Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

[PERSON] (надалі позивач) 18 грудня 2013 року звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора ДПС роти ДПС ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області Малого А.В. про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що 04 грудня 2013 року відповідачем було винесено постанову серія ПС1 № 307522, якою визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, про що і було складено постанову по справі про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. та складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП. З протоколом та постановою позивач не погодився, оскільки не вбачає своєї вини в тому, що 04 грудня 2013 року об 11 год. в м. Олександрія при проїзді регульованого перехрестя пр. Леніна та вул. Героїв Сталінграду він керуючи автомобілем ВАЗ 21093 д.н.з. [NUMBER], який належить йому, виїхав на перехрестя на сигнал світлофору, що дозволяє рух, зупинився за лінією світлофорного об'єкту, не закінчив маневр у наміченому напрямку, незалежно від сигналу світлофору на виїзді, чим порушив п. 16.8 ПДР. Вважає, що адміністративне стягнення накладене на нього незаконно. В судове зсідання позивач, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді не з"явився, в заяві, що надійшла до суду він на своїх вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини та просить суд задовольнити позов. Просить суд звільнити його від сплати судового збору, враховуючи матеріальне забезпечення, оскільки він не працює, отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач, отримавши копію ухвали про відкриття провадження у справі, в судове засідання не з'явився, письмових заяв та клопотань до суду від нього не надійшло. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 7, ч. 2 ст. 122, 247, 256, 283 КУпАП. Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і порядку встановленим законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Суд приймає до уваги, що постанова у справі про адміністративне правопорушення посадовою особою виноситься відповідно до вимог ст. 283 КУпАП. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, який є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи яка вчинила правопорушення, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки і відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами За змістом ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом. Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів. Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що за матеріалами справи дії відповідача щодо винесенню постанови про накладення на позивача штрафу в сумі 425 грн. за порушення ним п. 16.8 ПДР за постановою від 04 грудня 2013 року та щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення від 04 грудня 2013 року були правомірними. Суд приймає до уваги письмове пояснення позивача, що було викладене в протоколі про адміністративне правопорушення, який того дня особисто писав в присутності інспектора ДАІ, що він «ПДР порушив ненавмисно, щоб не створити аварійної ситуації. Прошу обмежитись мінімальним штрафом», що і зазначив в протоколі від 04 грудня 2013 року. Суд також приймає до уваги, що в постанові в справі про адміністративне правопорушення від 04 грудня 2013 року вказано, що копію постанови позивач отримав, та вказано, що було складено і протокол про адміністративне правопорушення. Cуд дійшов висновку, що порушення позивачем вимог п.16.8 ПДР 04 грудня 2013 року було явним, а тому за викладених обставин фактична вина водія доведена, тобто підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності були наявні, постанова не підлягає скасуванню, а провадження за протоколом не підлягає закриттю. Позицію позивача щодо оскарження постанови від 04 грудня 2013 року суд розцінює як спосіб уникнути адміністративної відповідальності. Суд також приймає до уваги, що позивачем своєчасно було направлено поштовою кореспонденцією адміністративний позов, оскільки строк для звернення до суду ним не був пропущений. Суд приймає до уваги скрутне матеріальне становище позивача та вважає можливим віднести судові витрати на рахунок держави. Враховуючи викладене та

Результат розгляду: denied