Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю "Арт - Лекс" (далі по тексту - позивач, ТОВ"Арт - Лекс") звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Дзержинському районі), в якому просить суд: - скасувати наказ від 31.10.2013 р. за № 801 «Про проведення документальної виїзної перевірки ТОВ «Арт - Лекс»; - визнати неправомірними дії ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів в Х/О щодо проведення документальної виїзної перевірки ТОВ «Арт - Лекс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України по господарським взаємовідносинам з ПП «Рентабуд» за жовтень 2012 року та квітень 2013 року та з урахуванням абзацу 3 п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ зі змінами та доповненнями, за квітень, травень, липень, серпень 2013 року, на підставі якої було складено акт перевірки №1420/20-30-22-03/35589579 від 13.11.2013 р.; - скасувати податкове повідомлення - рішення, яке було винесено на підставі акту перевірки №1420/20-30-22-03/35589579 від 13.11.2013 р. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що ДПІ у Дзержинському районі незаконно на підставі наказу від 31.10.2013 р. за № 801 «Про проведення документальної виїзної перевірки ТОВ «Арт - Лекс» було проведено документальну виїзну перевірку ТОВ «Арт - Лекс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України по господарським взаємовідносинам з ПП «Рентабуд» за жовтень 2012 року та квітень 2013 року та з урахуванням абзацу 3 п. 198.6 ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями, з квітень, травень, липень, серпень 2013 року, за результатами якої було складено акт перевірки № 1420/20-30-22-03/35589579 від 13.11.2013 р. Вказує, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 12.12.2013 року № 3120302203, було винесено на підставі вищезазначеного акта перевірки, висновки якого про те, що господарські операції між ним та ПП «Рентабуд» не відбувалися та виявлено заниження суми податку на додану вартість у розмірі 294083, 30 грн. є незаконними, оскільки факт реального проведення господарських операцій повністю підтверджується первинними документами, оформленими у відповідності до вимог законодавства, встановлених для первинних документів. Зазначає, що однією з підстав для таких висновків стали акти перевірок ДПІ у Дзержинському районі № 1781/2210/33897227 від 13.05.2013 р. та № 234/22-30-22-03/33897227 від 15.08.2013 р., яким встановлено нереальність здійснення господарських операцій з придбання та продажу товарів (послуг) у підприємств-постачальників та підприємств-покупців. Вказані акти перевірок контрагента не можуть бути доказами порушення позивачем податкового законодавства в розумінні ст. 70 КАС України. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач до суду надав письмові заперечення в яких зазначив, що згідно приписів п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України отримання податкової інформації або виявлення фактів, що свідчать про можливі порушення платником податків законодавства, якщо платник не надасть пояснень та їх документальних підтверджень на обов'язкових письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту є підставою для проведення документальної позапланової перевірки. На адресу ДПІ надійшли акти № 1781/2210/33897227 від 13.05.2013 р. про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Рентабуд» з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.10.2012р. по 31.10.2012 р. та №234/20-30-22-03/33897227 від 15.08.2013 р. про результати документальної позапланової невиїзної перевірки за період з 01.04.2013 р. по 30.04.2013 р. Посадовій особі позивача був вручений запит про надання інформації та її документального підтвердження з визначеним переліком питань та документів, що підтверджують реальність проведених господарських операцій, за період квітень, травень, липень, серпень 2013 р., № 5186/20-30-22-03-21 від 21.10.2013р. по взаємовідносинам з ПП «Рентабуд». Натомість, листом від 28.10.2013р. №23/10 позивач відмовив у наданні пояснень та документів на підтвердження господарських взаємовідносин з ПП «Рентабуд» за період квітень, травень, липень, серпень 2013 р. З урахуванням наведених обставин відповідачем на підставі п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України прийнято наказ № 801 від 31.10.2013 р. про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по господарським взаємовідносинам з ПП «Рентабуд». На підставі наказу № 801 від 31.10.2013 р. та направлення на перевірку № 692 від 31.10.2013 р. посадовими особами відповідача була проведена перевірка за результатами якої складено акт від 13.11.2013 р. №1420/20-30-22-03/35589579 на підставі якого у відповідності до чинного законодавства України було винесено податкове повідомлення - рішення від 12.12.2013 року № 3120302203. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив у повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у письмових запереченнях. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом ТОВ "Арт - Лекс" діє на підставі Статуту, зареєстрованого в новій редакції виконкомом Харківської міської ради 10.08.2011 р. (а.с. 125-128 т.2), є юридичною особою про що свідчить також копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 082485 від 11.12.2007 р. (а.с. 124 т. 2), включено до ЄДРПОУ згідно копії довідки АА № 739841 з ЄДРПОУ від 29.10.2012 р., виданої Головним управлінням статистики у Харківській області (а.с. 130-131 т. 2), зареєстровано у ЄДР ЮО та ФОП, що підтверджується копією витягу № 18087964 станом на 04.02.2014 року (а.с. 118-121 т.2), перебуває на обліку в ДПІ у Дзержинському районі за № 27896 з 13.12.2007 року, про що свідчить копія довідки про взяття на облік платника податків № 33656 від 13.12.2007 року (а.с. 132 т.2) та є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 08.07.2010 р. № 100291952, виданого ДПІ у Дзержинському районі (а.с. 129 т. 2). Судом встановлено, що на адресу ДПІ у Дзержинському районі надійшли акти: № 1781/2210/33897227 від 13.05.2013 р. «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Рентабуд» (код ЄДРПОУ 33897227) з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.10.2012р. по 31.10.2012 р.» (а.с. 32 - 37 т.1) та № 234/20-30-22-03/33897227 від 15.08.2013 р. «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Рентабуд» (код ЄДРПОУ 33897227) за період з 01.04.2013 р. по 30.04.2013 р. з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.04.2013 р. по 30.04.2013 р.» (а.с. 47 - 55 т.1). 21.10.2013 року ДПІ у Дзержинському районі під особистий підпис бухгалтера підприємства Остапенко К.В. вручено запит про надання інформації та її документального підтвердження з визначеним переліком питань та документів, що підтверджують реальність проведених господарських операцій, за період квітень, травень, липень, серпень 2013 р., № 5186/20-30-22-03-21 від 21.10.2013 р. по взаємовідносинам з ПП «Рентабуд» (а.с. 57 т.1). Листом від 28.10.2013 р. №23/10 позивач відмовив у наданні пояснень та документів на підтвердження господарських взаємовідносин з ПП «Рентабуд» за період квітень, травень, липень, серпень 2013 р. у зв'язку із невідповідністю вказаного запиту вимогам п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України (а.с. 58 т.1). Суд відзначає, що згідно п. 73.3. ст. 73 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту. Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом. Пунктом 9 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою КМ України, від 27.12.2010, № 1245 (зі змінами та доповненнями, далі по тексту - Порядок) також визначено, що органи державної податкової служби мають право звернутися до суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та документального підтвердження такої інформації. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують (п. 10 Порядку). Згідно з п. 12 Порядку письмовий запит про подання інформації надсилається суб'єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: виявлення за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, фактів, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; виникнення потреби у визначенні рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок; виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; подання щодо платника податків скарги про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; проведення зустрічної звірки; в інших випадках, визначених Податковим кодексом України. Перевіривши запит № 5186/20-30-22-03-21 від 21.10.2013 р. «Про надання пояснень та їх документального підтвердження» на відповідність закону, суд прийшов до висновку про те, що зазначені в запиті підстави для його направлення - у зв'язку з надходженням податкової інформації, яка свідчить про порушення податкового законодавства позивачем по взаємовідносинам із ПП «Рентабуд»,- передбачені податковим законодавством України, як підстава для складання та направлення запиту. Відповідно до абз. 4 п. 73.3. ст. 73 Податкового кодексу України платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті органу державної податкової служби, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит. Оскільки письмовий запит № 5186/20-30-22-03-21 від 21.10.2013 р. «Про надання пояснень та їх документального підтвердження» був складений без порушення вимог, викладених в абзацах першому та другому пункту 73.3 Податкового кодексу України, то позивач зобов'язаний був надати відповідь на цей запит. Наведене свідчить, що платником податків не були надані документи та інформація, котрі мають юридичне значення для суджень податкового органу про дотримання платником податків закону при виконанні податкового обов'язку в ході господарських операцій. Суд також зазначає, що платник податків зобов'язаний надати податковому органу на його обов'язковий письмовий запит пояснення та їх документальне підтвердження та передбачено обов'язок платника податків безоплатно надати копії документів, тобто всіх, що зазначені в запиті (п.п. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20, п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України). Дослідивши запит податкового органу суд встановив, що він відповідає вимогам п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, пунктам 10, 12 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1245 від 27.12.2010 р., оскільки містить посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації, підстави для надіслання запиту, опис інформації яка запитується та перелік документів, що її підтверджують. Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки, що кореспондує також з приписами пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Кодексу. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом (п.п. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України). Отже, проведення камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок є правом ДПІ у Дзержинському районі, як податкового органу. Порядок та особливості проведення документальних позапланових перевірок визначено положеннями ст.ст. 78, 79 Податкового кодексу України. З урахуванням наведених обставин відповідачем на підставі п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України прийнято наказ № 801 від 31.10.2013 р. «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт - Лекс» (податковий номер 35589579)», який, разом із направленням на перевірку № 692 від 31.10.2013 р. вручені головному бухгалтеру та директору ТОВ «Арт - Лекс», під особистий підпис (а.с. 60-61 т.1). Наказ містить посилання на п. п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, яким визначено, що документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності, зокрема, такої обставини, якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту. Згідно п. 7. Переліку достатніх підстав, які надають податковим органам право на проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування такого податку, затвердженого постановою КМ України від 27.12.2010 р., № 1238, однією з достатніх підстав є наявність документально підтвердженої інформації про порушення платником норм податкового законодавства відповідно до пункту 78.1 статті 78 розділу II Податкового кодексу України. Суд зазначає, що ДПІ у Дзержинському районі правомірно був виданий наказ № 801 від 31.10.2013 р. «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт - Лекс» (податковий номер 35589579)». Позивач своїм листом від 31.10.2013 року № 26/10 повідомив ДПІ у Дзержинському районі про неможливість надання первинних документів по взаємовідносинам із ПП «Рентабуд» у зв'язку з тим, що вони знаходяться у розпорядженні Господарського суду Харківської області, де використовуються в рамках судової справи № 922277913 та призначено судово-економічну експертизу (а.с. 59 т.1). Суд не приймає до уваги зазначені обставини через те, що закон не визначає як наслідок незаконність рішення (наказу) про проведення перевірки контролюючим органом та дій з його виконання через неможливість платника на перевірку надати оригінали документів через проведення експертизи. Суд звертає особливу увагу на те, що позивач не надав вмотивованих доказів про порушення його прав та інтересів через прийняття податковим органом оскаржуваного наказу. В даному випадку суд зазначає, що права підприємства позивача не порушені, не встановлено судом шкоди завданої наказом, яка б вплинула на господарську діяльність підприємства. Видання наказу породжує обов'язок платника податків допустити перевіряючих до перевірки. Оскільки позивач, допустив перевіряючих до перевірки, перевірка була проведена та за її результатами був складений акт перевірки, наказ № 801 від 31.10.2013 р. є таким, що виконаний та вичерпав свою дію. Фахівцями ДПІ у Дзержинському районі була проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «Арт - Лекс», за результатами якої був складений акт від 13.11.2013 р. №1420/20-30-22-03/35589579 «Про результати документальної, виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Арт Лекс» податковий номер 35589579 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України по господарським взаємовідносинам з ПП "Рентабуд" (код ЄДРПОУ 33897227) за жовтень 2012 року та квітень 2013 року та з урахуванням абзацу 3 п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями), за квітень, травень, липень, серпень 2013 року» (далі по тексту - акт перевірки) (а.с. 10 - 13 т. 1). Відповідно до висновку акту перевірки перевіркою встановлено порушення з боку позивача вимог п. 198.6 ст.198, п. 200.1 п. 200.2 ст. 200 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, що призвело до завищення податкового кредиту з ПДВ за перевіряємий період на загальну суму 294 083,3 грн., в т.ч. по періодах: за квітень 2013 р. на 23333, 33 грн., за травень 2013 на 105833, 33 грн., за липень 2013 р. на 75000 грн., за серпень 2013 р. на 89916, 67 грн., та внаслідок чого заниження суми зобов'язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у сумі 294 083, 3 грн. Оформлення результатів проведених податковими органами документальних перевірок деталізовані пунктом 86.1 ст.86 Податкового кодексу України та Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затверджено наказом ДПА України № 984 від 22.12.2010 р. Вищевказаними нормами встановлено, що результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка. Аналізуючи вказане, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах щодо винесення наказу, дій відповідача під час проведення перевірки та складання акту перевірки податковий орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а тому вимоги в цій частині позову є необґрунтованими. При судовому розгляді справи встановлено, що позивач у перевіряємих податковим органом періодах мав господарські правовідносини із ПП "Рентабуд", яке зареєстроване Харківською районною державною адміністрацією Харківської області 16.11.2005 року, про що свідчить копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 558739 (а.с. 133 т. 2), включене до ЄДРПОУ про свідчить копія довідки АА № 405522 від 22.11.2011 р. (а.с. 134 т. 2) та є платником податків і зборів передбачених Податковим кодексу України, що, зокрема, підтверджується копіями свідоцтва № 200002630 від 23.09.2011 року про реєстрацію платника податку на додану вартість та довідки про взяття на облік платника податків № 57429 від 29.11.20011 року (а.с. 136-137 т. 2). Як встановлено судом 02.09.2011 р. між позивачем (замовник) та ПП "Рентабуд" (постачальник) був укладений договір поставки бн (а.с. 80-81 т.1), предметом якого, з урахуванням додаткової угоди від 18.11.2011 року (а.с. 82 т.1) є кабель АВВГ 4х240 загальною кількістю 94884, 67 м. Згідно п. 2 додаткової угоди від 18.11.2011 року сторони узгодили, що термін поставки товару, визначений у п. 2.1 договору, подовжується до 31.12.2004 року. У п. 3 додаткової угоди від 18.11.2011 року сторони узгодили, що строк дії договору визначений у п. 5.1. договору, встановлюється до 31.12.2014 року. На момент проведення податковим органом перевірки зобов'язання по поставці товару позивачу з боку ПП "Рентабуд", ще не були виконані, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 19.02.2014 рік (а.с. 143-145 т. 2) та, як вбачається із письмових пояснень позивача, вказану додаткову угоду було укладено за ініціативи ПП «Рентабуд», оскільки вони не встигали виконати умови договору б/н від 02.09.2011 р. у строк, передбачений цим договором. Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу, За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського кодексу України, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом. Таким чином, продовження дії виконання договору, за умови згоди обох сторін правовідносин, не заборонено жодною нормою діючого законодавства України. Позивач здійснював оплату товару, передбачену договором, про що свідчать копії платіжних доручень, а постачальник, в свою чергу, виписав на адресу позивача податкові накладні (а.с. 87-102 т.1), які було включено позивачем до реєстру отриманих податкових накладних (а.с. 123-217 т.1, а.с. 1-110 т.2). В ході проведення перевірки податковим органом, а також при судовому розгляді справи судом, встановлено, що суми податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включені до податкового кредиту відповідного періоду та відповідає даним податкової декларації та даним додатку №5 до податкових декларацій з ПДВ за квітень, травень, липень, серпень 2013 року (а.с. 103-116 т.1). В свою чергу, як встановлено судом та підтверджується копіями актів: № 1781/2210/33897227 від 13.05.2013 р. «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Рентабуд» (код ЄДРПОУ 33897227) з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.10.2012р. по 31.10.2012 р.» (а.с. 32 - 37 т. 1) та № 234/20-30-22-03/33897227 від 15.08.2013 р. «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Рентабуд» (код ЄДРПОУ 33897227) за період з 01.04.2013 р. по 30.04.2013 р. з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.04.2013 р. по 30.04.2013 р.» (а.с. 47 - 55 т. 1) ПП «Рентабуд» включило до податкових зобов'язань суми податку на додану вартість по взаємовідносинам із ТОВ «Арт-Лекс» у перевіряємих податковим органом періодах. Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України. Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011 року, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011 року, податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльні платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенні таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативної або фінансового лізингу. Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, п відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податкової накладною. В п. 198.6 ст. 198 ПК України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби сумі податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону. Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України). Отже, для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні. Проаналізувавши надані документи відповідно до чинного законодавства суд дійшов до висновку, що договір був складений з метою його реального виконання. Позивач ставив за мету здійснення господарської діяльності, а не отримання податкової вигоди. Статтею 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність має індивідуальний характер. Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Чинне законодавство, зокрема Податковий кодекс України, не встановлює обов'язку покупця сплачувати ПДВ ще й до бюджету, якщо такий податок не буде сплачено продавцем або іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця у складі ціни товару. Сума податку на додану вартість, включена до ціни товару, є податковим зобов'язанням продавця товарів (послуг), і саме продавець має сплачувати цей податок до бюджету. Факт реєстрації контрагента позивача, на момент складання на адресу позивача податкової накладної та на час здійснення господарських операцій із позивачем, платником податку на додану вартість відповідачем не заперечується. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Суд зазначає, що виходячи зі змісту п. 1.1. ст.1 Податкового кодексу України відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства з 01.01.2011 року врегульовано положеннями Податкового кодексу України. Згідно ст. 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у стаття 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.п. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є органи державної податкової службу - щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби. Статтею 62 Податкового кодексу України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. Так, відповідно до п.п. 4-6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 р. № 984 акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. Суд зазначає, що в акті перевірки позивача податковий орган не вказав первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку позивача, що підтверджують наявність фактів порушень ним норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а лише посилається на акт перевірки іншого податкового органу, який не є первинним документом. Дані перевірок контрагентів позивача іншими податковими органами не можуть бути підставою для висновку про неправомірність віднесення сум до валових витрат та визнання податкового кредиту непідтвердженим. Доказами порушення правил віднесення сум до валових витрат та формування податкового кредиту є матеріали перевірки платника податків, проведених з дослідженням його первинних бухгалтерських документів, а не дані актів перевірок інших податкових органів. Крім того, відповідачем не встановлено проведення ТОВ «Арт-Лекс» збиткових операцій, доказів, які б вказували на відсутність реальності господарських операцій за договором та наявності між позивачем та його контрагентом при укладанні і виконанні договору взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. За таких обставин суд приходить до висновку про правомірність віднесення позивачем сум податку на додану вартість в загальному розмірі 294083, 3 грн. до складу податкового кредиту квітня, травня, липня та серпня 2013 року по господарським операціям із ПП «Рентабуд». У зв'язку з тим, що відсутній об'єкт донарахування податку на додану вартість, відсутні підстави застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Згідно статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 86 КАС України). За наведених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача стосовно скасування наказу, визнання дій неправомірними є необґрунтованими, безпідставними й такими, що не підлягають задоволенню, а вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 12.12.2013 року № 3120302203 як такого, що прийняте з порушенням норм діючого законодавства України, підтверджуються матеріалами справи, не спростовані відповідачем, а відтак підлягають задоволенню.

Результат розгляду: partial