Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

16 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної адміністрації Макіївської міської ради (далі -УПСЗН) про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату сум недоотриманої державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем її конституційного права на отримання соціальної виплати на дитину в гарантованому законом розмірі. Ухвалою суду від 17 грудня 2013 року зазначені позовні вимоги [PERSON] до управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної адміністрації Макіївської міської ради за період з 25 лютого 2013 року по 16 червня 2013 року залишені без розгляду. Позивачка [PERSON] та представник відповідача - юрисконсульт Братанов А.О., які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не з'явились, надавши суду письмові заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності. У змісті позовної заяви [PERSON] вказано, що вона є матір'ю [PERSON], який народився [INFO] та перебуває на обліку в УПСЗН Кіровської районної адміністрації Макіївської міської ради. Розмір призначеної посадовими особами відповідача державної допомоги не відповідає вимогам чинного законодавства. Вона зверталася до УПСЗН із заявою про перерахунок розміру допомоги, однак їй було відмовлено. Посилаючись на наведені обставини та їх правове обґрунтування, позивачка вважає, що відповідачем суттєво порушені її конституційні права на гарантований державою рівень матеріальної підтримки сім'ї з дітьми, тому просить суд визнати дії суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної адміністрації Макіївської міської ради здійснити перерахунок і виплату їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років на поточний рік по день винесення рішення судом. Відповідач - управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної адміністрації Макіївської міської ради позов [PERSON] не визнало, пославшись на його безпідставність, у письмових запереченнях відповідач зазначив, що позивачка перебуває на обліку як застрахована особа та з 25 лютого 2013 року отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, розмір якої визначено у відповідності до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року. Видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір і цільове спрямування визначаються виключно законами України про Державний бюджет України. Положеннями закону «Про Державний бюджет України на 2008 рік» внесені зміни до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Встановлену цим законом процедуру визначення розміру державної допомоги на дитину віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, зазначена норма закону неконституційною не визнавалась, а тому продовжує діяти на теперішній час. За таких обставин відповідач вважає, що дії його посадових осіб відповідають чинному законодавству, правові підстави для перерахунку розміру державної соціальної допомоги відсутні, права і законні інтереси позивачки при цьому не порушені, тому просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог (стаття 11 КАС України), суд установив наступне. Між сторонами виникли спірні правовідносини у сфері призначення і виплати особі, яка застрахована в системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, які регулюються нормами Закону України від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІI ( відповідними змінами та доповненнями) «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (далі - Закон № 2811-ХІI), Закону України від 18 січня 2001 року № 2240-ІІІ (з відповідними змінами та доповненнями) «Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням» (далі - Закон № 2240-ІІІ), та законами про Державний бюджет України на відповідні роки. Представленими в матеріалах справи доказами встановлено, що [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 11 січня 2013 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області. Позивачка з 25 лютого 2013 року перебуває на обліку в управлінні праці на соціального захисту населення Кіровської районної адміністрації Макіївської міської ради. Рішенням від 04 квітня 2013 року їй призначена і виплачується щомісячна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», розмір якої визначено відповідно до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, у розмірі: з 25.02.2013 по 31.07.2013 - 567,28 грн.; з 01.08.2013 по 30.11.2013 - 153,33 грн.; з 01.12.2013 по 31.01.2014 - 224,33 грн. Державну соціальну допомогу позивачка отримує як застрахована особа. Приписами статті 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 1 частини 1 статті 90 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до положень статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в редакції з 01 січня 2002 року допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Згідно з вимогами статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку подається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені зміни до Закону № 2811-ХІІ та статтю 15 викладено у наступній редакції: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень». Проте у Прикінцевих положеннях Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» встановлено, що розділ І цього Закону набирає чинності з 01 січня 2008 року і діє по 31 грудня 2008 року. Отже, стаття 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» відновлена в попередній редакції, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. З огляду на наведене посилання відповідача в обґрунтування своєї позиції на зазначену норму закону є неспроможними. Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Зокрема, змінами до статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», було виключено статті 40-44. Між тим Конституційний Суд України Рішенням від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й пункту 25 розділу II щодо виключення статей 40-44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Таким чином, з дня ухвалення цього Рішення Конституційного Суду України відновили свою дію вищезазначені положення (стаття 43) Закону № 2240 ІІІ. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». У даній справі спір виник щодо виплати допомоги особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, то за таких обставин суд дійшов висновку, що на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону (яким є Закон № 2240-III), відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Законами України № 5508-VII від 06 грудня 2012 року «Про Державний бюджет України на 2013 рік» та № 719-VII від 16 січня 2014 року «Про Державний бюджет України на 2014 рік», іншими законами не встановлювався інший ніж у Законі № 2240-ІІІ розмір державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому у відповідача наявний обов'язок здійснити перерахування і виплату державної допомоги в розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». З огляду на наведене наявність такого права за законом у позивачки є визначальною для прийняття рішення про задоволення її позову, оскільки пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень. У спірний період, відповідно до вимог діючого законодавства розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становив: у 2013 році з 1 січня - 972 грн., з 1 грудня - 1032 грн., у 2014 році становить - з 1 січня - 1032 грн., з 1 липня -1059 грн., у жовтні - 1102 грн. Враховуючи викладене, суд визнає протиправними дії посадових осіб управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної адміністрації Макіївської міської ради з невиконання вимог закону щодо порядку і розміру нарахування державної допомоги на дитину. Доводи відповідача про здійснення виплат виключно у межах фінансування, передбаченого державним бюджетом, та відсутність у бюджеті спеціального фінансування на виплату за 2013-2014 роки державної допомоги на дитину у розмірах, визначених у статті 43 Закону № 2240-III, суд визнає безпідставними з огляду на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм чинного законодавства в незалежності від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату соціальної допомоги, оскільки згідно приписів частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Тому органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх публічних зобов'язань (рішення Європейського суду з прав людини - справа «Кечко проти України»). Наведені відповідачем аргументи не є підставою для звуження існуючого у позивачки права на отримання соціальної пільги - державної грошової допомоги на дитину у відповідності до положень закону і для звільнення відповідача від виплати такої допомоги у передбаченому Законом розмірі. Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, вказана норма встановлює презумпцію протиправності рішення суб'єкта владних повноважень та покладає на нього обов'язок довести суду правомірність свого рішення. З огляду на це , проаналізувавши фактичні обставини по справі, оцінивши надані докази в сукупності, суд визнає, що відповідач не виконав зазначених вимог в частині доказування та обґрунтування правомірності прийнятих рішень та вчинених дій, а тому вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивачка не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду. На підставі вищевикладеного і

Результат розгляду: granted