Рішення адміністративного суду від 2014-01-14 00:00:00+02

Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - позивач або ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя) звернулась із адміністративним позовом до Приватного підприємства «Виробничо-заготівельна компанія «Інвест-Ресурс» (далі - відповідач або ПП «Виробничо-заготівельна компанія «Інвест-Ресурс»), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача податковий борг з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної властності в розмірі 58 089 грн. В обгрунтування позовних вимог ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя зазначає, що згідно облікової картки платника податків за відповідачем рахується податковий борг з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності у розмірі 58 089 грн., який утворився в результаті несплати відповідачем самостійно задекларованих податкових зобов'язань за вересень - грудень 2012 року у сумі 13 349,25 грн. та за січень-вересень 2013 року у сумі 44 497,55 грн., а також за несвоєчасне погашення узгоджених грошових зобов'язань відповідачу було нараховано пеню у розмірі 242,20 грн. Позивач вказує, що податковим органом вживались всі необхідні заходи, передбачені діючим законодавством, щодо стягнення з ПП «Виробничо-заготівельна компанія «Інвест-Ресурс» податкового боргу, проте насьогодні податкова заборгованість залишається не сплаченою. Представник позивача у судове засідання не з'явився. 14.01.2014 факсимільним зв'язком до суду надійшла заява вх. № 909, згідно якої позивач просить суд розглянути справу без участі уповноваженого представника ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя. На задоволенні позовних вимог наполягає повністю. Також, у заяві позивач зазначає, що оперативний облік платежів, які надходять до бюджету, ведеться підрозділом адміністрування облікових показників та звітності органу Міндоходів відповідно до порядку, встановленого для справляння платежів до бюджету. Облік, контроль і складання звітності щодо платежів, які надходять до бюджету, здійснюється органами Міндоходів з використанням автоматизованої інформаційної системи, що забезпечує єдиний технологічний процес введення, контролю інформації, обробки документів. Отже, розрахунок пені (період, сума) наведений в обліковій картці платника та здійснюється відповідно до п. 129.4 ст. 129 Податкового кодексу України автоматизованою інформаційною системою автоматично при сплаті сум податку. Представник відповідача у судове засідання також не з'явився. Поштова кореспонденція направлена відповідачу за адресою, яка відповідає реєстраційним відомостям та отримана уповноваженим представником. Частиною 4 ст. 33 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Враховуючи те що, поштова кореспонденція направлялась відповідачу за адресою, яка відповідає реєстраційним відомостям, то згідно вимог КАС України, слід вважати, що третя особа повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. За таких обставин, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, в порядку письмового провадження. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серії АБ № 528825 від 21.05.2013, Приватне підприємство «Виробничо-заготівельна компанія «Інвест-Ресурс» (код ЄДРПОУ 32765559), зареєстроване як юридична особа Виконавчим комітетом Запорізької міської ради 12.12.2003, номер запису державної реєстрації - 1 103 120 0000 006429, за адресою: 69081, Запорізька область, м. Запоріжжя, Шевченківський район, вул. Панфьорова, буд. 203 та перебуває на обліку в ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя з 25.12.2003, номер запису про взяття на облік - 200370387). Підпунктом 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) визначено обов'язок платника податків подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Відповідно до пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку, відповідно до п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України, є договір оренди такої земельної ділянки. Як передбачено ст. 285 Податкового кодексу України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців). Згідно з п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Відповідно до п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем до ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя були подані декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 31.01.2012 № 702 на 2012 рік та від 04.02.2013 № 522 на 2013 рік. Зокрема, за податковою декларацією від 31.01.2012 № 702 відповідачем самостійно визначено податкове зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності на 2012 рік у розмірі 53 397,05 грн., в тому числі розмір місячних платежів орендної плати за вересень-листопад 2012 року складає 4 449,75 грн., за грудень 2012 року - 4 449,73 грн. Декларацією від 04.02.2013 № 522 відповідач задекларував до сплати зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності на 2013 рік у розмірі 53 397,05 грн., яка повинна була сплачуватись щомісячними платежами у сумі 4 449,82 грн. (за січень 2013 року) та 4 449,82 грн. (за лютий - вересень 2013 року). Згідно з п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України). Як вбачається з облікових карток наданих позивачем, у встановлені законодавством строки відповідач не сплатив податкові зобов'язання відповідно до вищенаведених декларацій, а саме за вересень - грудень 2012 року в сумі 13 349,25 грн. та за січень - вересень 2013 року в розмірі 44 497,55 грн, в результаті чого дані грошові зобов'язання набули статусу податкового боргу. За правилами пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Згідно з п. 131.1. ст. 131 Податкового кодексу України, нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків. Судом встановлено, що за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов'язань з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності відповідачу було нараховано пеню в розмірі 242,20 грн. Отже, за відповідачем обліковується загальний податковий борг з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності у сумі 58 089,00 грн., з яких за основним платежем - 57 846,80 грн. та пеня в розмірі 242,20 грн. Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Як зазначено у пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова вимога - це письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу. В даному випадку податкові вимоги направлялись відповідачу на підставі Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (далі - Закон України № 2181-ІІІ), яким був врегульований порядок адміністрування податків, зборів (обов'язкових платежів) на момент виникнення податкового боргу ПП «Виробничо-заготівельна компанія «Інвест-Ресурс». Згідно із пп. 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 Закону України № 2181-ІІІ, податкові вимоги надсилаються: а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк; б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. Матеріалами справи підтверджується, що позивачем вживалися заходи щодо стягнення з відповідача податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку. Так, 03.11.2008 ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя сформавоно та направлено рекомендованим листом першу податкову вимогу форми «Ю1» № 1/747 на загальну суму податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями у розмірі 1 502,57 грн., яка отримана директором підприємства ПП «Виробничо-заготівельна компанія «Інвест-Ресурс» Полянською О.В. 23.12.2008, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Друга податкова вимога форми «Ю2» від 27.01.2009 № 2/119, яка сформована на загальну суму податкового боргу 2 802,92 грн. (в тому числі за основним платежем - 2 800,75 грн. та пеня в розмірі 2,17 грн.), отримана безпосередньо Полянською О.В. 09.02.2009, що підтверджується особистим підписом даної особи на корінці вказаної податкової вимоги. На даний час зазначені податкові вимоги в порядку визначеному ст. 60 Податкового кодексу України позивачем не відкликані, оскільки з моменту їх винесення заборгованість відповідача залишається не погашеною. На підтвердження наявності у ПП «Виробничо-заготівельна компанія «Інвест-Ресурс» податкової заборгованості перед бюджетом, позивачем також були надані суду облікові картки платника податку (зворотній бік, скорочена форма) по підприємству відповідача. Згідно п.п. 20.1.19 п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби, зокрема, мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України; Відповідно до пп. 95.1 - 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Відповідач не надав суду будь-яких платіжних документів, які б свідчили про повне або часткове погашення податкової заборгованості. Крім того, на протязі розгляду справи відповідачем не надано суду заперечень стосовно заявлених позовних вимог, а також доказів, які б спростовували доводи позивача. З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до приписів п. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. Враховуючи вищезазначене та

Результат розгляду: granted