням платником податку податкового кредиту з податку на додану вартість, регулюються статтями 198-201 Податкового кодексу України, податкових зобов'язань -статтями 185-188,200 Податкового кодексу України. Підпунктами 14.1.179, 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов'язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Відповідно до підпункту 7.4.1, підпункту 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», пункту 198.3. статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статті 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковуванні операції протягом такого звітного податкового періоду. Оскільки підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", пункту 201.10. статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається в разі поставки товарів (робіт, послуг) покупцю на його вимогу. У будь-якому випадку видається товарний чек, інший розрахунковий або платіжний документ, що підтверджує передачу товарів (робіт, послуг) та/або прийняття платежу із зазначенням суми податку. Недотримання продавцем вимог підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України передбачено при складанні податкової накладної не є підставою для позбавлення покупця права на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість при придбанні товарів (робіт, послуг). Окремий недолік податкової накладної сам по собі не може бути безумовною підставою для позбавлення податкової накладної сили звітного податкового і одночасно розрахункового документа, а відтак позбавлення покупця права на формування податкового кредиту. Відповідно до підпункту 7.5.1. пункту 7.5. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг). Згідно пункту 198.2. статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається:дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Відповідно до підпункту 7.5.1. пункту 7.5. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», пункту 201.4. статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (абз. а п.198.1 ст.198 Кодексу). Згідно зі статтею 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка має обов'язкові реквізити. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (п.201.8). Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (201.10). Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум ПДВ до складу податкового кредиту платника податків є факт придбання товарів з метою їх використання в господарській діяльності та підтвердження податковими накладними, що виписані платником податку на додану вартість. Згідно з пунктом 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. У фізичної особи на загальній системі оподаткування право зменшити свій дохід виникає тільки після того, коли товар за такою накладною буде оплачений і підприємець буде мати первинний платіжний документ. Згідно зі статтею 177 Податкового кодексу України оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування Відповідно до пункту 177.4. статті 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III Кодексу. Пункт 14.1.27. статті 14 Податкового кодексу України визначає, що витрати це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником); Відповідно до підпункту 14.1.228. статті 14 Податкового кодексу України собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг це витрати, що прямо пов'язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, що застосовуються в частині, яка не суперечить положенням цього розділу. Згідно з підпунктом 138.4. статті 138 Кодексу вказано, що витрати, які формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг. Інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку, з урахуванням п.138.5.1. ст.138 Кодексу. Відповідно до пункту 138.6. статті 138 Кодексу визначено, що собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу. У момент здійснення господарських операцій за договорами контрагенти ФОП [PERSON] та ТОВ «Будлюкслімітед», ( ЄДРПОУ 36755696), ТОВ "Євро-Трейд ЛТД", ( ЄДРПОУ 37507739), ТОВ "Ольберс", ЄДРПОУ 37348284) були зареєстровані платниками податку, тому мали всі законні підстави для складання податкових накладних у розумінні п. 7.2.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та ст.183 Податкового кодексу України. Так, ФОП [PERSON] при отриманні від контрагентів ТОВ «Будлюкслімітед», (ЄДРПОУ 36755696), ТОВ "Євро-Трейд ЛТД", (ЄДРПОУ 37507739), ТОВ "Ольберс", (ЄДРПОУ 37348284) податкових накладних, виписаних останніми відповідно до вимог Закону України «Про податок на додану вартість» та Податкового кодексу України отримано підстави на формування податкового кредиту. Крім того, в 2013 році податкові органи здійснювали перевірку ТОВ "Євро-Трейд ЛТД", за результатами перевірки був складаний Акт № 217/22.4/37507739 від 01.03.2013, в якому було зазначено, що відносно ФОП [PERSON] усі податкові зобов'язання були відображені у декларації по ПДВ, а також у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних. Крім того, слід зазначити що відповідно до підпункту 1.3. статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість», пункту 180.1. статті180 Податкового кодексу України платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесения до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України. Платники податку, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесения до бюджету відповідно до закону (Кодексу). Відповідно до статті 10 Закону України "Про податок на додану вартість", статей 1 і 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податку перед бюджетами та державними цільовими фондами", гл. 11 Податкового кодексу України платник податку несе самостійну відповідальність (відповідальність носить індивідуальний характер) за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У ході судового розгляду доводи представника відповідача щодо правомірності дій Державної податкової інспекції у Нахімовському районі Головного управління Міндоходів у м. Севастополі та наявності порушень з боку ФОП [PERSON] не знайшли свого підтвердження та спростовані фактичними обставинами та доказами, встановленими судом. З урахуванням викладеного, суд вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню. Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Повний текст постанови складено 20 лютого 2014 року.

Результат розгляду: granted