Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

Позивач, Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі робочого органу Харківського міського центру зайнятості, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до [PERSON] в якому просив суд стягнути в примусовому порядку з [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], адреса: [ADDRESS]) вартість матеріального забезпечення у сумі 3003 ,44 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 24.10.2013 р. [PERSON] звернулась за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де була зареєстрована як шукаюча роботу з відкриттям персональної картки [NUMBER]. Згідно поданої заяви, відповідачу наданий статус безробітної та призначена допомога по безробіттю. При проведенні звірки центра зайнятості було встановлено, що допомога по безробіттю була отримана відповідачем неправомірно, оскільки, [PERSON] під час перебування на обліку в центрі зайнятості не повідомила , що вона зареєстрована як суб"єкт підприємницької діяльності . Таким чином, [PERSON] під час перебування на обліку у центрі зайнятості як безробітна належала до категорії зайнятого населення, чим порушила Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття " та "Про зайнятість населення". [PERSON] було направлено лист - претензію про необхідність повернення допомоги по безробіттю в розмірі 3003,44 грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачем не сплачена. Представник Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості - в судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання прибула, просила відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення представника позивача та пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття покладаються на органи державної служби зайнятості, які мають право діяти від імені Фонду. Статтею 16 вищевказаного Закону передбачено, що кошти Фонду використовуються на виплату забезпечення та надання соціальних послуг, передбачених цим Законом. Харківський обласний центр зайнятості є робочим органом виконавчої дирекції Фонду. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] 16.11.2004 р. звернулась до Дзержинського РЦЗ з письмовою заявою, в якій просила до вирішення питання про працевлаштування надати їй статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України "Про зайнятість населення" та загальнообов"язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" . Наказом від 16.11.2004 року [PERSON] надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю відповідно до Законів України "Про зайнятість населення" та загальнообов"язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Згідно розрахунку Первомайського міськрайонного центру зайнятості період виплати допомоги з 19.11.2004 року по 13.11.2005 року загальна сума виплачених коштів склала 3003,44 грн. Наказом від 24.11.2005 року № НТ051124 [PERSON] знято з обліку та припинено виплату допомоги по безробіттю у зв"язку з поданням безробітною письмової заяви про відмову від послуг СЗ відповідно до п.20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних. Вподальшому, 24.10.2013 року [PERSON] звернулась до Харківського міського центру зайнятості з метою працевлаштування. Під час прийому спеціалістом був виявлений факт, що [PERSON] з 29.11.2002 року зареєстрована як приватний підприємець та рекомендовано надати документи про скасування підприємницької діяльності. Крім того, спеціалістом було з"ясовано, що [PERSON] перебувала на обліку в Дзержинському РЦЗ , як безробітна з 16.11.2004 року по 22.11.2005 року. Згідно п.2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до вимог Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - центри зайнятості), у разі, коли: подані застрахованою особою документи дають їй право на одержання допомоги по безробіттю відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Рішення щодо проведення перевірки приймається керівником відповідного центру зайнятості. Як встановлено з акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" №145 від 06.12.2013 року при обміні інформацією з Державною податковою адміністрацією було встановлено, що [PERSON] з 29.11.2002 року зареєстрована як приватний підприємець. Згідно наявного у матеріалах справи Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців , судом встановлено, що [PERSON] була зареєстрована 29.11.2002 у якості фізичної особи-підприємця. Матеріалами справи підтверджено, що запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, за власним рішенням [PERSON], був внесений до державного реєстру 02.12.2013 року №24800060003000578. Відповідно до п. б ч. 3 ст. 1 вказаного Закону України в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство". Згідно ст. 2 Закону України "Про зайнятість населення" безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Зокрема , Фізична особа - підприємець не може бути визнана безробітним, оскільки відповідно до п. б ч. 3 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" віднесена до категорії зайнятого населення. Таким чином, [PERSON] в порушення ч. 2, 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття" під час призначення та отримання допомоги по безробіттю, своєчасно не повідомила Харківський міський центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати вказаної допомоги, а саме про те, що вона є являється суб'єктом підприємницької діяльності у зв'язку з чим не може бути визнана як безробітна. Відповідно до абз.1 ч.3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Пунктом 6 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності передбачено, що у разі встановлення центрами зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених з дня призначення виплат повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку, а саме рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. На підставі виявлених порушень з боку [PERSON], директором Харківського міського центру зайнятості винесено наказ про повернення коштів № 1291 від 06.12.2013 р., в якому передбачено вжиття заходів по поверненню коштів у сумі 3003,44 грн., виплачених [PERSON], як матеріальне забезпечення на випадок безробіття за період з 19.11.2004 р. по 13.11.2005 р. В подальшому Харківським міським центром зайнятості [PERSON], направлено лист - претензію № 20674-22/13 від 06.12.2013 р., з попередженням, що у разі неповернення коштів у встановлений строк, питання щодо їх стягнення буде вирішуватися у судовому порядку відповідно до чинного законодавства. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем вчинено дії щодо встановлення обставин, які впливають на порядок виплати матеріальної допомоги по безробіттю, прийнято рішення в межах повноважень та відповідно до встановленого порядку та з визначених законом підстав про повернення допомоги по безробіттю, яке надіслано відповідачу. На момент розгляду справи сума отриманої допомоги по безробіттю відповідачем не повернута. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а відповідач належними доказами не довів факту повернення суми отриманої допомоги по безробіттю, суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, через що позов підлягає задоволенню. Відповідно ч.4 ст.94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted