Рішення адміністративного суду від 2014-04-01 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ВДАЇ Бериславського РВ Хапісова Сергія Миколайовича про визнання незаконною та скасування постанови по адміністративне правопорушення серії АА2 № 140539 від 13.03.2014 року. Згідно оскаржуваної постанови, позивач, керуючи транспортним засобом в м. Берислав здійснив зупинку ближче 10м. до перехрестя з вулицею Крупс визнання незаконною та скасування постанови по адміністративне правопорушенняькою. Позивач визнаючи протиправність своїх дій та законність накладення на нього адміністративного стягнення у зв,язку з порушенням ПДР, просить суд у зв,язку з тим, що раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР та виходячи з обставин самого правопорушення його тяжкості, його особи, обмежитись мінімальним покаранням застосувавши до нього ст. 22 КУпАП. Відповідач в судовому засіданні з врахуванням визнання позивачем вчиненого правопорушення не заперечував щодо застосування до останнього усного зауваження. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач , керуючи транспортним засобом в м. Берислав здійснив зупинку ближче 10м. до перехрестя з вулицею Крупс визнання незаконною та скасування постанови по адміністративне правопорушенняькою. Складаючи постанову про накладення адміністративного стягнення відповідач діяв в межах повноважень, наданих йому ст. 255 КУпАП. Підставою для складання постанови було порушення позивачем п. 15.9 Правила дорожнього руху. Суд вважає, що стягнення було накладено правомочною особою. В діях [PERSON] дійсно вбачаються ознаки правопорушення, за яким законом встановлено адміністративну відповідальність за ст. 122 ч.1. Стягнення накладено в межах, встановлених санкцією статті. Строк давності для застосування стягнення не закінчився. Однак, на думку суду, інспектором ВДАІ не були враховані виключні обставини, які пом'якшують відповідальність правопорушника і дають підставу для застосування відносно нього ст. 22 КУпАП. Так, інспектором ВДАІ не враховано, тяжкість самого правопорушення та настання наслідків, сама особа правопорушника, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, адмінправопорушення вчинив вперше та визнання правопорушення. Таким чином, діяння, вчинене позивачем, хоча формально і містить ознаки правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП, однак не заподіяло істотної шкоди державним інтересам, не потягло за собою жодного негативного наслідку, то суд прийшов до висновку про його малозначність.

Результат розгляду: partial