Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

У серпні 2007 року позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області звернулося до суду з позовом до Підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області, в якому просить скасувати постанову відповідача № 4-123/07 від 30.08.2007 від 13.01.2011 року про накладення штрафу. Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 січня 2011 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем безпідставно не виконано судове рішення, що набрало законної сили, тому постанова про накладення штрафу є правомірною та винесена державним виконавцем з дотриманням вимог закону, а тому підстав для її скасування немає. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 січня 2011 року та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги. Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що 16.08.2007 року за № 8991/07 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області була надіслана скарга до підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС ГУЮ в Закарпатській області. Факт вручення скарги головним управлінням ПФУ підрозділу ПВР ВДВС ГУЮ в Закарпатській області підтверджується повідомленням про вручення в якому вказано дату отримання скарги 17.08.2007 року. У вищезазначеній скарзі, Головне управління зазначало, що Свалявським районним судом розглянуто справу та прийнято по ній ухвалу без повідомлення та виклику головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, також головне управління не повідомлено про існування такої справи, дізнались лише з постанови про поновлення виконавчого провадження від 06.08.2007 року, що головне управління оскаржило до суду ухвалу Свалявського районного суду про заміну сторони у виконавчому провадженні, у зв'язку з чим, просило зупинити виконання постанови про поновлення виконавчого провадження від 06.08.2007 року та не вчиняти виконавчих дій по виконавчому листі № 2а-135 від 04.04.2007 року виданого на користь [PERSON] до розгляду Львівським апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги головного управління по суті. Апелянт посилається на те, що у відповідності до ст. 85 Закону України «Про виконавче провадження», скарга, подана у виконавчому провадженні до начальника органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, розглядається у 10-денний строк. За наслідками розгляду скарги виноситься постанова про задоволення чи відмову у задоволенні скарги, яка підлягає оскарженню. Однак всупереч вимогам законодавства відповіді на скаргу передувала постанова про накладення штрафу від 30.08.2007 року №4-123/07, яку Головне управління отримало 31.08.2007 року. Головний державний виконавець підрозділу ПВР ВДВС ГУЮ в Закарпатській області всупереч ч.1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» не пересвідчився, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійсненні ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення не надало можливості Головному управлінню самостійно виконати рішення суду, навіть не дізнавшись про позитивний чи негативний розгляд скарги до Головного управління було застосовано штраф. Крім того звертає увагу на те, що сама відповідь на скаргу надійшла до Головного управління 03.09.2007 року. Крім того, апелянт вказує на те, що відповідно до ст. 218 ГКУ підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Однак, між Підрозділом примусового виконання рішень відділу ДВС ГУЮ у Закарпатській області та Головним управлінням ПФУ в Закарпатській області не існує господарських правовідносин, відповідно, вони не могли бути порушені, а застосовані фінансові санкції не є результатом притягнення до господарсько-правової відповідальності, зокрема, застосована фінансова санкція не є також і адміністративно- господарською санкцією. Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав. Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до позовної заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області звернулося з адміністративним позовом до Підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області про скасування постанови про накладення штрафу. Разом із тим, приписами ч. 3 ст. 181 КАС України передбачено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби. Органами державної виконавчої служби, згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну виконавчу службу», є Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; відділи державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі; районні, міські (міст обласного значення), районні в містах відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції. Структурні підрозділи органів державної виконавчої служби (відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, підрозділи примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції в АРК, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі) не визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як сторони в адміністративному процесі. При цьому підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлено приписами ст. 52 КАС України. За правилами ч. 1 ст. 52 КАС України суд першої інстанції, встановивши що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Таким чином, оскільки за змістом цієї норми допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції за умови згоди позивача та незмінності підсудності адміністративної справи, то можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції КАС України не передбачено. З огляду на викладене, позов Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до Підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області, який є неналежним відповідачем у даному спорі, задоволенню не підлягає. Таким чином, оскільки при вирішенні даної справи судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, оскаржувану постанову в частині мотивації відмови в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області слід змінити. Згідно ст.201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи або питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Результат розгляду: partial