Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

25 травня 2010 року Приватне підприємство «Аграрія» (далі - ПП «Аграрія») звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Кременецької міжрайонної державної податкової інспекції Тернопільської області про скасування податкових повідомлень-рішень від 30 квітня 2010 року № 0000191600/1 про визначення ПП «Аграрія» податку на додану вартість в сумі 223693,80 грн., а також № 0000291600/1 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій на суму 40671,60 грн.. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 червня 2010 року у задоволенні позову ПП «Аграрія» відмовлено повністю. Не погоджуючись з ухваленим по справі рішенням, ПП «Аграрія» подало апеляційну скаргу на постанову суду, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначив, що висновок податкового органу за наслідками перевірки про порушення позивачем Закону України «Про податок на додану вартість» є неправомірним, оскільки при перевірці податковий орган не врахував коригування сум податкового кредиту у відповідності до Порядку відображення коригування податкового кредиту, затвердженого наказом ДПА України від 30 травня 1997 року №166 «Про затвердження форми податкової декларації та порядку її заповнення та подання». Податковий кредит на основні засоби, що вказано у декларації з податку на додану вартість за січень 2010 року було підтверджено в повному обсязі податковими накладними № 110701 від 11 липня 2008 року та № 140805 від 14 серпня 2008 року. Технічна помилка, допущена в декларації при наявності підтверджуючих первинних документів не може бути підставою для виключення зазначених сум з податкового кредиту, оскільки заниження зобов'язання з податку на додану вартість не було. У зв'язку з реорганізацією Львівським апеляційним адміністративним судом було здійснено заміну відповідача на Кременецьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Тернопільській області. У судовому засідання представник апелянта Крицький Р.Г. підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи та прийняв незаконне рішення. Факт правомірності дій ПП «Аграрія» підтверджується актом перевірки, проведеною Кременецькою міжрайонною державною податковою інспекцією Тернопільської області від 20 грудня 2010 року № 1644/2300/32707939, де зазначено, що правильність відображення проведення коригування в деклараціях з податку на додану вартість за січень 2010 року підтверджується первинними документами. У судовому засіданні представник відповідача Мельник Г.С. заперечила щодо задоволення апеляційної скарги та пояснила, що суд першої інстанції дав належну оцінку встановленим у справі фактам та правильно застосував чинне законодавство при вирішенні спору, тому просила оскаржувану постанову про відмову в позові залишити без змін. Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Шумським відділенням Кременецької міжрайонної державної податкової інспекції була проведена невиїзна документальна перевірка податкових декларацій ПП «Аграрія» з податку на додану вартість за січень 2010 року, за результатами якої складений акт від 22 березня 2010 року № 000018/1600/32807939. Згідно цього акту перевіркою встановлено, що ПП «Аграрія» є суб'єктом спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість та за січень 2010 року до Шумського відділення було подано дві податкові декларації: декларацію з ПДВ (скорочену), за якою здійснюються розрахунки відповідно до ст. 8-1 Закону України «Про податок на додану вартість», та декларацію з ПДВ (загальну) за операціями з поставки іншої продукції, за якою позитивне значення ПДВ перераховується до бюджету. ПП «Аграрія» в розділі ІІ «Податковий кредит» в графі 16.4 «Коригування податкового кредиту, інші випадки» відобразило збільшення податкового кредиту на суму ПДВ 353156 грн. за рахунок податкової накладної № 110701 від 11 липня 2008 року, виписаної ТОВ «Компанія Лан», по якій придбано комбайн зернозбиральний, причіп і жатку для збирання ріпаку. Податковий орган встановив різницю між сумою ПДВ, відображеною в наданій податковій накладній № 110701 від 11 липня 2008 року та відображеною при коригуванні збільшення податкового кредиту в сумі 203374,48 грн. й дійшов висновку про порушення ПП «Аграрія» п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено суму ПДВ до сплати в бюджет на 203358 грн.. 30 квітня 2010 року Кременецькою міжрайонною ДПІ були прийняті податкове повідомлення-рішення № 0000191600/1 про визначення ПП «Аграрія» податку на додану вартість в сумі 223693,80 грн, а також № 0000291600/1 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санцій на суму 40671,60 грн.. Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції про законність цих повідомлень-рішень з таких підстав. Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України від 21.12.2000 № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин) податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені. Форма уточнюючих розрахунків визначається у порядку, встановленому для податкових декларацій. Таким чином, законом передбачені два альтернативні механізми виправлення помилок, самостійно виявлених платником податків у податкових деклараціях за попередні податкові періоди: або шляхом подання уточнюючого розрахунку або шляхом зазначення уточнених показників у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені, з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону. Відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5. ст. 7 Закону № 168/97 «Про податок на додану вартість» датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг). Згідно пп. 7.4.5 п.7.4 вказаної статті, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). Підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 вказаного Закону, податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Як вбачається з матеріалів справи, ПП «Аграрія» придбала у ТОВ «Компанія Лан» основні засоби: комбайн зернозбиральний, причіп до комбайна та жатку для збирання ріпаку. Позивачем було отримано податкові накладні від ТОВ «Компанія ЛАН» № 110701 на загальну суму 898689,10 грн. (в тому числі ПДВ 149781,52 грн.) та № 140805 на загальну суму 3591700 грн. (в тому числі ПДВ 599116,67 грн.), які належним чином оформлені та зареєстровані в Реєстрі отриманих та виданих податкових накладних . Отримання товару підтверджено видатковою накладною № 2509-01 від 25 вересня 2008 року на загальну суму 4493389,10 грн. ( в тому числі ПДВ 748898,18 грн.). У лютому 2010 року позивачем було надано Кременецькій МДПІ у Тернопільській області декларації з податку на додану вартість за січень 2010 року (№ 1793 - загальна та № 1791 - спеціальна), в яких зазначено уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок у декларації за попередній період, а саме за серпень 2009 року. Заповнюючи декларації, позивач виключив з об'єму податкового кредиту, відображеного у спеціальній декларації за серпень 2009 року, суму ПДВ в розмірі 353156 грн. за податковими накладними, отриманими від ТОВ «Компанія Лан» і ця сума була зазначена в загальній декларації та включена до загальної декларації. Фактично в декларації за січень 2010 року позивач зазначив дані згідно однієї податкової накладної від 11 липня 2008 року № 110701, в той час як господарська операція між ПП «Аграрія» та ТОВ «Компанія ЛАН» в частині придбання основних фондів підтверджується двома податковими накладними: № 110701 від 11 липня 2008 року та № 140805 від 14 серпня 2008 року та видатковою накладною № 2509-01 від 25 вересня 2009 року. Допущена помилка при зазначенні в декларації з податку на додану вартість (в додатку) при зазначенні податкових накладних, при підтвердженні первинними документами факту здійснення оплати та реальності господарської операції не дає підстав для виключення зазначеної підприємством суми податку на додану вартість з податкового кредиту. Висновок податкового органу про порушення позивачем п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет, на 203358 грн. спростовується висновками, викладеними в акті перевірки Кременецької міжрайонної державної податкової інспекції № 1644/2300/32807939 від 20 грудня 2010 року «Про результати планової виїзної перевірки ПП «Аграрія» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1 липня 2009 року по 30 червня 2010 року», на сторінці 11 якого зазначено, що правильність відображення проведення коригування в деклараціях з податку на додану вартість за січень 2010 року підтверджується первинними документами, які досліджені під час перевірки. При проведенні цієї планової перевірки та дослідженні всіх первинних документів по операціях з ТОВ «Компанія Лан» вищевказаних порушень не встановлено. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем виправлено помилки у показниках раніше поданих податкових декларацій та відповідно до приписів законодавства надано всі підтверджуючі первинні документи. На підставі вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку про протиправність оскаржуваних податковий повідомлень-рішень про донарахування позивачу податку на додану вартість, а тому позовні вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень Кременецької міжрайонної державної податкової інспекції Тернопільської області від 30 квітня 2010 року № 0000191600/1 та № 0000291600/1 є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 159 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 та 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та приймає нову, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. На підставі викладеного та приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, апеляційну скаргу слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, прийнявши нову про задоволення позову в повному обсязі.

Результат розгляду: granted