Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

Постановою про арешт коштів боржника від 25.12.2013 ВП 40980141 (далі - Постанова) року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Юхименко О.С. на підставі рішення суду (на виконання якого Господарським судом міста Києва було видано наказ № 910/14263/13 від 13.11.2013 року) та постанови про стягнення виконавчого збору від 25.12.2013 року було накладено арешт на кошти, що містяться на рахунку боржника - Приватного акціонерного товариства «Компанія управління активами - Адміністратор пенсійних фондів «УкрСиб Ессет Менеджмент»» (далі - Боржник), зокрема на рахунках № 26515316743501 та № 26509316743506, відкритих у фінансовій установі АТ «УкрСиббанк» код фінансової установи 351005 код валюти рахунку 980 (далі разом - Рахунки). Позивач зазначає у позові, що кошти, які знаходяться на Рахунках, належать не боржнику - Приватному акціонерному товариству «Компанія управління активами - Адміністратор пенсійних фондів «УкрСиб Ессет Менеджмент»», а інвесторам пайового інвестиційного фонду на праві спільної часткової власності. В зв'язку з цим, позивач просить визнати протиправним дії відповідача щодо арешту коштів, які не належать Боржнику та скасувати Постанову в частині арешту рахунків № 26515316743501 та № 26509316743506, відкритих у фінансовій установі АТ «УкрСиббанк». Стаття 161 КАС України встановлює, що під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. У відповідності до положень частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Згідно положень статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Як випливає з п.3. регламенту пайового не диверсифікованого інвестиційного фонду закритого типу «Укрсиб стабільні інвестиції 2» (далі - Фонд), затвердженого загальними зборами акціонерів Приватного акціонерного товариства «Компанія з управління активами - Адміністратор пенсійних фондів «УкрСиб Естет Менеджмент»» (протокол № 2/13 від 07 грудня 2010 року), учасником пайового інвестиційного фонду є інвестор - юридична або фізична особа, яка придбала інвестиційний сертифікат цього фонду. Участь у фонді засвідчується випискою з рахунку в цінних паперах учасника фонду, відкритого у зберігача. Поряд з цим, згідно п.7.1. вказаного регламенту, інвестиційний сертифікат Фонду є іменним цінним папером, який надає право власності учасника на частку активів Фонду, право на отримання грошової компенсації при ліквідації фонду, інші права, передбачені Регламентом Фонду та чинним законодавством. Як вбачається судом з виписки від 27.12.2013 р. про операції з цінними паперами за період з 26.12.2013 по 27.12.2013 року (далі - Виписка) ТОВ «УКРСИБ-ФІНАНС» на своєму депозитарному рахунку має 16560 шт. іменних інвестиційних сертифікатів Фонду. А отже, позивач є інвестором Фонду і має право власності на частку активів Фонду. Згідно положень ст.3 "Про інститути спільного інвестування (пайові та корпоративні інвестиційні фонди)" (№ 2299-III від 15.03.2001, далі - Закон про інститути) станом на дату винесення Постанови, активи інституту спільного інвестування - сукупність майна, корпоративних прав та вимог, сформована за рахунок коштів спільного інвестування. Тобто активи фонду формуються, зокрема, і за рахунок грошових коштів, внесених інвестором. Діяльність із спільного інвестування - діяльність, яка провадиться в інтересах і за рахунок учасників (акціонерів) ІСІ шляхом емісії цінних паперів ІСІ з метою отримання прибутку від вкладення коштів, залучених від їх розміщення у цінні папери інших емітентів, корпоративні права, нерухомість та інші активи, дозволені законами України та нормативно-правовими актами Комісії (п.17. ст. 3 Закону про інститути). У відповідності до положень ст. 22 Закону про інститути пайовий інвестиційний фонд - це активи, що належать інвесторам на праві спільної часткової власності, перебувають в управлінні компанії з управління активами та обліковуються останньою окремо від результатів її господарської діяльності. Пайовий інвестиційний фонд не є юридичною особою. Аналогічні положення містяться і у законі "Про інститути спільного інвестування" (№5080-VI від 05.07.2012, див. ст. 1, 41 вказаного закону), який набрав чинності з 1 січня 2014 року. Аналіз вищевказаних положень Закону про інститути дає підстави суду дійти висновку, що активи пайового інвестиційного фонду є власністю інвесторів, а не компанії з управління активами. Остання лише здійснює управління такими активами, обліковуючи їх окремо від результатів власної господарської діяльності, оскільки пайовий інвестиційний фонд не є юридичною особою в силу закону. Згідно додатку № 1 до договору банківського рахунку № 3167435 від 25 січня 2011 року судом вбачається, що згідно п.9 було здійснено відкриття банком рахунку для здійснення платежів за рахунок Пайового не диверсифікованого інвестиційного фонду закритого типу «УкрСиб стабільні Інвестиції 2» у гривні № 26509316743506. Отже, оскільки Фонд не є юридичною особою, то рахунок від його імені відкривався Боржником, проте, не дивлячись на це, грошові кошти на ньому належать інвесторам Фонду за наслідком продажу (емісії) інвестиційних сертифікатів та/або відчуження інших активів Фонду. Аналогічна ситуація випливає з договору банківського вкладу №26515316743501 від 11 січня 2012 року з якого судом вбачається відкриття депозитного рахунку 26515316743501 за рахунок та в інтересах Фонду. Тобто кошти за вказаним рахунком та рахунком № 26509316743506 є коштами інвесторів Фонду та належать їм на праві власності. Отже, накладення арешту на рахунки, відкриті Боржником, на яких містяться кошти, які належать інвесторам Фонду і не належать Боржнику, порушує права та інтереси позивача як інвестора Фонду. Кошти Фонду не належать Боржнику у зв'язку з цим останні не можуть бути використані для погашення зобов'язань Боржника, які виникли відносно виконання судового наказу № 910/14263/13 від 13.11.2013 року, включаючи сплату виконавчого збору. У відповідності до частини 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" (№ 606-XIV від 21.04.1999) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. У вирішенні позовних вимог відносно протиправності дій відповідача суд вважає необхідним зазначити, що протиправність не ставиться законом в залежність від наявності чи відсутності вини суб'єкта владних повноважень чи її форми. А тому, арешт коштів, які належать третій особі - Фонду безпосередньо та інвестору через володіння інвестиційним сертифікатом цього фонду, а не Боржнику, порушує права та інтереси Позивача та зумовлює протиправність дій відповідача, вчинених щодо грошових коштів (майна), які не належать Боржникові. Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, заперечуючи позов в силу положень частини 2 статті 71 КАС України не спростував покликання позивача і не довів відповідність оскаржуваних рішень вимогам ч.3. ст.2 КАС України. Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги. Вказане дає підстави суду дійти висновку про наявність обґрунтованих належними доказами підстав для задоволення позову в цілому, оскільки арештовані кошти на рахунках № 26515316743501 та № 26509316743506, відкритих в АТ «УкрСиббанк», не належать на праві власності ПрАТ «КУА-АПФ «УкрСиб Естет Менеджмент» й, відповідно, не можуть бути спрямовані на погашення зобов'язань боржника за наказом № 910/14263/13 від 13.11.2013 року та пов'язаного з ним стягнення виконавчого збору.

Результат розгляду: granted