Рішення адміністративного суду від 2014-03-04 00:00:00+02

Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області (далі - УПФ України в м. Ковелі та Ковельському районі, позивач) звернулося з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі ФОП [PERSON], відповідач) про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за І та ІІ квартал 2013 року в сумі 2388,06 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Станом на 29.01.2014 року за ФОП [PERSON] рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з січня по червень 2013 року в розмірі 2388,06 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання позивач не прибув, свого представника не направив, проте у позовній заяві просить розгляд справи проводити за його відсутності (а.с.3). Представник відповідача у судове засідання не прибув, при цьому повістка, яка надіслана рекомендованою кореспонденцією за адресою місця проживання, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а. с. 20-21), не була вручена відповідачу з незалежних від суду причин (а. с. 24), а тому відповідно до частини одинадцятої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) слід вважати, що така повістка вручена належним чином. Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно із частиною четвертою статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини шостої статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, оскільки в судове засідання особи, які беруть участь у справі, не прибули (при цьому, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності), що не перешкоджає судовому розгляду, а дану справу можливо розглянути і вирішити на основі наявних матеріалів, тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити частково, з таких мотивів та підстав. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія [NUMBER] [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, зареєстрований виконавчим комітетом Ковельської міської ради Волинської області 25.12.2006 року. Разом з цим, відповідач з 01 січня 2011 року відповідально до Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2464-VI являється платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до поданого до УПФ України в м. Ковелі та Ковельському районі звіту про суму нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за період січень - червень 2013 року УПФ У в м. Ковелі та Ковельському районі визначено до сплати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 2388,06 грн. Станом на 29.01.2014 року за відповідачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 2388,06 грн., що підтверджується карткою особового рахунку платника (а.с.4). Позивачем було сформовано та надіслано відповідачу вимоги № Ф-679У від 25.06.2013 року та 30.09.2013 року про сплату боргу в сумі 2388,06 грн., відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», однак ФОП [PERSON] в добровільному порядку не виконав, у зв'язку з чим УПФ України в м. Ковелі та Ковельському районі звернулося до відділу Державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції для примусового виконання. Постановою державного виконавця від 30.12.2013 року вимогу № Ф-679У від 25.06.2013 року на суму 1194,03 грн. було повернуто стягувачу з причин відсутності у боржника майна на яке можливо було звернути стягнення. Інша ж вимога № Ф-679У від 30.09.2013 року на суму 1194,03 грн. перебуває на виконанні що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження № 40095089 від 07.10.2013 року. Відповідно до Розділу ІІ Прикінцевих положень «Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» №406-VII від 04.07.2013 року органи Пенсійного фонду України продовжують адмініструвати єдиний внесок у частині завершення процедур такого адміністрування. Згідно із пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (з наступними змінами та доповненнями) фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, є платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Пунктом 1 частини другої статті 6 цього ж Закону передбачено обов'язок платників єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі його нараховувати, обчислювати і сплачувати. Відповідно до частин восьмої, дванадцятої статті 9 зазначеного Закону платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Згідно із абзацами шостим, сьомим частини четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (чинного на момент вчинення правовідносин) у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом Пенсійного фонду, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, територіальний орган Пенсійного фонду надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки. У випадках, зазначених в абзаці шостому цієї частини, територіальний орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються. Отже, оскільки УПФ України в м. Ковелі та Ковельському районі направило вимогу № Ф-679У від 30.09.2013 року для примусового виконання до ВДВС Ковельського МРУЮ та по якій, на даний час відкрито виконавче провадження № 40095089 постановою від 07.10.2013 року, реалізувавши одну із двох альтернативних можливостей стягнення заборгованості, а тому стягнення єдиного внеску в сумі 1194,03 грн. є безпідставним, оскільки може призвести до подвійного стягнення заборгованості. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.10.2013 року. Положеннями частини 1 статті 244-2 КАС України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язанні привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Таким чином, сума несплаченого відповідачем єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування становить 1194,03 грн. та підлягає стягненню в користь управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області оскільки решта суми перебуває на виконанні в органах ДВС.

Результат розгляду: partial