Рішення адміністративного суду від 2014-01-20 00:00:00+02

Державна фінансова інспекція в Херсонській області (далі - позивач, ДФІ в Херсонській області) звернулась до суду із позовом до Новоолексіївської селищної ради Генічеського району Херсонської області (далі - відповідач), в якому з урахуванням зменшених відповідно до клопотання від 17.01.2014р. №21-25-07-17/310 позовних вимог просить зобов'язати відповідача виконати п.п. 6, 7, 15, 16, 17 вимоги Голопристанської міжрайонної державної фінансової інспекції (далі - Голопристанська МДФІ) від 25.09.2013р. №44-12/1551, а саме: за рахунок винних осіб або за згодою одержувачів забезпечити відшкодування зайвих витрат на оплату праці внаслідок виплати заступнику селищного голови [PERSON] премій та матеріальних допомог без наявності рішення селищної ради у сумі 9400,12 грн. та провести перерахунки нарахувань на заробітну плату у сумі 3563,33 грн. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у порушенні, шкоду у порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) - п.6 вимоги; за рахунок винних осіб або за згодою одержувачів забезпечити відшкодування зайвих витрат на оплату праці внаслідок невірного визначення базового місяця нарахування індексації в сумі 16963,69 грн. та провести перерахунки нарахувань на заробітну плату у сумі 6284,60 грн. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у порушенні, шкоду у порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 КЗпП України (п.7 вимоги); перерахувати до загального фонду селищного бюджету кошти, які надійшли як поновлення касових видатків за минулі роки за результатами попередньої ревізії у сумі 216,00 грн. (п.15 вимоги); внести зміни до договорів оренди земельних ділянок та забезпечити надходження коштів, які недоотримані місцевим бюджетом внаслідок несвоєчасного внесення змін до договорів оренди в частині збільшення нормативно-грошової оцінки земельних ділянок в сумі 33742,32 грн. У разі відмови орендарів від сплати коштів, запровадити із зазначеними платниками претензійно-позовну роботу та стягнути кошти до місцевого бюджету (п.16 вимоги); у відповідності до п.2 ст. 57 Бюджетного кодексу України забезпечити повернення до загального фонду Новоолексіївського селищного бюджету коштів в сумі 13740,94 грн. (п.17 вимоги). Позовні вимоги мотивовані тим, що за наслідками проведеної працівниками Голопристанської МДФІ ревізії селищного бюджету та фінансово-господарської діяльності Новоолексіївської селищної ради, оформленої актом ревізії від 06.09.2013р. №44-27/12, виявлені порушення, допущені відповідачем. На підставі вказаного акту відповідачу направлена вимога про усунення порушень законодавства від 25.09.2013 р. №44-12/1551, якою зобов'язано Новоолексіївську селищну раду усунути порушення законодавства та надати інформації про вжиті заходи та виконання цих вимог в термін до 25.10.2013 р. Відповідач в повному обсязі цю вимогу не виконав в установлені строки, що і слугувало підставою для звернення позивача до суду. Позивач надав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. У судовому засіданні, яке відбулось 15.01.2014р., представники відповідача заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що п.п. 6, 7, 15, 16 вимоги виконано, а п.17 вимоги не може бути виконаний через відсутність самого порушення, яке слід було б усувати. Враховуючи викладене та вимоги ст.ст. 122, 128 КАС України, суд проводить розгляд даної справи у порядку письмового провадження. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до плану контрольно-ревізійної роботи ДФІ в Херсонській області на ІІІ квартал 2013 р. проведена ревізія селищного бюджету та фінансово-господарської діяльності Новоолексіївської селищної ради. В ході проведення вказаної ревізії складено акт № 44-27/12 від 06.09.2013 р., яким зафіксовані допущені відповідачем порушення вимог чинного законодавства, серед яких: в порушення абз.2 п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» заступнику селищного голови [PERSON] з червня по грудень 2009р. здійснювалась виплата премій, матеріальних допомог на підставі розпоряджень селищного голови, але без наявності відповідних рішень селищної ради, внаслідок чого йому безпідставно виплачено кошти в сумі 9 789,37 грн., на які проведено нарахування до державних цільових фондів в сумі 3 563,33 грн.; при прийнятті з 01.03.2011р. на посади директора Новоолексіївського селищного будинку культури [PERSON] та хореографа народного колективу «Лале» [PERSON] розпорядженнями селищного голови не визначались індексація доходів новоприйнятих працівників та базовий місяць для її нарахування, внаслідок чого в порушення п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, вказаним особам невірно визначено базовий місяць для нарахування індексації. Загальна сума переплати складає 17312,94 грн., на які проведено нарахування внесків до державних цільових фондів та єдиного соціальною внеску на суму 6284,60 грн. станом на 01.01.2013 року залишок коштів на спеціальному реєстраційному рахунку №31528002700114 становив 41532,05 грн., який утворився за попередні роки від надходження збору за забруднення навколишнього середовища. В порушення п.2 ст.57, п.6 ст.78 Бюджетного кодексу № 2456- III, загальним фондом місцевого бюджету недоотримано коштів на суму 41532,05 грн., внаслідок неперерахування залишків на рахунках спеціального фонду, на які не визначався розпорядник коштів та не призначалися бюджетні асигнування. в порушення вимог п.3.2 Інструкції з обліку коштів, розрахунків та інших активів бюджетних установ, затвердженої наказом Державного казначейства України від 26.12.2003 року №242, п.1 ст.3, п.2, 5, 6 ст.51, п.17 ст.69 Бюджетного кодексу № 2542, загальним фондом місцевого бюджету недоотримано коштів на суму 2311,92 грн., внаслідок того, що відшкодування порушень, які виявлені попередньою ревізією за 2006-2008 роки проводилися шляхом внесення коштів до каси селищної ради з подальшим перерахуванням їх на реєстраційні рахунки установ селищної ради як поновленням касових видатків. по виготовленню оновленої нормативно - грошової оцінки землі в смт. Новоолексіївка прийнято рішення сесії від 02.03.2012 року № 468 «Про затвердження технічної документації з нормативно-грошової оцінки земель селища Новоолексіївка». Дане рішення було оприлюднено та зазначено про початок застосування оновленої нормативно-грошової оцінки (з 01.04.2012 року), проте не обумовлено про строки внесення змін до діючих договорів оренди. Отже, при дії зазначеної нормативно-грошової оцінки з 01.01.2013 року, до 01.04.2013 року орендарів не повідомлено про затвердження оновленої нормативно-грошової оцінки, внаслідок чого зміни до розміру орендної плати в діючі договори оренди станом на 01.08.2013 року не вносилися. За період з 01.01.2013 року по 01.08.2013 в недотримання вимог п.1 ст. 69 Бюджетного кодексу № 2456, місцевими бюджетами недоотримано орендної плати на загальну суму 38389,42 грн. в порушення ч. 2 ст. 85 Бюджетного кодексу № 2456. в частині заборони планування та здійснення видатків на утримання бюджетних установ одночасно з різних бюджетів, селищною радою проведено перерахування залишку коштів Новоолексіївського селищного бюджету по спеціальному фонду за КТКВ 080101 в сумі 13740,94 грн. У зв'язку з встановленими порушеннями Голопристанською МДФІ направлено відповідачу вимогу про усунення порушень від 25.09.2013 р. №44-12/1551. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року № 2939-XII (далі - Закон № 2939-XII), здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю). Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи. Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із пунктом 7 статті 10 Закону № 2939-XII органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства. Відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються. Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного. Як видно зі змісту п.п.6, 7 вимоги Голопристанської МДФІ від 25.09.2013р. №44-12/1551, позивачем використана однакова правова конструкція щодо шляху усунення виявлених порушень - за рахунок винних осіб або за згодою одержувачів забезпечити відшкодування зайвих витрат на оплату праці та провести перерахунки нарахувань на заробітну плату, а в іншому випадку стягнути з осіб, винних у порушенні, шкоду у порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України. Тобто сам позивач надає відповідачу на вибір два способи усунення порушення: або здійснити відрахування із заробітної плати одержувачів, або за розпорядженням керівника чи за рішенням суду покрити шкоду, заподіяну винною особою - працівником. Як видно з матеріалів справи, на виконання цих пунктів вимоги Голопристанської МДФІ від 25.09.2013р. №44-12/1551 відповідачем проведено службове розслідування, визначено винних осіб та прийнято розпорядження від 02.10.2013р. №231, яким відповідно до ст.ст. 132, 136 КЗпП України вирішено для покриття шкоди, завданої безпідставним нарахуванням та виплатою премій, матеріальних допомог, невірним визначенням базового місяця індексації доходів працівників, відрахувати із заробітної плати за жовтень 2013р. бухгалтера дитячого ясла-садочку «Івушка» [PERSON] та завгоспа дитячого ясла-садочку «Івушка» [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 25% від посадового окладу. У зв'язку з цим зазначеними особами сплачено до селищного бюджету кошти в загальній сумі 698,50 грн. Гарантії при покладенні на працівників матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації визначені Главою IX КЗпП України. Статтею 130 цього Кодексу встановлені загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників. Так, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Відповідно до ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Випадки обмеженої та повної матеріальної відповідальності працівників встановлені ст.ст. 133, 134 КЗпП України. Порядок покриття шкоди, заподіяної працівником, встановлений ст. 136 згаданого Кодексу, відповідно до якої покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, а керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження власника або уповноваженого ним органу або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу або за заявою прокурора. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем виконані п.п. 6, 7 вимоги Голопристанської МДФІ від 25.09.2013р. №44-12/1551 у спосіб, визначений самим позивачем, відповідно до положень чинного трудового законодавства та в межах власних дискреційних повноважень селищної ради як власника (у розумінні КЗпП України) щодо прийняття рішень про покриття шкоди, заподіяної працівником. Твердження позивача про те, що ці пункти вимоги не виконані в повному обсязі, оскільки у грошовому виразі порушення усунуті не повністю і не відшкодовано всю суму шкоди, судом не приймаються до уваги, тому що вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні працівниками ДФІ норм трудового законодавства. Отже, позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача виконати п.п. 6, 7 вимоги Голопристанської МДФІ від 25.09.2013р. №44-12/1551 є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Також необґрунтованими є позовні вимоги про зобов'язання Новоолексіївської селищної ради виконати п. 17 вимоги Голопристанської МДФІ від 25.09.2013р. №44-12/1551, а саме забезпечити у відповідності п.2 ст. 57 Бюджетного кодексу України повернення до загального фонду Новоолексіївського селищного бюджету коштів в сумі 13740,94 грн. Приводом до такої вимоги слугувало судження працівників Голопристанської МДФІ про порушення відповідачем положень п.2 ст. 57, п.6 ст.78, ч.2 ст. 85 Бюджетного кодексу України, яке, на їх думку, полягало у тому, що відповідач перерахував існуючий на кінець 2010р. залишок коштів по спеціальному фонду за КТКВ 080101 в загальній сумі 13 740,94 грн. (з них 7 472,18 - власні надходження Новоолексіївської селищної дільничної лікарні та 6 268,76 грн. - благодійні внески) на реєстраційний рахунок Генічеської центральної лікарні за відсутності відповідних бюджетних призначень на 2011р. у селищному бюджеті, допустивши тим самим утримання Генічеської центральної лікарні, яка фінансується з районного бюджету, також і за рахунок коштів селищного бюджету. При цьому ревізією встановлено, що у 2010 році в мережі розпорядників коштів нижчого рівня за КТКВ 080101 була зареєстрована Новоолексіївська селищна рада. На 2011 рік в мережу розпорядників коштів за КТКВ 080101 не включено Новоолексіївську селищну раду та бюджетні асигнування на цей період не затверджувались. Розпорядженням голови Генічеської районної державної адміністрації від 10.12.2010р. №757 «Про реорганізацію мережі закладів охорони здоров'я» з 01.01.2011р. Новоолексіївська селищна дільнична лікарня з загальної практики сімейної медицини передана до Генічеської центральної районної лікарні з фінансуванням з районного бюджету. Рішенням Новоолексіївської селищної ради №42 від 21.12.2010р. вирішено: до 01.01.2011р. - здійснити передачу Новоолексіївської селищної дільничної лікарні з загальної практики сімейної медицини на фінансування з районного бюджету з передачею до центральної районної лікарні штатної чисельності, а також здійснити передачу комунального майна цього закладу з комунальної власності до оперативного управління територіальної громади району; до 31.01.2011р. - передати матеріальні та фінансові цінності до центральної районної лікарні. Відповідно до цього рішення та на підставі листа відповідача до Управління Державного казначейства у Генічеському районі від 31.01.2011р. №07/02-35, здійснено перерахування коштів спеціального фонду Новоолексіївської селищної ради в сумі 13 740,94 грн. (з них 7 472,18 - власні надходження Новоолексіївської селищної дільничної лікарні та 6 268,76 грн. - благодійні внески) на розрахунковий рахунок Генічеської центральної районної лікарні, про що свідчать виписка з реєстраційного рахунку та платіжне доручення, наявні в матеріалах справи. Висновок працівників Голопристанської МДФІ про те, що тим самим відповідачем допущено порушення положень п.2 ст. 57, п.6 ст.78, ч.2 ст. 85 Бюджетного кодексу України заснований на їх власній думці про незаконність рішення Новоолексіївської селищної ради №42 від 21.12.2010р. через те, що воно суперечить вимогам Бюджетного кодексу України. З цього приводу суд зазначає, що розпорядження голови Генічеської районної державної адміністрації від 10.12.2010р. №757 та рішення Новоолексіївської селищної ради №42 від 21.12.2010р., на підставі яких здійснено перерахування коштів спеціального фонду селищного бюджету на розрахунковий рахунок Генічеської центральної районної лікарні, наразі є діючими, в судовому чи іншому порядку вони не визнавались нечинними і не скасовувались. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад згідно із п.31 ч.1 ст. 36 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення. Таким чином, суд вважає помилковим висновок позивача про порушення Новоолексіївською селищною радою п.2 ст. 57, п.6 ст.78, ч.2 ст. 85 Бюджетного кодексу України, оскільки перерахування коштів здійснено на підставі рішення Новоолексіївської селищної ради, яке є чинним і обов'язковим для виконання та прийнятим в межах наданих законодавством відповідачу повноважень. Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача виконати п.17 вимоги Голопристанської МДФІ від 25.09.2013р. №44-12/1551. Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача виконати п.15 вимоги Голопристанської МДФІ від 25.09.2013р. №44-12/1551, суд вважає, що вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Ревізією встановлено, що для відшкодування порушень, які були виявлені попередньою ревізією за 2006-2008р.р., відповідачем вносились грошові кошти до каси селищної ради з подальшим перерахуванням на реєстраційні рахунки установ селищної ради як поновлення касових видатків. Відповідно до ч.9 ст. 78 Бюджетного кодексу України ведення бухгалтерського обліку виконання місцевих бюджетів та порядок закриття рахунків місцевих бюджетів після закінчення бюджетного періоду здійснюються з урахуванням положень ст.ст. 56 і 57 цього Кодексу. Усі надходження і витрати записуються в тому бюджетному періоді, в якому вони здійснені (ч. 3 ст. 57 Бюджетного кодексу України). Відповідно до пп.3.2. Наказу Державного Казначейства України від 26 грудня 2003 року №242 «Про затвердження Інструкції з обліку коштів, розрахунків та інших активів бюджетних установ» на рахунки зараховується сума коштів, яка фактично надійшла на ім'я установи (у тому числі кошти, що вносяться на відновлення касових видатків поточного року). Суми коштів, які надходять на відновлення касових видатків загального фонду, проведених у минулих бюджетних періодах, перераховуються до доходів відповідного бюджету. Відповідно до ст.3, ст. 57 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему, становить один календарний рік, який починається 01 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Таким чином суд вважає, що якщо перед початком нового бюджетного періоду здійснюється повернення зайво виплачених у минулих бюджетних періодах коштів, то зазначені кошти повинні бути перераховані до загального фонду бюджету. В ході судового розгляду сторонами не заперечувався факт порушення відповідачем вимог перелічених вище правових норм, як і те, що відповідачем не перераховані в дохід державного бюджету кошти, які надійшли на відновлення видатків, проведених у минулому бюджетному періоді в сумі 216,00 грн. Відповідачем не надано доказів виконання п.15 вимоги Голопристанської МДФІ від 25.09.2013р. №44-12/1551 та усунення вказаного вище порушення, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача виконати п.16 вимоги Голопристанської МДФІ від 25.09.2013р. №44-12/1551, суд вважає, що вони підлягають задоволенню частково з наступних підстав. В ході ревізії виконання доходної частини селищного бюджету працівниками Голопристанської МДФІ встановлено, що відповідачем недоотримано доходів від здачі в оренду земельних ділянок в межах селища Новоолексіївка на загальну суму 38 389,42 грн. Відповідно до ст. 69 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду місцевих бюджетів, що не враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належить плата за землю, що зараховується до бюджетів місцевого самоврядування. Так, рішенням Новоолексіївської селищної ради від 02.03.2012р. № 468 затверджено технічну документацію з нормативно-грошової оцінки земель селища Новоолексіївка. Оновлена за цим рішенням нормативно-грошова оцінка земель повинна була застосовуватись з 01.01.2013р. Відповідачем укладено із ТОВ «Астеліт», ТОВ «Новотроїцький елеватор», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] договори оренди земельних ділянок, умови яких передбачають визначення розмірів орендної плати у фіксованій сумі та щорічний перегляд розмірів орендної плати у зв'язку із зміною земельного податку. Проте до укладених відповідачем із зазначеними юридичними та фізичними особами договорів оренди земельних ділянок не внесені у зв'язку із затвердженням нової нормативно-грошової оцінки земель відповідні зміни щодо збільшення розміру орендної плати та, відповідно, недоотримано доходів на вказану вище суму. Відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки; об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, але річна сума платежу не може бути меншою: - для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII цього кодексу; - для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII цього кодексу. Згідно із ст.ст. 269-271, 274 розділу XIII Податкового кодексу України, платниками земельного податку є, зокрема, землекористувачі, а об'єктами оподаткування, в тому числі, є земельні ділянки, які перебувають у користуванні. Базою оподаткування земельним податком є: - нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; - площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено. Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом. Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу. Таким чином, розмір орендної плати залежить від розміру земельного податку, який визначається виходячи з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Дослідженням наданих відповідачем договорів оренди земельних ділянок, укладених із ТОВ «Астеліт», ТОВ «Новотроїцький елеватор», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], встановлено, що відповідно до їх умов орендну плату визначено у фіксованому грошовому виразі, поставленому у залежність від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. При цьому договорами передбачено щорічний перегляд розміру орендної плати у разі зміни розмірів земельного податку. За таких обставин, коли у зв'язку із затвердженням нової нормативно-грошової оцінки земель населеного пункту з 01.01.2013р. змінились розміри земельного податку, відповідач на підставі умов договорів оренди земельних ділянок зобов'язаний був своєчасно забезпечити перегляд розмірів орендної плати та укласти із орендарями додаткові угоди до цих договорів щодо зміни орендної плати, але не вчинив цього. Як вказує позивач, така бездіяльність відповідача призвела до сплати орендарями орендної плати у 2013р. за старими ставками та, відповідно, до недоотримання селищним бюджетом доходів від надходження плати за землю на загальну суму 38 389,42 грн. Зокрема, селищним бюджетом недоотримано орендної плати за земельні ділянки від орендарів: ТОВ «Астеліт» в сумі 1083,38 грн.; ТОВ «Новотроїцький елеватор» в сумі 25437,13 грн.; [PERSON] в сумі 2093,22 грн.; [PERSON] в сумі 6372,82 грн.; [PERSON] в сумі 1187,83 грн.; [PERSON] в сумі 1107,51 грн.; [PERSON] в сумі 1107,51 грн.; Станом на час розгляду даної справи відповідачем частково усунуто порушення на суму 4 647,10 грн., однак зміни до договорів оренди не внесені та не забезпечено надходження орендної плати в сумі 33 742,32 грн. Сторонами ці обставини не спростовуються, відповідачем факт порушення не заперечується. Враховуючи наведене, суд вважає, що у відповідача існує обов'язок виконати п.16 вимоги Голопристанської МДФІ від 25.09.2013р. №44-12/1551 в частині внесення змін до договорів оренди земельних ділянок. В той же час, судом встановлено, що договір оренди земельної ділянки від 10.12.2010р., укладений відповідачем із [PERSON], достроково розірваний за згодою сторін відповідно до рішення Новоолексіївської селищної ради від 10.04.2013р. №784 та додаткової угоди від 03.06.2013р. до договору оренди від 10.12.2010р. За таких обставин у відповідача відсутні правові підстави для внесення змін до договору оренди, укладеному із [PERSON], оскільки цей договір розірваний за угодою сторін. Також суд звертає увагу на те, що позивач просить зобов'язати відповідача забезпечити надходження коштів, які недоотримані місцевим бюджетом внаслідок несвоєчасного внесення змін до договорів оренди в частині збільшення нормативно-грошової оцінки земельних ділянок в сумі 33742,32 грн., а у разі відмови орендарів від сплати коштів, запровадити із зазначеними платниками претензійно-позовну роботу та стягнути кошти до місцевого бюджету. Суд вважає таку вимогу необґрунтованою з наступних підстав. Відповідно до статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за встановленою формулою. Законом України «Про оцінку земель» визначено правові засади проведення оцінки земель, професійної оціночної діяльності у сфері оцінки земель в Україні та він спрямований на регулювання відносин, пов'язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами (стаття 1 цього Закону). Відповідно до частин першої, п'ятої статті 201 Земельного кодексу України грошова оцінка земельних ділянок визначається на рентній основі. Грошова оцінка земельних ділянок проводиться за методикою, яка затверджується Кабінетом Міністрів України. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року № 213 затверджено Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів та наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української академії аграрних наук від 27 січня 2006 року № 18/15/21/11 затверджено Порядок нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів. Даний Порядок визначає категорії земель за функцією використання та коефіцієнти, які характеризують функціональне використання земельної ділянки тієї чи іншої категорії саме за цим критерієм. Зокрема, згідно з цим порядком, за функцією використання землі поділяється на: землі житлової забудови; землі промисловості; землі досліджень та розробок; землі гірничої промисловості і гірничих розробок; землі комерційного використання; землі громадського призначення; землі транспорту, зв'язку; землі технічної інфраструктури; інші землі; землі змішаного використання. Відповідно до пункту 3.1 - 3.5 Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, в основі нормативної грошової оцінки земель населених пунктів лежить капіталізація рентного доходу, що отримується залежно від місця розташування населеного пункту в загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва та розселення, облаштування його території та якості земель з урахуванням природно-кліматичних та інженерно-геологічних умов, архітектурно-ландшафтної та історико-культурної цінності, екологічного стану, функціонального використання земель. Населені пункти включають землі всіх категорій за основним цільовим призначенням, які розташовуються в їх адміністративних межах. Нормативна грошова оцінка населених пунктів для всіх категорій земель та земельних ділянок (за винятком сільськогосподарських угідь) визначається згідно з формулою 8. Нормативна грошова оцінка одного квадратного метра земельної ділянки населених пунктів визначається за формулою В х Нп Цн = _____ х Кф х Км, Нк Віднесення земель до категорії земель за функціональним використанням провадиться згідно з Інструкцією з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем), затвердженою наказом Держкомстату України від 05.11.98 №377, зареєстрованою в Мін'юсті України 14.12.98 за №788/3228, відповідно до видів економічної діяльності, зазначених у довідках, що надають юридичним особам органи державної статистики. Згідно із ст. 20 Закону України «Про оцінку земель», за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Відповідно до п.2-1 Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 р. №213, дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, що видається територіальним органом Держземагентства за місцезнаходженням земельної ділянки у строк, що не перевищує семи робочих днів з дати надходження відповідної заяви. Аналізуючи положення вказаних правових норм, суд приходить до висновку, що визначити розмір орендної плати за користування земельною ділянкою можливо лише після отримання орендарем Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Сторонами не доведено, що такі Витяги орендарями отримані, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що позивач при визначенні розміру недоотриманого доходу від оренди земельних ділянок використовував ці Витяги. Більше того, працівники Голопристанської МДФІ перебрали на себе повноваження територіального органу Держземагентства за місцезнаходженням земельних ділянок, склавши документ під назвою «Розрахунок нормативно-грошової оцінки земельних ділянок, які передані в оренду по Новоолексіївській селищній раді станом на 01.01.2011р.» (додаток №29 до акту ревізії), на підставі якого ними і визначений розмір недоотриманого доходу. Отже, вказаний позивачем у вимозі від 25.09.2013р. №44-12/1551 та у позові розмір недоотриманого доходу від оренди земельних ділянок є необґрунтованим, оскільки його розрахунок здійснений з неналежних підстав. Позбавлений можливості здійснити розрахунок недоотриманого доходу і адміністративний суд за вказаних обставин. Враховуючи це, відсутні правові підстави для покладення на відповідача обв'язку забезпечити надходження коштів, які недоотримані місцевим бюджетом внаслідок несвоєчасного внесення змін до договорів оренди в частині збільшення нормативно-грошової оцінки земельних ділянок саме у визначеній позивачем сумі 33 742,32 грн. Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача виконати п.16 вимоги Голопристанської МДФІ від 25.09.2013р. №44-12/1551 підлягають задоволенню в частині покладення на Новоолексіївську селищну раду обов'язку внести зміни до договорів оренди земельних ділянок, укладених із ТОВ «Астеліт», ТОВ «Новотроїцький елеватор», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та забезпечити надходження коштів, які недоотримані місцевим бюджетом внаслідок несвоєчасного внесення змін до договорів оренди в частині збільшення нормативно-грошової оцінки земельних ділянок, а у разі відмови орендарів від сплати коштів, запровадити із ними претензійно-позовну роботу та стягнути кошти до місцевого бюджету. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону № 2939-XII, органу державного фінансового контролю надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Відповідно до ч.ч. 1,2,4 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, зобов'язавши відповідача виконати в повному обсязі п.15, а п.16 вимоги Голопристанської МДФІ від 25.09.2013р. №44-12/1551 - в частині зобов'язання відповідача внести зміни до чинних договорів оренди земельних ділянок та забезпечити надходження коштів, які недоотримані місцевим бюджетом внаслідок несвоєчасного внесення змін до таких договорів. В решті позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: partial