Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 вересня 2012 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про задоволення позовних вимог. Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до пенсійного фонду із заявою, в якій просив врахувати до загального стажу період роботи в приватній фірмі «Універсал-Сервіз» за період з 07.12.1996 року по 02.02.2002 року. Однак, відповідач відмовив в задоволенні вказаної заяви, що стало підставою для звернення позивача із даним адміністративним позовом до суду. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що по-перше, на центральному сервері системи персоніфікованого обліку відсутні дані щодо періоду роботи позивача в період з 07.12.1996 року по 02.02.2002 року, а по-друге, позивач особисто звернувся до пенсійного фонду із заявою, в якій просив не зараховувати даний стаж роботи. Колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. Так, відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, або ж, призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Відповідно до «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії трудової книжки, в останній наявний запис, який підтверджує стаж роботи позивача в період з 07.12.1996 року по 02.02.2002 року в приватній фірмі «Універсал-Сервіз». Записи в трудовій книжці за вказаний період завірені печаткою підприємства, та зазначені підстави внесення таких записів, а отже, колегія суддів приходить до висновку, що пенсійний фонд неправомірно відмовив позивач в зарахуванні до загального стажу період роботи в приватній фірмі «Універсал-Сервіз». Крім того, колегія суддів наголошує, що звернення із заявою до пенсійного фонду щодо зарахування або не зарахування певного періоду стажу роботи, є виключно правом тієї особи, яка звертається з такою заявою. Отже, висновок суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що позивач особисто звернувся до пенсійного фонду із заявою, в якій просив не зараховувати стаж роботи в приватній фірмі «Універсал-Сервіз», спростовується вищенаведеним. Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. За даними персоніфікованого обліку, страховий стаж обчислюється з 01.07.2000 року. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що стаж роботи позивача В період з 07.12.1996 року по 01.07.2000 року визначався згідно з вимогами Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відсутність відомостей про позивача в базі даних персоніфікованого обліку пояснюється тим, що вперше позивача було включено до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та присвоєно ідентифікаційний номер тільки 20.06.2002 року, що підтверджується довідкою про ідентифікаційний номер (а.с. 21). Отже, враховуючи вище наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові щодо відмови в зарахуванні до загального стажу період роботи в приватній фірмі «Універсал-Сервіз» за період з 07.12.1996 року по 02.02.2002 року є протиправним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства, а тому рішення суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального та процесуального права. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та порушено норми права, у зв'язку з чим, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду - скасувати.

Результат розгляду: granted