Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

[PERSON] звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держземагентства у м. Маріуполі Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення від 14.11.2013 № 2013/4517, визнання протиправною бездіяльності щодо відмови та невжиття заходів по виконанню постанови Донецького окружного адміністративного суд від 30.07.2013 та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013 у справі № 805/9625/13-а. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при ознайомленні з даними кадастрової карти України на офіційному веб-сайті Держземагенства України, позивачем були виявлені технічні помилки, а саме конфігурація сусідньої земельної ділянки [ADDRESS] не відповідає державному акту на право власності на дану земельну ділянку (ЯД №129895 від 30.01.2007 на ім'я [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 1412300000:02:009:0315). На підставі виявлених розбіжностей, позивач звернулась до відповідача. Листом Управління Держземагентства у м. Маріуполі Донецької області №2013/1711 від 14.05.2013 [PERSON] було відмовлено у виправленні даних Державного земельного кадастру. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 30.07.2013, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013 визнано протиправною відмову у вжитті заходів по виправленню помилок у Державному земельному кадастрі України на земельну ділянку [ADDRESS] не відповідає державному акту на право власності на дану земельну ділянку (ЯД №129895 від 30.01.2007 на ім'я [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 1412300000:02:009:0315), та зобов'язано Управління Держземагенства у місті Маріуполі Донецької області розглянути повідомлення [PERSON] про виявлення технічної помилки у Державному земельному кадастрі України у відповідності до вимог встановлених Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051. Однак, інформацію про розгляд повідомлення про виявлення технічної помилки у Державному земельному кадастрі України позивач не отримувала, тому звернулась до відповідача з заявою про виконання судових рішень та розгляд цього повідомлення. 24.12.2013 [PERSON] отримала відповідь відповідача № 2013/4517 від 14.11.2013 про відмову виконання судових рішень. Позивач вважає зазначене рішення відповідача незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а бездіяльність відповідача по виконанню судових рішень протиправною, оскільки вона порушує законні права та інтереси позивача, що передбачені Конституцією України та іншими нормами законодавства України. Позивач у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через відділ діловодства та документообігу суду надав письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначив, що судовими рішеннями не було зобов'язано Управління Держземагентства у м. Маріуполі Донецької області розглянути саме повідомлення [PERSON] про виправлення технічних помилок у Державному земельному кадастрі України від 11.04.2013. Вважає, що це є логічним та обґрунтованим, оскільки порядок виправлення помилок, надання повідомлення про виправлення помилок у Державному земельному кадастрі визначений ст. 37 Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI, та пунктами 138-161 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 «Про Порядок ведення Державного земельного кадастру». Управління Держземагентства у м. Маріуполі Донецької області повідомило [PERSON] листом від 14.11.2013 № 2013/4517 про необхідність звернення у порядку п. 139 Постанови КМУ «Про порядок ведення Державного земельного кадастру» для виконання судового рішення. Крім того, відповідачем не приймалися рішення про розгляд або відмову у розгляді звернення [PERSON] від 07.11.2013 в порядку, передбаченому Постановою КМУ № 1051 від 17.10.2012 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», а була надана відповідь на звернення громадянина в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян». Просив відмовити у задоволенні позову. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечувалося позивачем, що при ознайомленні у січні 2013 року з даними кадастрової карти України на офіційному веб-сайті Держземагенства України, [PERSON] були виявлені певні помилкові дані, а саме: конфігурація сусідньої земельної ділянки [ADDRESS] не відповідає державному акту на право власності на дану земельну ділянку (ЯД №129895 від 30.01.2007 на ім'я [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 1412300000:02:009:0315). 11.04.2013 [PERSON] направлено повідомлення про виявлення технічної помилки у Державному земельному кадастрі України. Листом Управління Держземагентства у м. Маріуполі Донецької області від 14.05.2013 № 2013/1711 повідомлено позивача про відсутність можливості внесення змін до Державного земельного кадастру України, оскільки такі зміни можуть здійснюватися виключно за заявою власника земельної ділянки. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 30.07.2013 №805/9625/13-а визнано протиправною відмову у вжитті заходів по виправленню помилок у Державному земельному кадастрі України на земельну ділянку [ADDRESS] відповідно до державного акту ЯД № 129895 від 30.01.2007 на ім'я [PERSON] (кадастровий номер земельної ділянки 1412300000:02:009:0315), оформлену листом від 14.05.2013 № 2013/1711, та зобов'язано Управління Держземагенства у місті Маріуполі Донецької області розглянути повідомлення [PERSON] про виявлення технічної помилки у Державному земельному кадастрі України у відповідності до вимог встановлених Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051. Ухвалою апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013 № 805/9625/13-а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30.07.2013 у справі №805/9625/13-а залишено без змін. Таким чином, постанова Донецького окружного адміністративного суду від 30.07.2013 у справі №805/9625/13-а набрала законної сили 19.09.2013. 07.11.2013 [PERSON] звернулась до відповідача із заявою, в якій просила виконати судове рішення по справі № 805/9625/13-а та розглянути повідомлення про виявлення технічної помилки у Державному земельному кадастрі України у відповідності до вимог, встановлених Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051. 14.11.2013 Управління Держземагентства у м. Маріуполі Донецької області на заяву від 07.11.2013 надало позивачеві відповідь за № 2013/4517, в якій повідомило, що для виконання рішення Донецького апеляційного адміністративного суду від 24.09.2013 необхідно на підставі п. 139 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 № 1051 звернутися до Управління Держземагантства у м. Маріуполі Донецької області. Пунктом 139 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 передбачено, що у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описки, друкарської, граматичної, арифметичної чи іншої помилки) заінтересована особа письмово повідомляє про це за формою згідно з додатком 29 територіальному органові Держземагентства у районі (місті) за місцезнаходженням земельної ділянки. У повідомленні викладається суть виявлених помилок. До повідомлення додаються документи, що містять зазначені у повідомленні технічні помилки, та документи, що підтверджують такі помилки і містять правильну редакцію відповідних відомостей. Повідомлення разом з доданими до нього документами подається заінтересованою особою особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення та повідомленням про вручення. Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Як встановлено ч. 4 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження». Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, зміст та суть спору, суд зазначає, що в межах спірних правовідносин мають місце правовідносини у сфері виконання судового рішення. Питання щодо зобов'язання Управління Держземагенства у місті Маріуполі Донецької області розглянути повідомлення [PERSON] про виявлення технічної помилки у Державному земельному кадастрі України у відповідності до вимог встановлених Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, вирішено постановою Донецького окружного адміністративного суду від 30.07.2013 у справі № 805/9625/13-а, тому не потребує додаткового судового захисту. Стосовно заявлених позовних вимог позивача про визнання незаконним та скасування рішення Управління Держземагентства у м. Маріуполі Донецької області №2013/4517 від 14.11.2013, суд зазначає наступне. В судовому засіданні судом встановлено, що позивач фактично не погоджується із листом Управління Держземагенства у м. Маріуполі Донецької області за вих. №2013/4517 від 14.11.2013 щодо невиконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 30.07.2013 у справі № 805/9625/13-а. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. За змістом цієї норми, предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, встановлені законом умови їх реалізації. Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Закріплення ч. 2 ст. 2 КАС України положення про можливість оскарження до адміністративних судів будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією та законами України встановлено інший порядок судового провадження, не означає спростування висновку про юридичне значення рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень як предмета судового оскарження, так само як не означає і нівелювання способу захисту порушених прав, свобод чи законних інтересів. Суд вважає, що зазначений лист відповідача не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, тому позовна вимога позивача про визнання недійсним та скасування рішення відповідача №2013/4517 від 14.11.2013 є необґрунтованою. За таких обставин, суд вважає, що доводи позовної заяви не ґрунтується на нормах матеріального права та спростовуються наявними у справі доказами. На підставі вищевикладеного та

Результат розгляду: denied