Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

19.09.2013 фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - позивач, Підприємець, ФОП [PERSON].) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міндоходів у Київській області, Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області, в якому позивач просив: визнати незаконним акт фактичної перевірки №253/01-0331/29092033050 від 20.06.2013, складений посадовими особами Головного управління Міндоходів у Київській області; визнати протиправним та скасувати рішення Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області №0001872213 від 03.09.2013 про застосування фінансових санкцій, яким на Підприємця накладено штраф у розмірі 13500,00 грн. Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 14.10.2013, яка набрала законної сили, відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання незаконним акту фактичної перевірки №253/01-0331/29092033050 від 20.06.2013, складеного посадовими особами Головного управління Міндоходів у Київській області. В обґрунтування позовних вимог позивач, посилаючись на положення статей 80 - 81 Податкового кодексу України, зауважив на неправомірності перевірки, проведеної відповідачем. На думку позивача, посадові особи контролюючого органу не мали передбачених законом підстав для проведення фактичної перевірки. Також позивач вважає, помилковими та такими, що не відповідають дійсності, висновки посадових осіб САТ ДПС України у Київській області, викладені в Акті №253/21-0331/[NUMBER], який став підставою для прийняття оскаржуваного рішення, у зв'язку з наступним. Позивач зазначив, що ціни, які виявлені контролюючим органом, були встановлені на інші товари, а на пакеті вина «Тамянка», який було знайдено, містив марку акцизного податку, яка частково відклеїлась, а тому підстав для встановлення порушення у контролюючого органу не було. Також позивач зазначив, такий товар, як горілка «Український могорич», відсутній у продажу в магазині Підприємця. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача проти адміністративного позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні, пославшись на правомірність проведення перевірки та обґрунтованість висновків, викладених в Акті №253/21-0331/[NUMBER]. Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини. Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Серії [NUMBER] від 10.05.2012 [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрований як фізична особа-підприємець 10.05.2012, номер запису в ЄДР - 2338 000 0000 002481. Відповідно до довідки форми № 4-ОПП №2605 від 16.05.2012 позивач як платник податків перебуває у Миронівській ОДПІ. В матеріалах справи наявні копії виданих позивачу: ліцензії Серія [NUMBER] від 04.07.2012 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями; торгового патенту Серії [NUMBER] від 17.09.2012 на провадження торгівельної діяльності, діяльності з надання платних побутових послуг, торгівлі валютними цінностями, діяльності у сфері розваг. 20.06.2013 посадовими особами Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби у Київській області (далі - САТ ДПС) на підставі пункту 80.2.5 статті 80 Податкового кодексу України, на виконання наказу від 20.06.2013 №348-к та на підставі направлень від 20.06.2013 № 579 та № 580 проведено фактичну перевірку ФОП [PERSON] В матеріалах справи наявні розписки №579 та №580 від 20.06.2013, з яких вбачається, що позивач в той же день о 10 год. 50 хв. ознайомився з направленнями на проведення фактичної перевірки та отримав копію наказу на проведення перевірки. За результатами вказаної перевірки складено акт від 20.06.2013 № 21-0331/299203050 «Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами» (далі - Акт перевірки). За висновками Акту перевірки встановлено порушення вимог статей 11, 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95 (далі - Закон №481/95). До вказаного висновку контролюючий орган дійшов у зв'язку з наступними викладеними в Акті перевірки обставинами: «Перевіркою встановлено факт реалізації пляшки горілки «Український могорич» місткістю 0,5 літрів за ціною 27,00 грн., що підтверджується фіскальним чеком №0346 від 20.03.2013, в той же час відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 957 від 30.10.2008 мінімальна роздрібна ціна, встановлена на горілку у такій тарі, становить 30,10 грн., чим порушено ст. 18 Закону №481/95. Також виявлено зберігання пакету вина «Тамянка» виробництва ПАТ «Коблево» місткістю 1 літр, за ціною 24,00 грн., без марки акцизного податку встановленого зразка, чим порушено ст. 11 Закону №481/95. Крім того, встановлено факт реалізації пляшки горілки «Златогор» місткістю 0,7 літрів 40% по ціні 40,00 грн., що підтверджується фіскальним чеком №0337 від 11.03.2013, в той же час відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 957 від 30.10.2008 мінімальна роздрібна ціна на горілку у такій тарі становить 42,14 грн., чим порушено ст. 18 Закону №481/95. Податкові накладні надані не були.» В свої поясненнях від 20.06.2013 ФОП [PERSON] зазначив, що марка акцизного податку на пакеті вина «Тамянка» 1 літр по ціні 24,00 грн. відірвалась під час здійснення транспортування до магазину. Листом Головного управління Міндоходів у Київській області від 20.08.2013 №1910/7/10-36-21-01 направлено матеріали перевірки ФОП [PERSON] до Миронівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій. 03.09.2013 на підставі Акту перевірки Податковим органом прийнято оскаржуване рішення №0001872213 від 03.09.2013 про застосування фінансових санкцій, яким на ФОП [PERSON] на підставі абзаців 13, 15 частини 2 статті 17 Закону №481/95 накладено фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 13500,00 грн. Вказане рішення було вручено позивачу 04.09.2013, про що свідчить його особиста розписка. Допитана як свідок у судовому засіданні 12.11.2013 [PERSON] повідомила, що на час проведення перевірки контролюючим органом в магазині працювала на випробувальному терміні декілька днів без оформлення юудь-яких документів, та зазначила, що горілка «Український могорич» у продажу в магазині відсутня, марка акцизного податку на пакеті вина «Тамянка» 1 літр була лише надірвана, перевірка проводилась у присутності ФОП [PERSON] Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно із частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Спірні правовідносини врегульовано Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI, в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин (далі - Податковий Кодекс України), Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95, постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» від 30.10.2008 № 957. Законодавчим актом, який визначає компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю є Податковий кодекс України. Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України, податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України). Порядок проведення фактичної перевірки визначено статтею 80 Податкового кодексу України. Відповідно до пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника органу податкової служби, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема, у випадку здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (підпункт 80.2.5 статті 80 Податкового кодексу України). У силу вимог пункту 80.7 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами органу державної податкової служби у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції. Як було зазначено вище, позивача було ознайомлено з направленнями на проведення перевірки №579 та №580 від 20.06.2013 та вручено копію наказу про проведення перевірки від 20.06.2013 №348-к, про що свідчать його особисті розписки. На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що при проведенні фактичної перевірки посадові особи САТ ДПС діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України. Розглядаючи вимогу позивача про скасування рішення Податкового органу від 03.09.2013 № 0001872213, суд зазначає наступне. За приписами статті 18 Закону України №481/95 Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої. Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» встановлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва. Згідно з додатком до вказаної постанови мінімальну ціну реалізації за пляшку горілки у скляній тарі місткістю 0.5 літра встановлено у розмірі 30,10 грн. Як було зазначено вище, фактичною перевіркою позивача встановлено, що Підприємцем реалізовано пляшку горілки «Український могорич» місткістю 0,5 літрів 40% за ціною 27,00 грн. В Акті перевірки САТ ДПС посилається на фіскальний чек №0346 від 20.03.2013, з якого вбачається ідентифікаційний код позивача, дата здійснення розрахункової операції, назва товару та його ціна. Суд не бере до уваги твердження позивача щодо відсутності у нього на реалізації такого товару, як горілка «Український могорич», оскільки цей довід спростовується наявною в матеріалах справи копією фіскального чека (а. с. 58). Усною ухвалою суду від 12.11.2013 судом витребувано для огляду у судовому засіданні у позивача книгу обліку розрахункових операцій, до якої ввійшли операції від 20.03.2013, для з'ясування доводів позивача щодо відсутності такого товару та вилучення оригіналу такого чеку посадовими особами САТ ДПС. Вимоги усної ухвали суду від 12.11.2013 позивачем виконані не були, книгу обліку розрахункових операцій не надано. З фіскального чеку №0346 від 20.03.2013 вбачається, що позивачем було продано горілку «Український могорич» місткістю 0,5 літрів за ціною 27,00 грн. Суд також не бере до уваги доводи позивача щодо встановлення цієї ціни на інші товари, оскільки позивачем на підтвердження цього не надано жодного документу, зокрема, пояснень щодо таких товарів, чеків, накладних тощо. Щодо встановлення посадовими особами САТ ДПС зберігання Підприємцем пакету вина «Тамянка» без марки акцизного податку суд зазначає, що доводи позивача щодо часткового відклеювання марки акцизного податку підтверджуються лише наведеними вище показаннями свідка [PERSON], яка, з її слів, працює у Підприємця на випробувальному терміні без трудового договору та лише декілька днів. Водночас, в поясненнях від 20.03.2013 щодо причин відсутності марки акцизного податку позивач самостійно зазначив, що така марка «відірвалась під час транспортування до магазину». Крім того, Акт перевірки був підписаний позивачем без зауважень. Враховуючи належність та допустимість доказів, суд дійшов висновку про необгрунтованість доводів позивача в цій частині. Стосовно продажу Підприємцем горілки «Златогор» по заниженій ціні позивачем жодного доводу не наведено. Доводи щодо ціни у розмірі 40,00 грн. на інші товари суд не бере до уваги, оскільки позивачем на підтвердження цього також не надано жодного документу, зокрема, пояснень щодо таких товарів, чеків, накладних тощо. Відповідно до положень статті 17 Закону України №481/95 до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: - оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої в розмірі 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 5000 гривень (абз. 13); - виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 8500 гривень (абз. 15). Враховуючи, що позивачем не надано доказів на спростування факту реалізації алкогольних напоїв за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, а також зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку, суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій від 03.09.2013 №0001872213. За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову. Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Результат розгляду: denied