Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

Позивач Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області звернулась з адміністративним позовом до Рівненської міської організації Християнсько - демократичної партії України про припинення юридичної особи. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, подав заяву у якій просив суд розглядати справу без участі уповноваженого представника. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомляв. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Давши оцінку доказам у справі, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 05.02.1998 року виконавчим комітетом Рівненської міської ради було зареєстровано відповідача як юридичну особу. Матеріалами справи підтверджується, що недоїмка перед бюджетом та державними позабюджетними фондами відсутня. Судом також встановлено, що відповідач більше року у встановленому порядку перед державним податковим органом не звітувався, податкові декларації, звіти та інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків, не подавав. Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності визначає Податковий кодекс України. Згідно з пп. 20.1.12. п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України у випадках, встановлених законом, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання. Відповідно до п. 67.2 ст. 67 Податкового кодексу України органи державної податкової служби в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо: припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; скасування державної реєстрації змін до установчих документів. Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців регулює Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" №755-VI від 15.05.2003 року (далі, - Закон №755-VI). Згідно з абз. 5 ч. 2 ст. 38 Закону №755-VI, підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема, є неподання протягом року до органів державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Частиною 2 статті 3 цього ж Закону встановлено, що законом можуть бути встановлені особливості державної реєстрації об'єднань громадян (у тому числі професійних спілок, організацій роботодавців, їх об'єднань), політичних партій, державних органів та органів місцевого самоврядування, асоціацій органів місцевого самоврядування, банків, торгово-промислових палат, фінансових установ (у тому числі кредитних спілок), бірж, а також інших установ та організацій. Відповідач за своєю організаційно-правовою формою господарювання є політичною партією, яка за своїм правовим статусом є неприбутковою організацією та не є платником податків. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про політичні партії в Україні" №2365-ІІІ від 05.04.2001 року (далі, - Закон №2365-ІІІ) політична партія - це зареєстроване згідно з законом добровільне об'єднання громадян - прихильників певної загальнонаціональної програми суспільного розвитку, що має своєю метою сприяння формуванню і вираженню політичної волі громадян, бере участь у виборах та інших політичних заходах. Відповідно до ст. 3 Закону №2365-ІІІ, політичні партії провадять свою діяльність відповідно до Конституції України, цього Закону, а також інших законів України та згідно із партійним статутом, прийнятим у визначеному цим Законом порядку. У відповідності до ст. 21 Закону №2365-ІІІ, політична партія може бути за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань чи Генерального прокурора України заборонена в судовому порядку у випадку порушення вимог щодо створення і діяльності політичних партій, встановлених Конституцією України, цим та іншими законами України. Заборона діяльності політичної партії тягне за собою припинення діяльності політичної партії, розпуск керівних органів, обласних, міських, районних організацій політичних партій, її первинних осередків та інших структурних утворень, передбачених статутом партії, припинення членства в політичній партії. Згідно з ст. 23 Закону №2365-ІІІ політичні партії припиняють свою діяльність шляхом реорганізації чи ліквідації (саморозпуску) або в разі заборони її діяльності чи анулювання реєстраційного свідоцтва в порядку, встановленому цим та іншими законами України. Рішення про реорганізацію чи саморозпуск приймається з'їздом (конференцією) політичної партії відповідно до статуту політичної партії. Частиною 1 статті 25 Закону України "Про громадські об'єднання" від 22.03.2012 року №4572-VI, встановлено, що припинення діяльності громадського об'єднання здійснюється: 1) за рішенням громадського об'єднання, прийнятим вищим органом управління громадського об'єднання, шляхом саморозпуску або реорганізації шляхом приєднання до іншого громадського об'єднання такого самого статусу; 2) за рішенням суду про заборону (примусовий розпуск) громадського об'єднання. Частиною 1 статті 28 цього ж Закону передбачено, що громадське об'єднання може бути заборонено судом за позовом уповноваженого органу з питань реєстрації в разі виявлення ознак порушення громадським об'єднанням вимог статей 36, 37 Конституції України, статті 4 цього Закону. Заборона громадського об'єднання має наслідком припинення його діяльності у порядку, встановленому цим Законом, та виключення з Реєстру громадських об'єднань. Таким чином, наведене свідчить про відсутність у чинному законодавстві матеріально-правової підстави для звернення податкового органу до суду з вимогою про припинення політичної партії, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності, а відтак у позивача відсутнє право вимоги про припинення такої юридичної особи, зокрема відповідача. За наведених обставин податковому органу в задоволенні позовних вимог про припинення юридичної особи слід відмовити. Оскільки суд прийшов до висновку, що звернення позивача до суду із адміністративним позовом щодо припинення юридичної особи не відповідає положенням чинного законодавства, а отже є виходом за межі повноважень останнього, суд відмовляє в задоволенні позову. Підстави для застосування вимог статті 94 КАС України у суду відсутні.

Результат розгляду: denied