Рішення адміністративного суду від 2014-01-29 00:00:00+02

20.04.2010 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Земстрой» (далі - ТзОВ «Земстрой») звернулося до Чернівецького окружного адміністративного суду із вказаним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Чернівецькій області від 23.03.2010 р. за № 18 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що законодавець встановив одне обмеження стосовно вартості робіт із землеустрою щодо виготовлення документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку та не може перевищувати дев'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (153 грн.). Зазначена вимога закону була товариством дотримана і вартість послуг на цей вид робіт не перевищувала 150 грн., а тому вважає, що застосована до нього штрафна санкція є неправомірною, а рішення відповідача таким, що належить до скасування. Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2010 року позов задоволено. Не погодившись з прийнятою постановою, її оскаржив відповідач, який вважає, що дане рішення є незаконне та необґрунтоване, винесене з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Тому просить оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що із врегульованих Законом України «Про захист конституційних прав громадян на землю» видів послуг ч.2 ст.1 зазначеного Закону фактично обумовлено вартість робіт із розробки технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки при передачі безоплатно земельних ділянок у власність громадянам України, що має граничний розмір та не може перевищувати 153 грн. При формуванні цін за роботи із землеустрою за даним видом ТзОВ «Земстрой» завищило їх вартість, отримуючи при цьому вартість послуг від 280 до 900 грн., чим порушило такі вимоги Закону, що призвело до отримання завищеного розміру виручки в сумі 4229 грн. Тому рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Чернівецькій області від 23.02.2010 р. за № 18 є правомірним та відповідає чинному законодавству України. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, клопотань про розгляд справи за їх участю не подали, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.11.2005 р. виконавчим комітетом Чернівецької міської ради зареєстровано ТзОВ «Земстрой». 17.03.2006 р. ТзОВ «Земстрой» видана ліцензія на право проведення землевпорядних робіт, а 13.06.2006 р. - ліцензія на право виконання топографо-геодезичних, картографічних робіт (з переліками кодів Єдиного ліцензійного реєстру). Державною інспекцією з контролю за цінами в Чернівецькій області в період з 15.02.2010 р. по 19.02.2010 р. проведена планова перевірка ТзОВ «Земстрой» з питань додержання державної дисципліни цін при формуванні, встановленні та застосуванні цін (тарифів) на платні роботи (послуги), за результатами якої складено акт від 19.02.2010 р. Перевіркою встановлено, що позивачем за роботи із землеустрою щодо виготовлення документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки при безоплатній передачі їх у власність громадянам України, було стягнуто із замовників плату у розмірі від 280 грн. до 900 грн., замість встановленої граничної плати 153 грн. У зв'язку із встановленням вищезазначених порушень Державною інспекцією з контролю за цінами в Чернівецькій області винесено рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін за № 18 від 23.02.2010 р., яким вирішено вилучити у позивача суму необґрунтовано отриманої виручки в розмірі 4229 грн. та накладено штраф у розмірі 8458 грн. Не погоджуючись з зазначеним вище рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги щодо вартості виготовлення документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка не може перевищувати дев'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, були дотримані позивачем. Крім того, позивачем, окрім робіт по землеустрою щодо виготовлення правоустановчого документа, на замовлення громадян виконувались і інші роботи (роботи з інвентаризації землі), що передбачені ліцензіями, ціна на які не підлягає державному регулюванню, адже такі роботи не підпадають під визначення, встановлене статтею 1 Закону України «Про захист конституційних прав громадян на землю» та не є роботами із землеустрою щодо виготовлення документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку. Проте, колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 р. № 858-IV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) види робіт із землеустрою - це обстежувальні, вишукувальні, топографо-геодезичні, картографічні, проектні та проектно-вишукувальні роботи, що виконуються з метою складання документації із землеустрою. Підпунктами «и», «і» ст.25 Закону № 858-IV серед видів документації із землеустрою передбачено, зокрема, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Згідно зі ст.25 Закону № 858-IV, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. Відповідно до ст.56 Закону № 858-IV, технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; в) копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб; г) матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки; ґ) рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди; д) акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання; е) акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; є) кадастровий план земельної ділянки; ж) перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути. З аналізу вищезазначеного слід дійти висновку що Законом України «Про землеустрій» встановлено види документації із землеустрою та роботи необхідні для їх виготовлення. Водночас, хоча даним Законом і не встановлений порядок виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку, відповідний порядок встановлений Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 р. за № 43 (надалі - Інструкція). Відповідно до п.2.1 Інструкції, роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: - підготовчі роботи; - встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; - складання кадастрового плану земельної ділянки; - заповнення бланка державного акта. Таким чином, зазначена інструкція визначає роботи по встановленню (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки як невід'ємну частину робіт із складання державного акту на право власності на земельну ділянку. А оскільки, згідно із п.«д» ст.56 Закону № 858-IV, складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, крім поділу та об'єднання земельних ділянок, включає складання акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання, то роботи по встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки є частиною робіт необхідних для складання цієї документації із землеустрою. А отже, відповідно до ст.1 зазначеного Закону є роботами із землеустрою. За таких обставин, роботи із землеустрою щодо виготовлення документів що посвідчує право власності на земельну ділянку включають в себе роботи із землеустрою по встановленню (відновленню) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки. Крім того, хоча в Законі України «Про землеустрій» й визначено окремий вид землевпорядної документації, така як технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, однак, при складанні державного акта на право власності на земельну ділянку встановлення меж земельної ділянки в натурі є частиною необхідних землевпорядних робіт. А оскільки, Законом України «Про захист конституційних прав громадян на землю» встановлено граничну вартість не на конкретний вид документації із землеустрою, а на всі роботи із землеустрою, які необхідні для складання державного акту, то вартість робіт за виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі, відповідно до цього закону, не може стягуватись понад визначену граничну вартість. Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист конституційних прав громадян на землю», вартість робіт із землеустрою щодо виготовлення документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки, при виділенні в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) не може перевищувати п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вартість робіт із землеустрою щодо виготовлення документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку, при передачі безоплатно земельних ділянок у власність громадянам України відповідно до статті 121 Земельного кодексу України, крім випадків, визначених частиною першою цієї статті, не може перевищувати дев'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що роботи із землеустрою щодо виготовлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, включають роботи із землеустрою зі встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 жовтня 2012 року (справа № 21-178а12). Відповідно до ст.14 Закону України «Про ціни і ціноутворення» вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки. Вказані суми списуються з рахунків підприємств і організацій в банківських установах за рішенням суду. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Чернівецькій області прийняте в межах визначених Конституцією та законами України повноважень, у визначений законом спосіб та з урахування усіх обставин, що мали значення для правильної оцінки дій ТзОВ «Земстрой» у сфері ціноутворення. Статтею 198 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду. Згідно зі ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права й невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду належить до скасування з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Результат розгляду: denied