Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою від 07 січня 2014 року серії АА2 № 218308 на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень, за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП, з якою він незгодний з наступних підстав. 07 січня 2014 року приблизно об 11 години ранку, керуючи легковим автомобілем MITSUBISHI LANCER державний номер [NUMBER] , він - позивач, рухався у потоці автомобілів по трасі Одеса- Новоазовськ в напрямку Одеси зі швидкістю 90 км/год по правій смузі. Приблизно на 553 кілометрі був зупинений інспектором ДПС. Як виявилось, причиною зупинки, за показниками приладу „Trucam", стало порушення ним, [PERSON]. вимог пункту 12.6 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 122 КУпАП. Проте не було пред'явлено жодного доказу порушення, крім показань приладу, назву якого він дізнався тільки перечитав протокол, на моніторі якого була цифра 116. На прохання показати відеозапис правопорушення, де було б видно що це його автомобіль - сержант Квасницький І.Ю. відповів грубою відмовою. Не зважаючи на його, позивача, заперечення, про що було вказано в протоколі, і врахувавши свої думки достатніми Відповідач, інспектор ДПС Квасницький Ігор Юрійович, прийняв рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гри., та виніс постанову серія АА2 № 218308 в справі про адміністративне правопорушення від 07 січня 2013 року. Позивач наполягає на тому, що на його прохання надати дані про допуск приладу „Trucam" до застосування в Україні, повірку, сертифікат відповідності, похибки при вимірюваннях інспектором Квасницьким І.Ю. було грубо відмовлено.. Крім того, ні в протоколі, ні в постанові у справі про адміністративне правопорушення цих даних також немає, що робить вимірювання незаконним у відповідності до ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». До того ж, співробітник ДАІ тримав вимірювальний пристрій у руці, що робить можливим рух назустріч автомобілю, швидкість якого вимірюється, внаслідок чого відносна швидкість, зафіксована приладом, збільшується. Таким чином при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та винесенні відповідної постанови відповідачем порушені вимоги ст. 251, 280 КУпАП, адже ним достеменно не встановлено, чи був винен у правопорушенні саме він, позивач, враховуючи, що окрім показань вимірювача швидкості руху «TRUCAM» будь-яких інших доказів не наведено. Тому вважає, що дії інспектора по складанню відносно нього протоколу є незаконними, необґрунтованими, та такими що не відображають дійсних обставин справи. Протокол по справі складений за відсутності належних доказів з грубим порушенням вимог чинного законодавства, оскільки в його діях не було ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП України. Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про притягнення до адміністративної відповідальності АА2 № 218308 від 07 січня 2014 року, про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення за ст. 122 ч.І КУпАП в розмірі 255 грн., провадження по адміністративній справі - закрити, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП в зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні по мотивах викладених в позовній заяві. Відповідачі, будучі належним чином сповіщеними про дату слухання справи до судового засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст.128 КАСУ справа розглянута за відсутність відповідачів, сповіщеного належним чином оскільки його неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини, яки витікають з недотримання особою ПДРУ, що регулюються КУпАП. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 за № 864775, [PERSON]. 07 січня 2014 року о 10 год. 55 хв. він на 553 км. автодороги Одеса- Новоазовськ керуючи автомобілем MITSUBISHI державний номер [NUMBER] перевищив швидкість руху на 26 км. годину, рухався зі швидкістю 116 км/годину, швидкість руху вимірювалась приладом «Трукам» № 0042а, чим порушив п. 12.6 (г) ПДР , за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП. На підставі вказаного протоколу, було прийнято постанову від 07 січня 2014 року АА2 № 218308, якою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 255 грн. по ст.122 ч.1 КУпАП. Згідно зі ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Статтею 283 КУпАП передбачено, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. В порушення ж вимог ст.ст.256 та 283 КУпАП ніяких відомостей, які б підтвердили факт скоєння правопорушення саме позивачем при складенні протоколу вказано не було, обставини вчинення правопорушення позивачем не були встановлені і при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки постанова в справі про адміністративне правопорушення є повним відображенням протоколу про адміністративне правопорушення і не містить відомостей на підставі яких можливо зробити одностайний висновок про скоєння правопорушення саме позивачем. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Судом встановлено, що позивач не погоджувався із правопорушенням викладеним в протоколі, про що зазначив у позові. При цьому, в протоколі маються його пояснення з цього приводу. Крім того, в протоколі також відсутні дані про свідків або потерпілих від дій позивача, не зазначено чи був зроблений відеозапис. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. На виконання зазначеного положення відповідач не надав жодного доказу правомірності складання постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Згідно зі статтею 8 КУпАП відповідальності підлягають особи, які вчинили адміністративне правопорушення. Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. З боку відповідача не надійшло жодного заперечення, та доказів на те що інспектор, який прийняв постанову мав повноваження та підстави для винесення вказаної постанови, не надав заперечення щодо обставин, викладених у позові, у зв'язку з чим суд сприймає це як визнання позову. Таким чином суд вважає не доведеним з боку відповідача по справі наявність в діях позивача порушення будь яких Правил Дорожнього руху України, внаслідок чого суд приходить до висновку, що постанова АА2 № 218308 від 07 січня 2014 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню. Що стосується решти вимог позивача, про закриття провадження по справі, то вони задоволенню не підлягають, оскільки у відповідності до положень ч. 3 ст. 284 КУпАП право закрити провадження по справі покладено на орган ( посадову особу) яка виносить по справі про адміністративне правопорушення. Тобто в даному випадку це органи ДАІ, а ні суд. На підставі ст.ст.122 ч.2, 256, 283 КУоАП,

Результат розгляду: partial