Рішення адміністративного суду від 2014-01-09 00:00:00+02

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася [PERSON] (далі-позивач, [PERSON]) з адміністративним позовом до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції (далі - відповідач, Відділ ДРАЦС Монастириського РУЮ) про зобов'язання відповідача внести зміни до наступних актових записів: - актовий запис про народження батька позивача [PERSON] №226 від 17.11.1967 року, складений Монастириським р/б РАЦС Тернопільської області, а саме: доповнивши його графою національність дитини [PERSON], зазначивши в ній "поляк"; - актовий запис про народження [PERSON] №13 від 31 травня 1966 року, складений Завадівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, а саме: змінивши графу національність батька позивача [PERSON], з "українець" на "поляк"; - актовий запис про шлюб [PERSON] та [PERSON] №21 від 27 квітня 1985 року, складений Відділом ДРАЦС Монастириського РУЮ Тернопільської області, а саме: змінити в графі національність нареченої [PERSON], з "українка" на "полька". До відкриття провадження у справі позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, а саме - в частині вимог про зобов'язання відповідача внести доповнення в актовий запис про народження батька позивача [PERSON] №226 від 17.11.1967 року, складений Монастириським р/б РАЦС Тернопільської області, шляхом доповнення його графою національність дитини [PERSON], зазначивши в ній "поляк". В судовому засіданні, позивач, зменшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позиція Відділу ДРАЦС Монастириського РУЮ обґрунтована у висновку від 09.08.2013 року. З огляду на вжиття судом всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення належним чином сторін про наявність судової справи з їх участю та можливість реалізації ними права захисту у судовому порядку їх прав та інтересів, а також враховуючи відповідну заяву, яка надійшла з боку відповідача, - суд, у відповідності до положень статі 128 Кодексу адміністративного судочинства України, визнав за доцільне проводити розгляд справи за відсутності відповідача, за наявними в ній доказами. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Позивач - [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]), народилася [INFO] року в с. Коржова, Монастириського району Тернопільської області, про що Завадівською сільською радою Монастириського району було складено актовий запис про народження №13 від 31 травня 1966 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а.с. 10). Згідно даного витягу батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] по національності - українці. З наявної у матеріалах справи копії повторного свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 09.09.2013 року та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 23.10.2013 року видно, що 27.04.1985 року позивач - [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) перебуває у шлюбі з [PERSON]. Також з наявних матеріалів справи, зокрема, копії свідоцтва про народження батька позивачки, [PERSON] (який народився [INFO] року в с.Коржова, Монастириського району Тернопільської області) серії [NUMBER] від 17.11.1967 року, а також - з висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану від 09.08.2013 року, видно, що в поновленому актовому записі №226 від 17.11.1967 року, складеному відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції на батька позивача, у графі про національність матері дитини [PERSON] - вказано її національність як "українка", а національність батька дитини - [PERSON] - вказана - "поляк". Окрім того, наявною в матеріалах справи копією виписки Завадівської сільської ради Монастирисьского району Тернопільської області про склад сім'ї - підтверджується те, що [PERSON] за національністю був поляком. В судовому засіданні позивач пояснила, що хоча її батько [PERSON] вважав себе поляком, як і його батько [PERSON], але з заявами про внесення виправлення його національності з "українець" на "поляк" у складені відносно нього актові записи та актовий запис про її (позивачки) народження, - він не звертався по тій причині, що з приходом радянської влади, він, які і його батько, боявся можливого переслідування і насильного вивезення з території України. Незважаючи на таку небезпеку, її батько продовжував до кінця свого життя дотримувався польських традицій і вважав себе по національності поляком. Судом також встановлено, що позивач - [PERSON] звернулась до Відділу ДРАЦС Монастириського РУЮ із заявою, в якій порушувала питання про внесення змін до актового запису про свій шлюб, складений 27 квітня 1985 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції (а саме шляхом зміни у графі, що містить дату народження нареченої, дату народження з 16.05.1966 року на 18.05.1966 року), та до актового запису №13 від 31 травня 1966 року, складеного Завадівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області на [PERSON] - шляхом зміни у графі, що містить національність батька [PERSON] національність її батька з "українець" на "поляк". Відповідно до висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану, складеного начальником Відділу ДРАЦС від 09.08.2013 року, заяву [PERSON] задоволено в частині внесення змін до актового запису про шлюб №21 від 27.04.1985 року [PERSON] та [PERSON], а саме: у графі, що містить дату народження нареченої, - змінено дату народження: з 16.05.1966 року на 18.05.1966 року. В частині внесення змін до актового запису №13 від 31 травня 1966 року, складеного Завадівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області на [PERSON] у графі, що містить національність батька дитини [PERSON] шляхом зміни національності батька з "українець" на "поляк" - відмовлено за відсутності підтверджуючих документів. Вподальшому, не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернулась до суду із даним позовом за захистом своїх прав. Перевіривши матеріали справи, розглянувши доводи, викладені в позові, розглянувши надану відповідачем заяву, надавши їм належну правову оцінку, проаналізувавши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, - з огляду на наступне. Згідно з положеннями статті 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відповідно до частини 2 статті 300 Цивільного кодексу України - фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято Закон України "Про національні меншини в Україні". Згідно з положеннями статей 1, 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" - Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Статтею 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" передбачено, що громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність. Примус громадян хоч би в якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. У Постанові Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року "Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" зазначено, що при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено то такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів. Відповідно до положень статті 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата у шлюбі, походить від батьків, які є подружжям. Як вже було зазначено вище, в свідоцтві про народження [PERSON] (батька позивачки) №226 від 17.11.1967 року, складеному Завадівською сільською радою Монастириського району, національність батька [PERSON] (діда позивачки) значиться - "поляк". Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] - дід позивачки, за національністю - був поляком. Тобто, з метою відновлення етнічного походження свого роду та можливості використання своїх прав, передбачених Конституцією та законами України, позивач бажає шляхом внесення змін до відповідного актового запису, - складеного відносно неї безпосередньо, - відновити своє право на відновлення національності своїх предків (польської національності) та етнічного походження свого роду, як це передбачено Законом України "Про національні меншини". Враховуючи ту обставину, що єдиним документом на даний час, за яким вподальшому може бути визначена національність особи (позивача), є актовий запис про її народження, - суд приходить до висновку про те, що певні відомості, внесені відносно неї до відповідного актового запису (про народження, складеного Завадівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області №13 від 31 травня 1966 року на [PERSON]), можуть бути змінені за заявою такої особи, оскільки невнесення відповідних змін у такий актовий запис позбавлятиме особу - позивача, [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]), права на вільний вибір та відновлення її етнічного походження (роду) та можливості використання конституційно закріплених прав, і вподальшому може стати перешкодою у їх здійсненні та реалізації. Відповідно до статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" - державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та пункту 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793 (надалі Правила №96/5) - відмова державних органів реєстрації актів цивільного стану про внесення змін до актових записів цивільного стану може бути оскаржена в судовому порядку. Згідно п.п.2.16.7 вищезазначених Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793 - на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. З огляду на вищезазначені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що наявність безпосередньої відмови Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського РУЮ в Тернопільській області у внесені змін до актових записів цивільного стану - не перешкоджає позивачу в реалізації її права на звернення до суду. В той же час, за наявності наданої у встановленому законом порядку відмови у внесенні змін до відповідних актових записів, та у разі звернення особи до суду за захистом (відновленням) наданих їй законом прав, - саме суд під час розгляду конкретних правовідносин на підставі встановлених ним обставин, із відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм, - може встановити наявність у конкретної особи відповідного права, та у випадку необхідності - сприяти у реалізації такого права у встановленому законом порядку, зобов'язуючи при цьому вподальшому суб'єктів владних повноважень вчинити залежні від них дії, спрямовані на юридичне закріплення таких прав. Відтак, таке покладення на суб'єктів владних повноважень обов'язку вчинити певні дії на підставі судового рішення, постановленого за результатами розгляду відповідної справи (у разі задоволення позову), - не буде по своїй суті і втручанням в дискреційні повноваження відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану, який, в силу положень чинного законодавства, при вирішенні питання про можливість внесення змін до актів цивільного стану - обмежений у можливості застосування необов'язкової для нього правової норми, та на відміну від суду, позбавлений можливості самостійно встановити наявність додаткових обставин, які можуть покладені в основу судового рішення, на підставі якого відносно конкретних осіб і можуть бути внесені відповідні зміни до актів цивільного стану. Таким чином, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача внести зміни в актовий запис про народження [PERSON] №13 від 31 травня 1966 року, складений Завадівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, шляхом зміни у відповідній графі національності її батька [PERSON] - з "українець" на "поляк", - підлягають задоволенню з метою забезпечення реалізації прав позивача, на підставі статті 9 Закону та підпункту 2.16.7 Правил (без оцінки та без постановлення рішення відносно правомірності наданої позивачу відмови у внесенні змін до відповідного акту цивільного стану). Разом з тим, що стосується позовних вимог [PERSON] про внесення змін в актовий запис №21 про шлюб, укладений нею з [PERSON], складений 27 квітня 1985 року Відділом ДРАЦС Монастириського РУЮ Тернопільської області, шляхом зміни в графі національності нареченої [PERSON] з "українка" на "полька", - то суд приходить до переконання, що вказані вимоги - не можуть бути задоволені у ході розгляду даної справи, оскільки будь-які належні та допустимі доказів, які б свідчили про те, що позивач зверталась із відповідною заявою до відділу державної реєстрації актів цивільного стану щодо внесення змін до такого актового запису та подавала при цьому передбачені законом документи, і що у задоволенні такої заяви їй відповідач відмовив шляхом оформлення відповідного висновку - відсутні. Відтак, враховуючи подане позивачем зменшення позовних вимог, виходячи із меж заявлених вимог з урахуванням їх зменшення, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази, які мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, в їх сукупності, - суд дійшов висновку, що позивач має право на збереження етнічного походження свого роду, своєї національної самобутності та відновлення національності шляхом внесення відповідних змін у актовий запис про її народження та зміни у відповідній графі національності її батька, при цьому в решті позовних вимог - слід відмовити.

Результат розгляду: partial