Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась [PERSON] (надалі - позивач) з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська (надалі - відповідач), в якій просить : - визнати протиправним бездіяльність начальника КЕВ м. Дніпропетровська Зубкова Григорія Семеновича, яка виразилась в не розгляді заяви позивача щодо приватизації його квартири та не прийнятті рішення про передачу у приватну власність квартири згідно процедури, передбаченої Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом МЖКХ №396 від 16.12.2009 р. - зобов'язати начальника КЕВ м. Дніпропетровська Зубкова Григорія Семеновича розглянути заяву про передачу в приватну власність квартири та прийняти рішення щодо приватизації цієї квартири згідно процедури, передбаченої Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом МЖКХ №396 від 16.12.2009 р. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2014 р. відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтування позову позивач зазначає, що вважає протиправною бездіяльність посадової особи Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська щодо не розгляду заяви та не прийнятя відповідного рішення про приватизацію квартири. Також, вважає, що у відповідача є всі підстави для передачі квартири в приватну власність та прийняття рішення щодо приватизації майна, тому заявляє вимоги щодо зобов'язання вчинити такі дії. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності у порядку письмового провадження, просив позов задовольнити. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності у порядку письмового провадження. Надав заперечення до позову, згідно якого посилається на п. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», де вказано, що не підлягають приватизації квартири розташовані на територіях закритих військових поселень. Враховуючи невизначеність питання щодо статусу військового містечка, просить відмовити в задоволенні адміністративного позову. Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в письмовому провадженні. Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Згідно Наказу Міністерства оборони України №93 від 09.08.2013 р. Гвардійська КЕЧ району розформована, а її правонаступником визначено КЕВ м. Дніпропетровська (а.с.15). Судом встановлено, що позивач надав до Гвардійської КЕЧ району заяву від 04.06.2013р. вх. № 618 про передачу в приватну власність квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9), яку він займав спільно з членами родини на підставі ордеру №215 від 01 жовтня 1998 року (а.с.10). У відповідь на дану заяву листом від 11.06.2013 р. №1319 відповідач повідомив, що з приводу даного питання в Черкаському гарнізоні в період з 14 по 16 травня 3013 р. працювала комісія з Міністерства оборони України. На даний час підготовлені пропозиції Міністру оборони України щодо визначення статусу військових містечок. Очікується прийняття рішення Міністром оборони, про що буде додаткового повідомлено позивачу (а.с. 14). На час подання адміністративного позову рішення по даній заяві не прийнято. Згідно із ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Правовий режим власності визначається виключно законами (п. 7 ч. 1 ст. 92 Конституції України). Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду», який прийнято 19.06.1992 р. за №2482-XXII (надалі - Закон України №2482-XXII). Закон України №2482-XXII передбачає порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом на законних підставах, з обмеженням на приватизацію, визначеним п. 2 ст. 2 цього Закону. В абзаці другому преамбули Закону України №2482-XXII зазначено, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. До об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму (ч. 1 ст. 2 Закону України №2482-XXII). Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» визначено, що військове майно - це державне майно, а тому житловий фонд у військовому містечку підпадає під дію Закону України №2482-XXII. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України №2482-XXII приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Стаття 3 Закону України №2482-XXII визначає спосіб приватизації, згідно до якої приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Організація проведення приватизації та оформлення права власності встановленні статтею 8 Закону України №2482-XXII. Чатиною 3 ст. 8 зазначеного Закону встановлено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно п. 2 ст. 2 Закону України №2482-XXII не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень. Отже, суд звертає увагу, що предметом даного адміністративного позову є встановлення обставин, пов'язаних з приватизацією об'єкта нерухомого майна, а саме визначення статусу військового поселення, де ця нерухомість знаходиться - відкритого або закритого. Судом встановлено, що в законодавстві України відсутнє визначення «закрите військове містечко», тому суд

Результат розгляду: partial