Рішення адміністративного суду від 2014-03-05 00:00:00+02

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області про визнання недійсними вимоги про сплату недоїмки № ф-284 від 03.05.2013р. та № ф-607 від 01.08.2013. В обґрунтування позову посилається на те, що він зареєстрований в якості приватного підприємця з 30.11.2001 року та здійснює підприємницьку діяльність відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця. Він є пенсіонером за віком з вересня 2011 року та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області і отримує пенсію за віком. 03.05.2013 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області була прийнята вимога про сплату недоїмки № ф-284 на суму 1 194,03 грн. 01.08.2013р. Управлінням Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області також була прийнята ще одна вимога про сплату недоїмки № ф-607 у на суму 1 194,03 грн. Вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску № ф-284 та № ф-607 позивач отримав поштовим зв'язком 25.05.2013 року та 13.08.2013 року відповідно, та вважає зазначені вимоги протиправними, оскільки він є пенсіонером за віком і отримує відповідно до закону пенсію. З вказаних підстав просить визнати протиправними дії з нарахування заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальну суму 2 388,06 грн., та скасувати вимоги про сплату недоїмки від 03.05.2013р. № ф-284 та від 01.08.2013р. № ф-607 щодо єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальну суму 2 388,06 грн. Через канцелярію суду представник позивача надав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду надав клопотання про розгляд справи без участі представника. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. [PERSON] є фізичною особою - підприємцем, зареєстрований як платник єдиного внеску відповідно до свідоцтва серії Б №? 537128 та перебуває в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області на обліку як пенсіонер за віком. В зв,язку з тим, що у позивача мається заборгованість зі сплати єдиного внеску, 03.05.2013 року та 01.08.2013 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі в Донецькій області були прийняті вимоги про сплату недоїмки № ф-284 та № ф-607 відповідно на загальну суму 2 388,06 грн. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Позивач відповідно до діючого законодавства є фізичною особою-підприємцем та перебуває на спрощеній системі оподаткування, відповідно, є платником єдиного внеску. Платники єдиного внеску, зобов'язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок та подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади у галузі статистики, про що зазначено у пунктах 1, 4 частини 2 статті 6 вищевказаного Закону. Згідно підпункту 3 частини 1 статті 7 та частини 11 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, нараховують єдиний внесок у розмірі 34,7 відсотка на суми, самостійно визначені, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України" від 07 липня 2011 року статтю 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" доповнено частиною четвертою такого змісту: "Особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування". Зазначений Закон набрав чинності 06 серпня 2011 року. Таким чином, стаття 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в редакції, яка діє з 06 серпня 2011 року, виключає з числа платників єдиного соціального внеску фізичних осіб - підприємців, які є пенсіонерами за віком та отримують пенсію або соціальну допомогу, окрім випадків добровільної участі цих осіб в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до протоколу від 28.03.2011р. Управлінням Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області позивачу призначено пенсію за віком. Також відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 28.09.2011 року позивач отримує пенсію за віком з терміном дії довічно. Відповідно до свідоцтва платника єдиного податку серії Б №? 537128 позивач з 01.01.2012 року перебуває на спрощеній системі оподаткування, що свідчить про наявність підстав для звільнення позивача від сплати єдиного соціального внеску. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень Згідно п. 7 ч. 1 цієї ж статті суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Згідно п. 2 цього ж Положення Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України (далі - Міністерство), іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра. Пунктом 7 Положення передбачено, що Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Відповідно до п. 1.1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 27 червня 2002 року № 11-2 (зі змінами та доповненнями) Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі разом з управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах утворюють систему територіальних органів ПФУ, який є центральним органом виконавчої влади. Як вбачається із матеріалів справи, позивач - фізична особа-підприємець [PERSON] зареєстрований Виконавчим комітетом Добропільської міської ради 30.11.2001 року в якості суб'єкта підприємницької діяльності за номером 2 260 017 0000 018157. 03.05.2013р. Управлінням Пенсійного фонду України у м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області прийнято вимогу № ф-284 про сплату [PERSON] існуючої заборгованості на суму 1 194,03 грн., яка була направлена позивачу та отримана останнім 25.05.2013 року. 01.08.2013р. Управлінням Пенсійного фонду України у м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області прийнято вимогу № ф-607 про сплату [PERSON] недоїмки у розмірі 1 194,03 грн., яка також була направлена позивачу поштовим зв'язком та отримана ним 13.08.2013р. Факт отримання позивачем вимог № ф-284 від 03.05.2013р. та № ф-607 від 01.08.2013р. саме 25.05.2013р. та 13.08.2013р. останнім не заперечується. 23 вересня 2013 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області із заявою про скасування вимог про сплату недоїмки № ф-284 від 03.05.2013р. та № ф-607 від 01.08.2013р. Управління Пенсійного фонду України у м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області своїм листом від 07.10.2013р. № 154(17)/Б-20-01-13 надало відповідь, в якій зазначило, що позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку, тобто, як зазначив відповідач, [PERSON] не досяг загальновстановленого пенсійного віку та зобов'язаний нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок. Як вбачається з матеріалів справи, зазначена відповідь була отримана позивачем 15.10.2013р. Позивач, посилаючись на «Порядок розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв платників при узгодженні ними вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 року № 22-7, відповідно до п.6.8 якого, якщо вмотивоване рішення за скаргою (заявою) не надсилається скаржнику протягом строку, встановленого для розгляду його скарги (заяви), або протягом строку, продовженого за рішенням органу Пенсійного фонду, така скарга (заява) вважається повністю задоволеною на користь скаржника з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Скарга (заява) вважається також повністю задоволеною на користь скаржника, якщо рішення органу Пенсійного фонду про продовження строків її розгляду не було надіслано скаржнику до закінчення двадцятиденного строку. Оскільки позивач не отримав своєчасно відповіді від відповідача, то вважав скаргу задоволеною на його користь, а вимоги скасованими. Крім того, позивач вважає що не є платником єдиного податку відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду, у справі за позовом [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України у м. Добропіллі та Добропільському районі про скасування вимоги про сплату недоїмки № 4-ф від 19.02.2013р. З огляду на вищезазначене, а також враховуючи те, що позивач є пенсіонером, який не має юридичної освіти, своєчасно не отримав юридичну допомогу, у зв'язку з чим не зміг у встановлений строк здійснити захист своїх порушених прав шляхом звернення до суду у місячний строк, суд визнає причини пропуску поважними та не приймає до уваги відповідні заперечення відповідача. Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача утриматися від подальшого нарахування єдиного соціального внеску позивачу як особі, яка отримує пенсію за віком, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Судовий захист прав, свобод та інтересів конкретної особи можливий тільки у випадку, коли таке порушення відбулось. Рішення суду не може прийматись як застереження від будь-яких порушень, і також не може бути умовним, тому відповідач не може бути зобов'язаний у майбутньому утримуватись від нарахування до сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки неможливо визначити, чи будуть допущені відповідачем у майбутньому порушення вимог законодавства щодо нарахування такого внеску. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України у м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області про визнання недійсними вимоги про сплату недоїмки № ф-284 від 03.05.2013р. та № ф-607 від 01.08.2013р. підлягають частковому задоволенню. Позивач під час подачі позовної заяви сплатив судовий збір у сумі 172,06 грн., що підтверджується квитанціями. Витрати по сплаті судового збору у сумі 86,06 грн. підлягають стягненню з коштів Державного бюджету на користь позивача. Враховуючи вищевикладене та

Результат розгляду: partial