Рішення адміністративного суду від 2014-01-27 00:00:00+02

У серпні 2011 року [PERSON] звернувся в Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання незаконними дій, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01 серпня 2011 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, тобто за 2010 рік. Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2012 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за 2010 рік, за період з 01 серпня 2011 року по 25 серпня 2011 року. Не погодившись з постановою суду, [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в своїй апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга [PERSON] не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є пенсіонером, після призначення пенсії продовжував працювати. У липні 2011 року [PERSON] звернувся до управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою про перерахунок пенсії. Перерахунок пенсії проведений, зокрема із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески в розмірі 1573 гривні 99 копійок, який відповідає показнику середньої заробітної плати за 2008 рік. Частиною другою статті 40 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України № 1058-IV) встановлено порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії. Перерахунок пенсій у зв'язку зі збільшенням, зокрема страхового стажу, встановлено частиною четвертою статті 42 Закону України № 1058-IV. Частиною третьою статті 42 Закону України № 1058-IV визначено, що у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України № 1058-IV. Тобто, правила частини першої статті 40 Закону України № 1058-IV при перерахунку пенсії, застосовуються виключно з метою визначення періоду страхового стажу, за який може бути обчислена заробітна плата (дохід). Частина 1 статті 40 Закону України № 1058-IV передбачає, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року. Аналіз частини четвертої статті 42 Закону України № 1058-IV свідчить, що при перерахунку пенсії застосовується заробітна плата (дохід) пенсіонера, яку він отримував до призначення пенсії, або яку він отримував за період роботи, який є періодом страхового стажу. Працюючий пенсіонер має право на перерахунок пенсії в будь-який час після її призначення, однак не раніш як через два роки після здійснення попереднього. При цьому під час перерахунку пенсії величина середньої заробітної плати (доходу) враховується та, яка використовувалася під час призначення пенсії, тобто це - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії (абзац четвертий частини другої статті 40 Закону України № 1058-IV). Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28 травня 2008 року № 530 встановлено порядок перерахунку пенсій особам, які після її призначення продовжували працювати, відмінний від того порядку, який визначений частиною четвертою статті 42 Закону України № 1058-IV. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року N 1788-XII та Закон України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058. Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. За конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, під час розгляду та вирішення справ зазначеної категорії застосуванню підлягає Закон України № 1058-IV, а саме нормативні положення статті 42 Закону України № 1058-IV. Зі змісту цих положень випливає, що під час перерахунку пенсії величина середньої заробітної плати (доходу) враховується та, яка використовувалася під час призначення пенсії. При цьому слід зауважити, що ототожнювати визначення як «середня заробітна плата працівників, зайнятих в галузях економіки України» та «показник середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка, відповідно до цього закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії», не можливо, оскільки ці поняття є різними правовими категоріями, основу яких становлять різні економічні критерії. У зв'язку з вищевикладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що середня заробітна плата працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, використовується як складова для призначення пенсії відповідно до частини 2 статті 40 Закону України № 1058-IV і є величиною постійною незмінною при перерахунку пенсії, на відміну від інших показників, які використовуються при визначенні заробітної плати (доходу) застрахованої особи для обчислення пенсії. Таким чином, правові підстави для перерахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки відсутні. Останній із наведених показників застосовується виключно для призначення пенсії, застосування його для перерахунку є безпідставним. Крім того, виходячи зі змісту статей 2, 6 Кодексу адміністративного судочинства України, захисту підлягають існуючі порушені права, свободи та інтереси особи, а тому, майбутні правовідносини не можуть бути вирішені заздалегідь, у зв'язку з чим, вимоги [PERSON] щодо зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області здійснювати виплати у майбутньому задоволенню не підлягають. Суд апеляційної інстанції вважає, що не вірне застосування судом першої інстанції норм статті 42 Закону України № 1058-IV, помилковий висновок про пріоритетність застосування до спірних відносин постанови Кабінету Міністрів України, є порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Як наслідок, апеляційна скарга [PERSON] не підлягає задоволенню, апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області задовольняється, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Результат розгляду: denied