Рішення адміністративного суду від 2014-03-25 00:00:00+02

13.01.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до УДАІ УМВС України в АР Крим про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 053371 від 03.01.2014 р. З адміністративного позову вбачається, що 03.01.2014 р. відносно [PERSON] інспектором ДПС було складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він начебто рухався по а/д Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта в межах дії дорожніх знаків, що обмежують швидкість, з перевищенням швидкості - 67 км/год. 03.01.2014 р. також було винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., з чим він не погоджується, оскільки обставини, викладені в протоколі та в постанові, не відповідають дійсності, правил дорожнього руху він не порушував. Позивач [PERSON], відповідно до заяви просив про розгляд справи без його участі, підтримавши вимоги. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом належним чином. Від Ялтинського міського відділу Головного управління МВС України в Автономній Республіці Крим надійшли письмові заперечення проти позову. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 03.01.2014 р. [PERSON], рухаючись на автомобілі Skoda Yeti, д/н [NUMBER], по а/д Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта 728 км. + 300 м., в зоні дії дорожніх знаків 3.29 «обмеження максимальної швидкості руху 40 км/год» та 1.33 «діти», допустив перевищення швидкості, оскільки їхав зі швидкістю 67 км/год (перевищив дозволену швидкість на 27 км/год). Швидкість вимірювалась пристроєм «Візир». Його було зупинено інспектором ДПС та складено Протокол про адміністративне правопорушення, а також винесено щодо нього Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме через перевищення дозволеної швидкості руху більше ніж на двадцять кілометрів на годину. Згідно ч.1 ст.122 КУпАП України передбачено відповідальність та стягнення за перевищення дозволеної швидкості руху більше як на двадцять кілометрів на годину .... Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які матеріали і фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. У відповідності до статті 280 наведеного Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Згідно положень частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Як визначає ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Згідно з абзацом третім пункту двадцять першого статті 11 Закону України «Про міліцію» міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право використовувати передбачені нормативно-правовими актами технічні засоби, в тому числі засоби фото- і відеоспостереження, для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. За правилами підпункту 19.2 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.03.2009 N 111 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2009 за N 576/16592, забороняється застосування технічних засобів та приладів, які не сертифіковані в Україні, та які не пройшли метрологічної повірки або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого минув, а також передавати такі прилади для користування безпосередньо на маршруті патрулювання без здійснення контролю командиром підрозділу результатів роботи приладу за зміну. Як вбачається з наданих відповідачем документів, повірка приладу "Візир", використаного для вимірювання швидкості руху автомобіля позивача, дійсна до 23.01.2014 р., отже цей прилад було застосовано правомірно. Як вбачається з позову, транспортний засіб позивача рухався зі швидкістю 37 км/год, а фіксація швидкості була проведена відносно іншого автомобіля, через щільний транспортний рух. Однак вказані доводи спростовуються доказами, наявними в запереченнях відповідача, долучених до матеріалів справи, а саме - матеріалами фотозйомки, в зв`язку з чим не можуть бути прийняті судом до уваги. Таким чином судом встановлено правомірність дій відповідача та безпідставність позовних вимог. На підставі ст.ст. 122, 222, 247, 255, 287 - 289 КУпАП, ст.ст. 9 -11, 71, 158 -163 КАС України, суд -

Результат розгляду: denied