Рішення адміністративного суду від 2014-03-13 00:00:00+02

30 січня 2014 року до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Спец-Електро» (ТОВ «Спец-Електро», товариство) із позовом до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (ДПІ, Інспекція) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20 січня 2014 року №0000042204. Зазначали, що у товариства наявні усі первинні документи, які супроводжують відповідний вид господарських операцій та дають право на формування податкового кредиту. Підкреслювали відсутність у податкового органу права визнавати правочини нікчемними; наголошували, що платник податків не повинен нести відповідальність за порушення норм податкового законодавства його контрагентом. Вказали, що здійснення реєстрації товариства-контрагента без мети реального провадження підприємницької діяльності та номінальність його керівництва не можуть бути доказом безтоварності спірних господарських операцій. Посилаючись на невідповідність висновків Акта перевірки реальним обставинам здійснення позивачем господарської діяльності, згідно з вимогами чинного законодавства, у тому числі Податкового кодексу України, в частині збільшення нарахування сум грошового зобов'язання із податку на додану вартість, просили визнати оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та скасувати його. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував; вказав, у тому числі і у письмових запереченнях, що виявлені у ході перевірки порушення належним чином відображені в Акті перевірки і є достатньою підставою для прийняття рішення про донарахування грошових зобов'язань. Підкреслював, що договір, укладений між позивачем та його контрагентом, не мав реального характеру; також звертав увагу на те, що вироком суду встановлено факт діяльності контрагента позивача з метою ухилення від сплати податків, а у наданих керівником контрагента позивача поясненнях зазначено про відсутність фактів оформлення та підписання ним первинних документів від імені товариства. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши інші докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке. Як вбачається з Акта №1452/22-4/33801531 від 30 грудня 2013 року, на підприємстві проведено позапланову невиїзну документальну перевірку з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства щодо нарахування та сплати податку на додану вартість по розрахунках із ТОВ «Альта-Ком» за період з 1 грудня 2012 року по 31 березня 2013 року. За висновками цього Акта, товариством «Спец-Електро» порушено положення пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 149220,53 грн. (за грудень 2012 року на 126739,06 грн., за лютий 2013 року на 20837,47 грн., за березень 2013 року на 1644,00 грн.). Такі висновки податковим органом зроблені у зв'язку із недоліками у наявних первинних документах, наявністю вироку суду у кримінальній справі, яким визнано винним у фіктивному підприємництві директора контрагента позивача ТОВ «Альта-Ком» і встановлено факт діяльності такого підприємства для проведення фіктивних безтоварних операцій, а також наявністю відомостей про підписання первинних документів контрагента позивача невстановленими особами. Згідно статутних документів, Товариство з обмеженою відповідальністю «Спец-Електро» є юридичною особою, зареєстроване Макарівською районною державною адміністрацією Київської області 2 листопада 2005 року (а.с.28, т.1), взято на облік Макарівською ДПІ Київської області (а.с.31, т.1), перебуває на податковому обліку в Ірпінській ДПІ та є платником податку на додану вартість (а.с.30, т.1). Тобто є суб'єктом господарської діяльності. Основними видами діяльності підприємства є: електромонтажні роботи, роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах, інша професійна, наукова та технічна діяльність, інші будівельно-монтажні роботи та будівництво житлових і нежитлових будівель (а.с.29, т.1). Судом встановлено, що 3 грудня 2012 року товариством «Спец-Електро» укладено договір субпідряду №12/12 із ТОВ «Альта-Ком» на виконання робіт по розчищенню трас ПЛ-04кВ, ПЛ-10кВ у Київській області, за яким субпідрядник (ТОВ «Альта-Ком») зобов'язувався власними силами, механізмами та матеріалами, відповідно до розробленої та затвердженої генпідрядником (ТОВ «Спец-Електро») кошторисної документації, що погоджена із уповноваженою організацією, виконати роботи із розчищення трас: Обухівське РП, Рокитнянське РП, Іванківське РП, Кагарлицьке РП, Вишгородське РП, Миронівське РП (а.с.33-36, т.1). У судовому засіданні представник позивача пояснив, що вказаний договір є складовим у обсязі домовленостей ТОВ «Спец-Електро» із ПАТ «АЕС Київобленерго» щодо виконання договору підряду №868 від 19 серпня 2011 року та №ua10-2012-00656/00 від 2 листопада 2012. На підтвердження виконання умов договору із ТОВ «Альта-Ком» позивачем подано копії наступних документів: - актів приймання виконаних робіт №166 від 12 грудня 2012 року (а.с.37-39, т.1), №148 від 12 грудня 2012 року (а.с.40-43, т.1), №116 від 29 грудня 2012 року (а.с.44-46, т.1), №167 (а.с.44-46, т.1), №167 від 12 грудня 2012 року (а.с.47-50, т.1), №93 від 29 грудня 2012 року (а.с.51-54, т.1), №94 від 27 грудня 2012 року (а.с.55-58, т.1), №168 від 12 грудня 2012 року (а.с.59-61, т.1), №119 від 29 грудня 2012 року (а.с.62-65, т.1), №169 від 12 грудня (а.с.66-68, т.1), №150 від 29 грудня 2012 року (а.с.69-72, т.1), №120 від 29 грудня 2012 року (а.с.73-75, т.1), №174 від 29 грудня 2012 року (а.с.76-78, т.1), №118 від 29 грудня 2012 року (а.с.79-82, т.1), №175від 27 грудня 2012 року(а.с.83-86, т.1), №177 від 29 грудня 2012 року (а.с.87-90, т.1), №151 від 29 грудня 2012 року (а.с.91-93, т.1), №198 від 27 грудня 2012 року (а.с.94-97, т.1), №206 від 27 грудня 2012 року (а.с.98-100, т.1), №205 від 27 грудня 2012 року (а.с.101-103, т.1), №204 від 27 грудня 2012 року (а.с.104-106, т.1), №202 від 27 грудня 2012 року (а.с.107-109, т.1), №200 від 27 грудня 2012 року (а.с.110-113, т.1), №201 від 27 грудня 2012 року (а.с.114-116, т.1), №207 від 27 грудня 2012 року (а.с.117-119, т.1), №208 від 27 грудня 2012 року (а.с.120-122, т.1), №199 від 27 грудня 2012 року (а.с.123-125, т.1), №6 від 1 лютого 2013 року (а.с.126-128, т.1), №163 від 29 грудня 2012 року (а.с.129-133, т.1), №158 від 29 грудня 2012 року (а.с.134-138, т.1), №210 від 29 грудня 2012 року (а.с.139-140, т.1), №114 від 29 грудня 2012 року (а.с.141-143, т.1), №162 від 29 грудня 2012 року (а.с.144-146, т.1), №165 від 12 грудня 2012 року (а.с.147-150, т.1), №164 від 12 грудня 2012 року (а.с.151 -154, т.1), №156 від 29 грудня 2012 року (а.с.155-158, т.1), №149 від 12 грудня 2012 року (а.с.159-162, т.1), №117 від 29 грудня 2012 року (а.с.163-167, т.1), №155 від 29 грудня 2012 року (а.с.168-170, т.1); - довідок про вартість виконаних будівельних робіт/і витрати №166 за грудень 2012 року (а.с.39, т.1), №148 за грудень 2012 року (а.с.43, т.1), №116 за грудень 2012 року (а.с.46, т.1), №167 за грудень 2012 року (а.с.50, т.1), №93 за грудень 2012 року (а.с.54, т.1), №94 за грудень 2012 року (а.с.58, т.1), №168 за грудень 2012 року (а.с.61, т.1), №119 за грудень 2012 року (а.с.65, т.1), №169 за грудень 2012 року (а.с.68, т.1), №150 за грудень 2012 року (а.с.72, т.1), №120 за грудень 2012 року (а.с.75, т.1), №174 за грудень 2012 року (а.с.78, т.1), №118 за грудень 2012 року (а.с.82, т.1), №175 за грудень 2012 року(а.с.86, т.1), №177 за грудень 2012 року (а.с.90, т.1), №151 за грудень 2012 року (а.с.93, т.1), №198 за грудень 2012 року (а.с.97, т.1), №206 за грудень 2012 року (ас.100, т.1), №205 за грудень 2012 року (а.с.103, т.1), №204 за грудень 2012 року (а.с.106, т.1), №202 за грудень 2012 року (а.с.109, т.1), №200 за грудень 2012 року (а.с.113, т.1), №201 за грудень 2012 року (а.с.116, т.1), №207 за грудень 2012 року (а.с.119, т.1), №208 за грудень 2012 року (а.с.122, т.1), №199 за грудень 2012 року (ас.125, т.1), №6 за лютий 2013 року (а.с.128, т.1), №163 за грудень 2012 року (а.с.132, т.1), №158 за грудень 2012 року (а.с.136, т.1), №210 за грудень 2012 року (а.с.140, т.1), №114 за грудень 2012 року (а.с.143, т.1), №162 за грудень 2012 року (а.с.146, т.1), №165 за грудень 2012 року (а.с.150, т.1), №164 за грудень 2012 року (а.с.154, т.1), №156 за грудень 2012 року (а.с.158, т.1), №149 за грудень 2012 року (а.с.162, т.1), №117 за грудень 2012 року (а.с.166, т.1), №155 за грудень 2012 року (а.с.170, т.1); - податкових накладних №1168 від 29 грудня 2012 року (а.с.171, т.1), 1167 від 29 грудня 2012 року (а.с.172, т.1), 1166 від 29 грудня 2012 року (а.с.173, т.1), 1165 від 29 грудня 2012 року (а.с.174, т.1), 1164 від 29 грудня 2012 року (а.с.175, т.1), 1163 від 29 грудня 2012 року (а.с.176, т.1), 1162 від 29 грудня 2012 року (а.с.177, т.1), 977 від 27 грудня 2012 року (а.с.178, т.1), 978 від 27 грудня 2012 року (а.с.179, т.1), 979 від 27 грудня 2012 року (а.с.180, т.1), 980 від 27 грудня 2012 року (а.с.181, т.1), 982 від 27 грудня 2012 року (а.с.182, т.1), 983 від 27 грудня 2012 року (а.с.183, т.1), 984 від 27 грудня 2012 року (а.с.184, т.1), 1146 від 29 грудня 2012 року (а.с.185, т.1), 341 від 12 грудня 2012 року (а.с.186, т.1), 342 від 12 грудня 2012 року (а.с.187, т.1), 343 від 12 грудня 2012 року (а.с.188, т.1), 344 від 12 грудня 2012 року (а.с.189, т.1), 345 від 12 грудня 2012 року (а.с.190, т.1), 1146 від 29 грудня 2012 року (а.с.185, т.1), 346 від 12 грудня 2012 року (а.с.191, т.1), 347 від 12 грудня 2012 року (а.с.192, т.1), 348 від 12 грудня 2012 року (а.с.193, т.1), 969 від 27 грудня 2012 року (а.с.194, т.1), 970 від 27 грудня 2012 року (а.с.195, т.1), 975 від 27 грудня 2012 року (а.с.196, т.1), 976 від 27 грудня 2012 року (а.с.197, т.1), 1170 від 29 грудня 2012 року (а.с.199, т.1), 1169 від 29 грудня 2012 року (а.с.200, т.1), 1174 від 29 грудня 2012 року (а.с.201, т.1), 1175 від 29 грудня 2012 року (а.с.202, т.1), 1171 від 29 грудня 2012 року (а.с.203, т.1), 1176 від 29 грудня 2012 року (а.с.204, т.1), 1177 від 29 грудня 2012 року (а.с.205, т.1), 1173 від 29 грудня 2012 року (а.с.206, т.1), 13 від 1 лютого 2013 року (а.с.207, т.1), 981 від 27 грудня 2012 року (а.с.208, т.1); - платіжних доручень №2832 від 23 січня 2013 року (а.с.209, т.1), №2835 від 24 січня 2013 року (а.с.210, т.1), №2838 від 28 січня 2013 року (а.с.211, т.1), №2859 від 22 лютого 2013 року (а.с.212, т.1), №2866 від 28 лютого 2013 року (а.с.213, т.1), №2890 від 18 березня 2013 року (а.с.214, т.1), №2818 від 17 січня 2014 року (а.с.215, т.1), №2822 від 18 січня 2014 року (а.с.216, т.1). Разом із тим, пропозиція суду надати докази на підтвердження відображення на балансі та у бухгалтерському обліку позивача виконаних робіт - залишена без виконання. Також до суду не було подано і кошторису, наявність якого передбачена пунктом 2.3 договору №12/12 від 3 грудня 2012 року. Суд звертає увагу, що представником товариства подані засвідчені копії актів приймання виконаних будівельних робіт і довідок про вартість таких робіт, складені у межах договірних відносин позивача із ПАТ «АЕС Київобленерго» (а.с.76-210, т.2), їх оригінали оглянуті у судовому засіданні), за результатом дослідження яких встановлено, що такі акти, довідки мають ідентичні порядкові номери стосовно кожної з ділянок із тими, які підписані представниками ТОВ «Спец-Електро» із ТОВ «Альта-Ком»; до того ж сума коштів, як вбачається із аналізу таких документів, сплачена замовником (ПАТ «АЕС Київобленерго») підряднику (ТОВ «Спец-Електро») є однаковою із тією, що виплачена підрядником (ТОВ «Спец-Електро») субпідряднику (ТОВ «Альта-Ком») по кожному об'єкту. Дати складання таких актів та довідок також збігаються. Таким чином, економічний ефект та ділова мета за наслідками укладання позивачем договору із контрагентом ТОВ «Альта-Ком» є недоведеними. Співпадіння ж усіх порядкових номерів актів і довідок у відповідних обліках ТОВ «Спец-Електро» та ТОВ «Альта-Ком» також не є типовим під час здійснення операцій такого виду та ведення відповідних форм обліку. До того ж, на судовий запит Шевченківським районним судом міста Києва надано засвідчену копію вироку цього ж суду від 2 вересня 2013 року у справі №761/1961/13-к (а.с.45-48, т.2), який набрав законної сили 3 жовтня 2013 року (а.с.44, т.2) та яким [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною п'ятою статті 27, частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України (пособництво у вчиненні фіктивного підприємництва). Зокрема, Шевченківським районним судом м. Києва встановлено, що [PERSON] 8 червня 2012 року на прохання невстановленої особи погодився зареєструвати в органах державної влади на своє ім'я суб'єкт підприємницької діяльності - юридичну особу ТОВ «Альта-Ком». Не маючи наміру здійснювати діяльність підприємства, пов'язану з виробництвом товарів, виконанням робіт або наданням послуг, зафіксовану в статутних документах ТОВ «Альта-Ком», усвідомлюючи протиправний характер запропонованих йому дій як майбутнього засновника та власника вказаного підприємства, [PERSON] погодився на таку пропозицію. При цьому [PERSON] надав невстановленій особі свої паспорті дані, необхідні для складання статутних та реєстраційних документів підприємства. Цього ж дня Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією ТОВ «Альта-Ком» зареєстровано як суб'єкт підприємницької діяльності. Реєстрація ТОВ «Альта-Ком» в органах державної влади, отримання необхідних реквізитів: назви, юридичної адреси, особистих даних службових осіб підприємства, індивідуального податкового номеру платника податків, відкриття поточного рахунку, отримання печатки підприємства надало можливість невстановленим слідством особам, прикриваючись зовнішньо фактором реєстрації ТОВ «Альта-Ком», здійснювати неконтрольовані державою фінансові операції. Так, використовуючи «Альта-Ком» для прикриття незаконної діяльності невстановлені слідством особи уникли від контролю за своєю діяльністю зі сторони контролюючих органів, завдяки чому отримали можливість складати фіктивні господарські угоди та фіктивні первинні документи. У судовому засіданні [PERSON] свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, а також уклав угоду про визнання винуватості із прокурором. В усіх первинних документах та податкових накладних біля підпису особи, яка його проставила, вказано прізвище «[PERSON]». Також, податковим органом надано копію протоколу допиту [PERSON] (а.с.2-6, т.2), продубльованого в Акті перевірки позивача (а.с.17-19, т.1) та Акті «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Альта-Ком» з контрагентами, з якими платником задекларовані взаємовідносини за період з 16 серпня 2012 року по 31 травня 2013 року (а.с.40-41, т.2), з якого вбачається, що документи фінансово-господарської діяльності та податкової звітності товариства «Альта-Ком» така особа не підписувала. У судовому засіданні представник позивача наполягав на реальності угоди; стверджував, що надані товариством документи є належними і достатніми для підтвердження факту здійснення операцій. Разом із тим, суд не може погодитися із такими твердженнями, у зв'язку із наступним розумінням вимог чинного законодавства. Так, за визначенням пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу. Порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість передбачено статтею 198 Податкового кодексу України, згідно з якою право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України на час вчинення спірних операцій та видачі податкової накладної). За приписами пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. За нормами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У силу положень статей 185, 187, 198, 200, 201 Податкового кодексу України право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за сукупності таких елементів: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної (має усі обов'язкові реквізити). При цьому, наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції та навпаки. З метою встановлення факту здійснення господарської операції судом з'ясовувалися, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; зв'язок між фактом виконанням робіт, понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. За нормами пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Законом України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій визначено первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та підтверджують їх здійснення. Таким чином, для підтвердження включення витрат на придбання товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат підприємства, а також для підтвердження включення сум сплаченого податку на додану вартість у складі ціни за придбаний товар (роботи, послуги) до складу податкового кредиту та бюджетного відшкодування, необхідні первинні документи, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (стаття 9 Закону України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні»). Як передбачено у пункті 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Витрати для цілей визначення податкового кредиту і об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Водночас за відсутності факту придбання товарів, робіт чи послуг або в разі якщо придбані товари, роботи чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Суд звертає увагу, що наявність такого доказу як вирок суду, який набув чинності, встановлення цим судовим рішенням обставин фіктивності контрагента позивача та його діяльності з метою ухилення від сплати податків є підставою для неврахування наданих товариством «Спец-Електро» документів як таких, що підтверджують реальність операції. Тобто, хоча надані позивачем документи формально і оформлюють здійснення господарських операцій, разом із тим, зважаючи на вищевказаний судовий вирок, вони є недостатніми для підтвердження факту їх реальності та виконання робіт саме товариством «Альта-Ком». Більше того, судовий вирок є таким доказом, вагомість якого суттєво переважає наявні формально оформлюючі господарську операцію документи, а також нівелює їх юридичну значимість для суду у якості підтвердження факту реального здійснення відповідної господарської операції. Суд зазначає, що твердження податкового органу про підписання податкових накладних і первинних документів від імені ТОВ «Альта-Ком» за операціями із позивачем не тією особою, прізвище та ініціали якої у них вказані, підкріплюється протоколом допиту керівника ТОВ «Альта-Ком» - [PERSON] У зв'язку із цим та зважаючи на недоліки у наданих документах, не встановлення наявності ділової мети та економічної вигоди у результаті виконання договору із згаданим контрагентом, суд констатує, що доводи позивача про реальне здійснення господарських операцій та правомірне формування податкового кредиту згідно договору із ТОВ «Альта-Ком» у ході судового розгляду не підтвердились. Так, встановлені судом обставини переважають твердження про реальність господарських операцій і суд погоджується як із висновками Акта перевірки, так із їх правовими наслідками, викладеними у податковому повідомленні-рішенні. У зв'язку із цим, суд резюмує і відсутність у позивача права на формування податкового кредиту за досліджуваними із відповідним контрагентом операціями. Це означає, що висновки Інспекції про заниження товариством «Спец-Електро» грошових зобов'язань з податку на додану вартість є правильними, а оскаржуване повідомлення-рішення - правомірним. Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, позов задоволенню не підлягає. Згідно із частиною другою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні. При цьому, за правилами частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. У випадку, який розглядається, позовні вимоги є майновими, а їх розмір - 186525,67 грн. Тобто 2 відсотки від такої суми складає 3730,51 грн. У частині третій статті 4 цього ж Закону передбачено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач відповідно до платіжного доручення №3201 від 27 січня 2014 року сплатив судовий збір у сумі 1827 грн.; тому сума судового збору, яка підлягає стягненню із ТОВ «Спец-Електро» до Державного бюджету становить 1903,51 грн. (3730,51 грн. - 1827 грн.).

Результат розгляду: denied