Рішення адміністративного суду від 2014-01-20 00:00:00+02

19 грудня 2013 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов [PERSON] до Відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції про скасування постанови про арешт майна та заборони його відчуження № ВП 30397002 від 02.12.2013 та постанови про розшук майна № ВП 30397002 від 02.12.2013. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 13.12.2013 ним отримано оскаржувану постанову, яку він вважає такою, що порушує його права та законні інтереси та підлягає скасуванню, оскільки дана постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства та не відповідає його вимогам, а саме ст. 17, п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження". Окрім того, зазначив, що державних органів влади із назвами Управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області та Відділ державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції не існує, вони є приватними юридичними особами, у зв'язку з чим рішення таких юридичних осіб є незаконними та не підлягають виконанню. Ухвалою суду від 13.01.2014 відкрито провадження у даній справі та залучено у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області. Позивач в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача до суду не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 49), а також письмові заперечення проти позову, у яких зазначив, що постановою державного виконавця від 16.12.2011 відкрито виконавче провадження з виконання вимоги УПФУ у м. Сєвєродонецьку № ф/210 від 04.05.2011 про стягнення з [PERSON] боргу у сумі 1288,88 грн. Вказана постанова була надіслана сторонам виконавчого провадження та боржнику надано строк для добровільного виконання. У зв'язку з несплатою боржником боргу витребувано інформацію про наявність у нього майна, зокрема, транспортних засобів. Постановою державного виконавця від 02.12.2013 накладено арешт на автомобіль марки ЗІЛ 441510 зеленого кольору, 1989 року випуску, держномер [NUMBER], який належить боржнику. Так як відомості про знаходження вказаного транспортного засобу державному виконавцю були невідомі ним винесено постанову від 02.12.2013 про розшук вказаного автомобілю. Вважав, що державний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов діяв в межах наданих йому повноважень та на підстав чинного законодавства, просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутностю та письмові заперечення у яких позовні вимоги не визнав, вважав їх такими, що не підлягають задоволенню, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи положення пункту 6 статті 128 КАС України суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд приходить до такого. Судом встановлено, що 12.12.2011 до Відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції надійшла заява Управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області про відкриття виконавчого провадження з виконання вимоги № ф-210 від 04.05.2011 про сплату боргу боржником - [PERSON] у сумі 1288,80 грн. та вказана вимога. (а.с. 38-39) Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції від 15.12.2011 відкрито виконавче провадження з виконання вимоги Управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області № ф-210 від 04.05.2011 про стягнення з [PERSON] боргу у сумі 1288,80 грн. та надано останньому час для добровільного виконання терміном сім днів. (а.с. 40-41) Після спливу строку для добровільного виконання відповідачем направлено запит начальнику ВРЕВ м. Сєвєродонецька для з'ясування питання про наявність зареєстрованих за боржником транспортних засобів. (а.с. 42) Згідно відповіді ВРЕВ за [PERSON] зареєстровано транспортний засіб ЗІЛ 441510 зеленого кольору, 1989 року випуску, державний номер [NUMBER]. (а. с. 44) 02 грудня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Міщенко К.О. винесено постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № ВП 30397002 та про розшук майна № ВП 30397002 на виконання вимоги Управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області № Ф-210 від 04.05.2011 щодо стягнення з [PERSON] недоїмки зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1288,80 грн. Згідно вказаних постанов накладено арешт на автомобіль марки ЗІЛ 441510 зеленого кольору, 1989 року випуску, державний номер [NUMBER], який належить боржнику [PERSON], та оголошено його в розшук. Копії постанов направлено сторонам виконавчого провадження до відома. (а.с. 43-47). Позивач зазначає, що отримав постанови про арешт майна та про оголошення його у розшук 13.12.2013, що відповідачем у справі не оскаржується (а.с.10). У зв'язку з тим, що даний адміністративний позов [PERSON] направлено до суду поштою 17.12.2013, про що свідчить відбиток поштового штемпелю на конверті (а.с.8), суд вважає строк звернення позивача до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, встановлений статтею 181 КАС України не пропущеним. Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню Предметом даної справи є постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Міщенко К.О. про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № ВП 30397002 від 02.12.2013, та про розшук майна № ВП 30397002 від 02.12.2013. При цьому, постанова про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2011 з виконання вимоги Управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку № Ф-210 від 04.05.2011 щодо стягнення з [PERSON] недоїмки зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1288,80 грн., а також сама вимога Управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку № Ф-210 від 04.05.2011 на загальну суму 1288,80 грн. позивачем не оскаржують ся. Пунктом 5 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачене право державного виконавця накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною другою вказаної статті Закону встановлено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ. Враховуючи наведене, а також те, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2011, а також вимога Управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку № Ф-210 від 04.05.2011 щодо стягнення з [PERSON] недоїмки зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1288,80 грн. на час винесення оскаржуваних постанов від 02.12.2013 позивачем у справі не оскаржені та не скасовані, доказів сплати боргу позивачем не надано, суд приходить до висновку, що державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції під час винесення постанов про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 02.12.2013№ ВП 30397002, та про розшук майна від 02.12.2013 № ВП 30397002 діяв в межах повноважень та у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Суд критично оцінює посилання позивача на те, що вимогу № ф-210 від 04.05.2011 прийняв неіснуючий орган державної влади, оскільки Управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області, код ЄДРПОУ 21792459, є юридичною особою та зареєстровано, відповідно до вимог чинного законодавства України (а.с.11-12). Суд також не приймає до уваги посилання позивача на те, що постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № ВП 30397002 від 02.12.2013, та про розшук майна № ВП 30397002 від 02.12.2013 винесено неіснуючим органом державної влади, оскільки, відділ державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції, код ЄДРПОУ 34988646, також є юридичною особою, та зареєстрований відповідно до вимог чинного законодавства України, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 049488 та належним чином зареєстроване положення про Відділ державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції (а.с. 33-37). Окрім того, суд не звертає уваги на посилання позивача, на те, що вимога № Ф-210 від 04.05.2011 не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки предметом розгляду даної справи є постанови ВДВС Сєвєродонецького МУЮ про арешт майна та заборони його відчуження № ВП 30397002 від 02.12.2013, та про розшук майна № ВП 30397002 від 02.12.2013, а вказані посилання виходять за межі заявлених позовних вимог. У відповідності до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку відмови у задоволенні позову повернення судових витрат позивачу не передбачено.

Результат розгляду: denied