Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

[PERSON] звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати неправомірною бездіяльність Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області щодо не нарахування та не виплати індексації грошових доходів населення за період з 2008 року по червень 2013 року та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити вказану індексацію в сумі 12 556,78 грн. В обґрунтування позову зазначено, що з 01.07.1997 року по 04.07.2013 року вона працювала на посаді старшого держподатревізор-інспектора відділу податкових розслідувань та дослідчої роботи Первомайської ОДПІ та за власним бажанням припинила трудові правовідносини з відповідачем. В порушення вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян (затвердженого постановою КМУ від 07.05.1998 року № 663 за період служби з 2008 року по березень 2012 року включно, їй не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошових доходів і на момент звільнення з нею проведено не повний розрахунок. За проведеним нею розрахунком сума проіндексованих доходів, яку належить їй виплатити, становить зазначену в позові суму. Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2013 року позов задоволено частково. Суд визнав неправомірною бездіяльність Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції щодо нарахування та невиплати [PERSON] індексації грошових доходів населення за період з 2008 року по червень 2013 року та зобов'язав відповідача виплатити [PERSON] суму індексації заробітної плати в розмірі 177 грн. 60 коп. В задоволенні іншої частини позову суд відмовив. В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції у справі з'ясовано, що наказом №11-о від 04.07.2013 року позивачку [PERSON] звільнено з посади старшого держподатревізор-інспектора відділу податкових розслідувань та дослідчої роботи Первомайської ОДПІ за власним бажанням на підставі п. 1 ст.38 КЗпПУкраїни. На момент звільнення відповідачем не проведено індексацію грошових доходів [PERSON], виплачених останній за період роботи з травня 2008 року. Вирішуючи спір по суті та частково задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи позивачки щодо бездіяльності відповідача стосовно нарахування та невиплати індексації грошових доходів за період з 2008 року по червень 2013 року, проте зазначив, що у спірному періоді тричі мало місце підвищення заробітної плати, отже позивачкою при проведенні розрахунку помилково взято за базовий місяць лютий 2008 року, в той час як базовими є лютий 2008 року, лютий 2009 року та лютий 2012 року. З урахуванням наведених міркувань суд першої інстанції взяв за основу розрахунок відповідача та стягнув з останнього обраховану ним суму в розмірі 177,60 грн. Однак такий висновок суду першої інстанції є, на думку колегії суддів, помилковим, з огляду на наступне. Відповідно до статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). Згідно статті 4 вказаного Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів грошових доходів населення. Перегляд зазначених у частині першій цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. З метою реалізації вказаного Закону Кабінетом Міністрів України постановою від 17.03.2003 №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок). Згідно пункту 1-1 Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін обчислюється Держкомстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту. Приклад обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації наведено у додатку №1. Пунктом 2 Порядку передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, у тому числі оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер. Пунктом 4 Порядку визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці (грошове забезпечення) індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Приклад обчислення суми індексації грошових доходів громадян наведений у додатку №2 Порядку. У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства. Відповідно до пункту 5 Порядку у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. У разі коли грошовий дохід з урахуванням суми підвищення менше суми грошового доходу з урахуванням індексації до його підвищення, у базовому місяці сума загального доходу визначається з таким розрахунком, щоб сума грошового доходу з урахуванням індексації не перевищувала загального доходу до його підвищення. Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів наведено в додатку 4 до цього Порядку. Отже, для проведення подальшої індексації з наступного за базовим місяця здійснюється нове обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком до перевищення порогу індексації. При цьому сума підвищення доходу має перевищувати суму індексації, що має нараховуватись у місяці зростання доходу. Таким чином, базовим місяцем на підставі абзацу 3 частини 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення та Додатку №4 Порядку слід розуміти місяць, в якому сума збільшення грошового доходу, який підлягає індексації, більше чим сума індексації, яка повинна бути нарахована в місяці збільшення грошового доходу. На підставі статей 4, 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" місяць ні при яких обставинах не може бути базовим, якщо величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, встановлений в розмірі 101 відсотка. В одночас слід зазначити, що в місяцях, коли величина приросту індексу споживчих цін не подолала поріг індексації, сума індексації грошових доходів залишається фіксованою. При цьому при підвищенні грошового доходу позивача необхідно керуватись нормами статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та зразком нарахування індексу споживчих цін для проведення індексації приведеному у Додатку №1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Як вбачається з матеріалів справи, з 01.02.2008 року позивачці збільшено розмір посадового окладу, що, відповідно, призвело до збільшення розміру надбавки за високі досягнення у праці. У зв'язку з цим базовим місяцем для нарахування індексації є лютий 2008 року. Відповідачем при обчисленні суми індексації заробітної плати позивачки за спірний період не було враховано положень п.5 Порядку, яким передбачено, що у разі якщо сума збільшення грошових доходів є меншою суми індексації, нарахованої відповідно до Порядку, подальша індексація провадиться на визначений згідно даному Порядку індекс. Отже, наведений відповідачем розрахунок індексації заробітної плати [PERSON] в розмірі 177,60 грн. не можна визнати законним у розумінні п.5 Порядку, який дає підстави вважати ці місяці базовими при обчисленні індексу споживчих цін для проведення індексації. Колегія суддів зазначає, що доводи відповідача щодо подальшої зміни розміру заробітної плати [PERSON] у лютому 2009 року та у лютому 2012 року, що, в свою чергу призвело до зміни базового періоду для обчислення індексації, з якими погодився суд першої інстанції, є необгрунтованими, адже в результаті такої зміни сума підвищення заробітної плати не перевищила суму нарахованої індексації, тому період підвищення не може вважатися базовим періодом, а відтак, розмір індексації не зменшується. Отже, базовим місяцем при проведенні індексації заробітної плати [PERSON] за період з лютого 2008 року по червень 2013 року є лютий 2008 року, тому відповідачем не вірно визначена величина приросту індексу споживчих цін, що в свою чергу вплинуло на розмір індексації грошових доходів позивачки, яка обчислена відповідачем не вірно. Таким чином, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації і суми індексу грошових доходів населення (заробітної плати) позивачці за травень 2008 року -червень 2013 року відповідач зобов'язаний проводити відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ №1078 від 17.07.2003 р., згідно з Додатком №2 цього Порядку, з наростаючим підсумком з наступного місяця за базовим, з урахуванням того, що місяці лютий 2009 року та лютий 2012 року не є базовими. Таким чином, з урахуванням вищенаведених положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від17 липня 2003 року № 1078, індексації підлягали грошові доходи позивачки у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Згідно проведенного колегією суддів розрахунку на підставі наявних в матеріалах справи відомостей щодо розміру заробітної плати [PERSON], за спірний період розмір індексації заробітної плати позивачки становить 13 427,04 грн. Разом з цим, статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, тобто пропущеним є строк, який перевищує шість місяців назад від дати звернення до суду (27 серпня 2013 року). Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, доводів позивачки, наведених в позовній заяві, [PERSON] щомісяця отримувала витяги з картки особового рахунку і їй була відома та обставина, що її заробітна плата індексується не в повному обсязі або не індексується взагалі. Таким чином колегія суддів не вбачає підстав для поновлення строку звернення до суду щодо стягнення сумм індексації грошових доходів [PERSON] за період з травня 2008 року по січень 2013 року включно, тому позовні вимоги в цій частині підлягають залишенню без розгляду. Отже, задоволенню підлягають позовні вимоги позивача, починаючи з 27 лютого 2013 року, розмір індексації грошових доходів за який становить 2 094,27 грн. Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції обставини справи досліджено не в повному обсязі, їм дано невірну правову оцінку, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення. За таких обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову.

Результат розгляду: partial