Рішення адміністративного суду від 2014-03-31 00:00:00+03

31.10.2013р. [PERSON] звернувся з адміністративним позовом в суд до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львові (далі-Управління), просить визнати неправомірними дії Управління щодо не зарахування йому всього трудового стажу при обчисленні його пенсії з 01.01.2006р.; зобов'язати Управління здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.01.2006р. відповідно до його трудового стажу - 27 років, 6 місяців, 13 днів та виплачувати її в подальшому згідно з даним перерахунком; зобов'язати Управління виплатити йому кошти - різницю між розміром пенсії, нарахованої відповідачем за його стажем державної служби у 12 років 5 днів та пенсією, нарахованою за його стажем державної служби 27 років відповідно до рішення Львівського апеляційного адміністративного суду, які неправомірно не були виплачені відповідачем з 01.01.2006р. по даний момент. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 25 листопада 2013 року прийнятою в порядку скороченого провадження позов задоволено частково: визнано дії Управління стосовно не зарахування всього трудового стажу позивача при обчисленні його пенсії неправомірними; зобов'язано Управління здійснити перерахунок пенсії позивача з 31.04.2013р. відповідно до його трудового стажу державної служби 27 років 6 місяців 13 днів, згідно державної служби, вказаному в довідці Головного управління промислової політики Львівської обласної державної адміністрації №1-1/1050-1 від 26 вересня 2005 року. В решті позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт просить постанову Залізничного районного суду м. Львова від 25.11.2013р. скасувати та відмовити в задоволенні позову повністю. Вказує на те, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушено норми матеріального та процесуального права. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що з записів трудової книжки не можна визначити, що установа в якій працював позивач є науковою або науково-технічною і така діяльність складає не менше 70% загального обсягу виконаних робіт, а також, що підрозділи мали науковий напрям роботи. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з ст. 197 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити та постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду встановлено, що зарахування стажу роботи позивача у період з 24.02.1978р. по 25.08.1993р. до стажу державної служби є правомірним, а тому покликання відповідача на необхідність надання позивачем уточнюючих довідок для підтвердження наукового стажу та можливості зарахування такого стажу державної служби - не ґрунтується на Законі. Перевіряючи законність та обґрунтованість Постанови суду першої інстанції колегія суду зазначає наступне. Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Як вбачається з матеріалів справи, до роботи на державній службі в управлінні промисловості, транспорту та зв'язку Львівської обласної державної адміністрації позивач, у період з 24 лютого 1978 року по 01 березня 1983 року працював в Головному спеціальному конструкторському бюро по машинах для хімічного захисту рослин, Головному спеціальному конструкторсько-технологічному бюро по машинах для внесення рідких мінеральних добрив на посадах провідного конструктора, а з 01 березня 1983 року по 25 серпня 1993 року - в проектно-конструкторському інституті конвеєробудування на посадах провідного конструктора конструкторського відділу та завідувача сектором конструкторсько-дослідного відділу, займався розробкою конструкторської документації, виготовленням дослідних взірців та постановкою на серійне виробництво обладнання конвеєрних автоматизованих транспортно-складських систем за державним замовленням Міністерства тяжкого машинобудування СРСР. За період роботи в ГСКТБ машміндобрив отримав авторське свідоцтво на винахід №SU 1069749A, а за період роботи у проектно-конструкторському інституті конвеєробудування - авторські свідоцтва на винаходи № SU 17142176A1, SU 1785491 A3 та срібну медаль виставки досягнень народного господарства СРСР № 33428 згідно постанови Головного комітету ВДНГ СРСР від 02 грудня 1988 року № 1000-Н, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача. Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників державних підприємств, установ, організацій, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплати грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1571 від 22 листопада 2001 року, яка втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 257 від 04 березня 2004 року. Посади, на яких працював позивач у період з 24 лютого 1978 року по 25 серпня 1993 року, входять до вищевказаного переліку. Згідно з Типовим положенням про кадрову службу органу виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.1996р. №912, обчислення стажу роботи та стажу державної служби належить до компетенції відповідного кадрового підрозділу органу, з яким державний службовець перебуває або перебував у трудових відносинах. Наказом Управління промисловості транспорту та зв'язку Львівської обласної державної адміністрації №54 від 02 жовтня 2002 року, період роботи позивача в ГСКБ машхімзахисту, ГСКТБ машміндобрив та проектно-конструкторському інституті конвеєробудування зараховано до стажу державної служби. Головним управлінням промислової політики Львівської обласної державної адміністрації 26 вересня 2005 року позивачу видано довідку №1-1/1050-1 для призначення пенсії, згідно якої стаж його державної служби становить 27 років 6 місяців та 13 днів. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2009р. задоволено позов [PERSON] та зобов'язано Управління здійснити перерахунок пенсії позивачу з 14.09.2009р. згідно стажу державної служби, вказаному у довідці Головного управлінням промислової політики Львівської обласної державної адміністрації №1-1/1050-1 від 26 вересня 2005 року. Задовольняючи вимоги позивача, суд аналізуючи подані матеріали, обставини справи та вимоги чинного законодавства встановив, що висновок кадрової служби Управління промисловості транспорту та зв'язку Львівської обласної державної адміністрації про підтвердження наукового характеру та стажу роботи [PERSON] у період з 24 лютого 1978 року по 25 серпня 1993 року та зарахування такого стажу роботи до стажу державної служби є правомірним, а тому на підставі Довідки Головного управлінням промислової політики Львівської обласної державної адміністрації №1-1/1050-1 від 26 вересня 2005 року, в якій зазначено стаж державної служби позивача 27 років 6 місяців та 13 днів, Управління зобов'язано здійснити позивачу перерахунок пенсії з 14.09.2009р. Колегією суду при розгляді даного позову встановлено, що на підставі Постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2009р. позивачем отримано виконавчий лист, який звернено до примусового виконання. Згідно постанови ППВР ВДВС Головного управління юстиції у Львівській області від 26.03.2010р. ВП №17585278, як зазначено в постанові, в зв'язку з виконанням судового рішення, закінчено виконавче провадження за вищевказаним виконавчим листом. Перерахунок пенсії проведено за період з 14.09.2005р. по 31.12.2005р. З 01.01.2006р. на підставі довідки Головного управлінням промисловості та розвитку інфраструктури Львівської обласної державної адміністрації від 01.06.2006р. №1-1/597-1, виданої згідно постанови Кабміну від 09.03.2006р. №268 та з 01.01.2008р. на підставі довідки Головного управлінням промисловості та розвитку інфраструктури Львівської обласної державної адміністрації від 11.03.2008р. №34, позивачу перерахована пенсія. Колегією суддів встановлено, що провівши перерахунок пенсії позивачу 01.01.2006р. та з 01.01.2008р. Управління при перерахунку виходило зі стажу державної служби 12 років та 5 днів, та не врахувало стаж держаної служби 27 років 6 місяців та 13 днів, як це встановлено постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2009р. Дана обставина була, в тому числі, упущена ППВР ВДВС Головного управління юстиції у Львівській області при прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Львівським окружним адміністративним судом з підстав виконанням судового рішення від 03.12.2009р. Відповідно до ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їх прав свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Колегія суддів приходить до переконання, що заявлений позивачем спір, який стосується зобов'язання Управління нарахування та виплати пенсії з врахуванням стажу державної служби 27 років відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду, яка не виплачена відповідачем з 01.01.2006р., в силу приписів п.6 ч.1 ст.3, ст.105, ст.138, ст.162 КАС України не є спором відмінним від спору, щодо якого Львівським апеляційним адміністративним судом прийнято 03.12.2009р. постанову. На переконання колегії суддів, спірні правовідносини лежить в площині виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду. У відповідності до вимог ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання. З огляду на те, що судом першої інстанції рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Результат розгляду: denied