Рішення адміністративного суду від 2014-01-27 00:00:00+02

Відповідачем Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача Фізичної особи - підприємця [PERSON] з питань дотримання останнім вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. За результатами зазначеної перевірки відповідачем було складено Акт перевірки від 14.10.2013 р. № 57/26-55-17-01-2378611916, в якому встановлені порушення позивачем вимог п. 9, п. 12 ст. 3 , ст. 6 Закону України від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) щодо несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів за 21.01.2012 р. на загальну суму 4 293,00 грн., а саме - не вчинення відповідного запису в Розділі 2 обліку руху готівки та сум розрахунків в КОРО № 265501485р/4/11725 за 21.01.2012 р. на підставі фіскального чеку « 2 - звіт № 1112» згідно наданої КОРО № 265501485р/4/11725, а також вимог п.п. 2.6. п. 2 Постанови Правління НБУ від 15.12.2004 р. № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» (із змінами та доповненнями) щодо ведення книги обліку доходів та витрат № 15 від 16.02.2011 р. за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. з порушенням вимог встановлених Наказом ДПА України від 24.12.2010 р. № 1025 та постановою КМУ від 26.09.2001 р. № 1269, а саме - занесення до книги обліку доходів та витрат суми вартості товарів, отриманих для їх продажу, не в повному обсязі. За наслідками висновків вищевказаного Акта перевірки відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення: - від 21.10.2013 р. № 09626-55-17-1, про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за порушення норм з регулювання обігу готівки в розмірі 21 465,00 грн.; - від 21.10.2013 р. № 097-26-55-17-1, про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за порушення застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в розмірі 99 109,24 грн. Однак, не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 21.10.2013 р. № 09626-55-17-1 та № 097-26-55-17-1, позивач оскаржив їх у судовому порядку до Окружного адміністративного суду м. Києва. Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Окружний адміністративний суд м. Києва дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, зважаючи зокрема на наступне. Щодо оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 21.10.2013 р. № 09626-55-17-1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 21 465,00 грн., то на арк. 15 Акта перевірки відповідачем зазначено, що: «перевіркою встановлено факт несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів за 21.01.2012 р. на загальну суму 4 293 грн. 00 коп., а саме: ФОП [PERSON] не зроблено відповідний запис в Розділі 2 обліку руху готівки та сум розрахунків в КОРО № 265501485р/4/11725 за 21.01.2012 р. на підставі фіскального чеку « 2 - звіт № 1112» згідно наданої КОРО № 265501485р/4/11725». Однак, як підтверджується наявними матеріалами справи, та не було допустимими доказами спростовано відповідачем, ФОП [PERSON] до перевірки надавалась зареєстрована книга обліку розрахункових операцій (КОРО) взагалі за іншим номером, ніж зазначає відповідач в Акті перевірки, а саме: № 2655014085р/4/11725, в якій на стор. № 35-36 в 8-му рядку зверху (колонки 1-5) оприбуткований Z - звіт № 1112 від 21.01.2012 р. (копія міститься у справі), проте як КОРО за номером, вказаним податковим органом в Акті перевірки, за позивачем не реєструвалася. Таким чином, з наявних у справі доказів вбачається, що нарахування та застосування відповідачем штрафних санкцій до позивача відповідно до абз. 3 ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 р. № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» є необґрунтованим та безпідставним з причини фактичної відсутності вчинення позивачем зазначеного відповідачем в Акті перевірки порушення, а отже оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 21.10.2013 р. № 09626-55-17-1 є протиправним та відповідно підлягає скасуванню. Іншим податковим повідомленням-рішенням від 21.10.2013 р. № 09726-55-17-1 відповідачем було застосовано до позивача суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 99 109 грн. 24 коп. за порушення вимог п. 9, п. 12 ст. 3, ст. 6 Закону України від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Застосована фінансова санкція у подвійному розмірі не облікованих товарів складає 96 049,24 грн., та невиконання друку Z - звітів у розмірі 3 060,00 грн. Однак, і з правомірністю винесення відповідачем зазначеного податкового повідомлення-рішення від 21.10.2013 р. № 09726-55-17-1, суд також не погоджується, з огляду на таке. В Акті перевірки (арк. 9-11) контролюючим органом зазначено, що книга обліку доходів та витрат № 15 від 16.02.2011 р. за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. велась позивачем з порушенням вимог встановлених Наказом ДПА України від 24.12.2010 р. № 1025 та постановою КМУ від 26.09.2001 р. № 1269, а саме: до книги обліку доходів та витрат не в повному обсязі заносились сума вартості товарів, отриманих для їх продажу, чим порушено вимоги п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України. З приводу наведеного, суд звертає увагу на наступне. По-перше, пункт 177.10 статті 177 Податкового кодексу України зобов'язує фізичних осіб - підприємців вести книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару, що фактично і здійснювалося позивачем, а саме: ФОП [PERSON] велась така книга обліку доходів і витрат № 15 від 16.02.2011 р., а також позивач мав всі документи щодо походження товару, що в свою чергу не заперечувалося відповідачем в Акті перевірки та запереченні на позовну заяву. По-друге, пунктом 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачається обов'язок вести, у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку. В пункті 5 Постанови КМУ від 26.09.2001 р. № 1269 «Про затвердження порядку ведення книги обліку доходів і витрат» зазначено, що суб'єктом підприємницької діяльності до книги заносяться такі відомості: - порядковий номер запису; - дата здійснення операції, пов'язаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом; - сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; - сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); - сума виручки від продажу товарів (надання послуг) - підсумком за день. Так, як підтверджується наявними матеріалами справи, наведені вище дані щоденно заносились позивачем до книги обліку доходів і витрат, проте як відповідачем в Акті перевірки зроблено висновок про не оприбуткування ФОП [PERSON] товарів на загальну суму 48 024,62 грн. та наведено перелік відповідних накладних. Однак, суд зазначає, що відповідно до наявних у справі доказів, позивачем в книзі обліку доходів і витрат були відображені, як це вимагається постановою КМУ від 26.09.2001 року № 1269, всі суми витрат за фактом їх здійснення, в т.ч. заробітна плата найманих працівників, суми вартості товарів, отриманих для їх продажу, сума виручки від продажу товарів, в той час як чинним законодавством не передбачено обов'язку ведення бухгалтерського обліку фізичною особою - підприємцем із зазначенням кожної окремої отриманої накладної. Згідно з п. 292.13 ст. 292 Податкового кодексу України, дохід визначається на підставі даних обліку, який ведеться відповідно до ст. 296 Кодексу. Водночас у п.п. 296.1.1 п. 296.1 цієї статті зазначено, що платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками ПДВ, ведуть книгу обліку доходів шляхом щоденного за підсумками робочого дня відображення отриманих доходів. Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Тобто записи в книгах обліку відображаються на підставі первинних документів, що і здійснювалося позивачем, проте як вимоги щодо зазначення в книзі обліку доходів і витрат всіх таких первинних документів - законодавством не передбачено, а зобов'язано лише відображати щоденно за підсумками робочого дня отримані доходи на підставі таких первинних документів. З приводу зазначеного, здійснення позивачем належного обліку доходів і витрат підтверджується також самим відповідачем в Акті перевірки (арк. 6- 8), де зазначається, що «Перевіркою правильності визначення валових витрат за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року не встановлено розбіжності між даними перевірки та даними декларації про доходи. Перевіркою правильності визначення оподатковуваного доходу, за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року не встановлено розбіжності між даними перевірки та даними декларації про доходи». Також суд вважає необґрунтованою та безпідставною застосовану фінансову санкцію за 9 випадків не роздрукування фіскального звітного чеку «Z - звіту» в розмірі 20 н.м.д.г. х 9 = 3060,00 грн., оскільки відповідні чеки, які перелічені контролюючим органом на арк. 15 Акта перевірки позивача, є роздрукованими, та містять, відповідно до ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», дані денного звіту, вклеєні та занесені до книги обліку розрахункових операцій (КОРО). Враховуючи вищенаведене та наявні у справі докази, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 21.10.2013 р. № 097-26-55-17-1 про застосування фінансових санкцій в сумі 99 109,24 грн., суд також вважає протиправним, та таким, що підлягає скасуванню. Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів суду правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень від 21.10.2013 р. № 09626-55-17-1 та № 097-26-55-17-1. Натомість представник позивача надав суду обґрунтовані пояснення, підтверджені допустимими доказами, щодо протиправності винесення відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 21.10.2013 р. № 09626-55-17-1 та № 097-26-55-17-1. В позовній заяві та в судовому засіданні позивач (представник позивача) не заявляв позовної вимоги щодо відшкодування йому судових витрат із сплати судового збору. Тому суд не вирішував питання, в порядку ст. 94 КАС України, щодо розподілу між сторонами судових витрат. Враховуючи вищенаведене в сукупності, та

Результат розгляду: granted