Рішення адміністративного суду від 2014-03-20 00:00:00+02

6 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області щодо усунення порушень вимог законодавства та зобов'язати вчинити певні дії, зокрема: привести у відповідність договори оренди водних об'єктів з [PERSON] (територія Слободищенської сільської ради за межами населеного пункту площею 170,0 га та об'ємом 3500,0 тис. кв. м.), [PERSON] (територія Райківської сільської ради в межах населеного пункту площею 1,0 га та об'ємом 10,0 тис. кв. м.), [PERSON] (територія Райківської сільської ради за межами населеного пункту площами 0,7 та 0,5 га та відповідними об'ємами 15,0 та 12,0 тис. кв. м.) та [PERSON] (територія Іванковецької сільської ради за межами населеного пункту площами 0,5015 га, 0,2548 га, 0,4772 га та орієнтовною площею 7,5 га та відповідними об'ємами - 7,5; 3,8; 6,7; 95,0 тис. кв. м.). Позов обґрунтовує тим, що в порушення вимог чинного законодавства відповідачем не виконано подання прокурора про розгляд подання та вжиття заходів до приведення документації у відповідність до законодавства про використання водних об'єктів, які передані в оренду: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Представник позивача позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Заперечення обґрунтував тим, що протиправність дій районної державної адміністрації прокурором не обґрунтована чіткими нормами права, договори оренди укладено до набрання чинності змінами законодавства України про використання водних об'єктів, на момент підписання цих договорів вони відповідали вимогам водного законодавства та не було законодавчих передумов для їх нелегітимності та незаконності в подальшому. Договори оренди в судовому порядку не визнані недійсними чи незаконними. Отже ці документи є легітимними. Крім того, зазначив, що адміністрація не відхиляла подання прокурора, а у своїй відповіді зазначила, що в межах можливостей та правового поля міри щодо усунення недоліків приймаються та будуть прийматися. Враховуючи наведене просив відмовити в задоволенні позову. Треті особи та представники третіх осіб в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову, оскільки договори оренди укладені відповідно до вимог чинного на той момент законодавства та жодним чином не визнавалися незаконними. Вислухавши представників сторін, третіх осіб, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII від 5 листопада 1991 року (далі - Закон № 1789/ХІІ) визначено, що прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів Кабінетом Міністрів України, міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, органами державного і господарського управління та контролю, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими Радами, їх виконавчими органами, військовими частинами, політичними партіями, громадськими організаціями, масовими рухами, підприємствами, установами і організаціями, незалежно від форм власності, підпорядкованості та приналежності, посадовими особами та громадянами здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами. Відповідно до вимог ст. 23 Закону № 1789/ХІІ подання - це акт реагування прокурора на виявлені порушення закону з вимогою (вимогами) щодо: усунення порушень закону, причин та умов, що їм сприяли; притягнення осіб до передбаченої законом відповідальності; відшкодування шкоди; скасування нормативно-правового акта, окремих його частин або приведення його у відповідність із законом; припинення незаконних дій чи бездіяльності посадових і службових осіб. Подання може бути внесено Прем'єр-міністру України, Кабінету Міністрів України, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, міністерствам та іншим центральним і місцевим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, військовим частинам, громадським об'єднанням, органам державного нагляду (контролю), посадовим і службовим особам цих органів, підприємствам, установам та організаціям незалежно від форм власності, підпорядкованості чи приналежності, фізичним особам - підприємцям. Відповідний прокурор має бути повідомлений про результати розгляду подання та вжиті заходи у визначений ним строк, що обчислюється з дня отримання подання та не може бути меншим 10 днів. Колегіальний орган, якому внесено подання, повідомляє про день його розгляду прокурору, який вправі особисто взяти участь у засіданні цього органу. У разі відхилення подання в цілому чи частково або неповідомлення прокурора про результати розгляду подання, а також якщо подання не вносилося, прокурор може звернутися до суду щодо: визнання незаконним нормативно-правового акта відповідного органу повністю чи в окремій його частині; визнання протиправним рішення чи окремих його положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; визнання протиправними дій чи бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії або утриматися від вчинення певних дій. Судом встановлено, що 22 жовтня 2013 року Бердичівський міжрайонний прокурор, після проведення перевірки, вніс голові Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області подання про усунення порушень водного законодавства № 22-2183 вих.-13 від 22 жовтня 2013 року (а.с. 6-7), в якому зазначив, що в ході проведення прокурорської перевірки встановлено, що відповідачем не вжито заходів до приведення укладених договорів оренди водних об'єктів з фізичною особою - підприємцем [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідно до вимог Закону України "Про аквакультуру". У вказаному поданні прокурор вимагав невідкладно розглянути подання та вжити заходів до приведення у відповідність до законодавства використання водних об'єктів та території району. Про результати подання вжитих заходів зобов'язав повідомити до 20 листопада 2013 року. Листом № 02-9/10544 від 18 листопада 2013 року (а.с. 8-9) Бердичівська районна державна адміністрація Житомирської області повідомила прокурора, що подання розглянуто. Вказала, що на виконання Закону України "Про аквакультуру" та Порядку розроблення паспорта водного об'єкта та подання прокурора прийнято розпорядження голови райдержадміністрації № 336 "Про затвердження складу районної комісії по проведенню інвентаризації водних об'єктів району", а також розпочато інвентаризацію водних об'єктів на території району. Враховуючи те, що на 2013 рік видатки на виготовлення паспортів водних об'єктів не передбачалося, то питання про їх виготовлення не може бути вирішено. Питання про виділення коштів на виготовлення паспортів водних об'єктів буде вирішуватися при формуванні бюджету на 2014 рік. Судом було досліджено договори оренди водного об'єкта загальнодержавної власності укладені між відповідачем та третіми особами та встановлено таке. 7 вересня 2012 року між відповідачем та Бердичівською виправною колонією УДПС України в Житомирській області (№70) укладено договір оренди водного об'єкта загальнодержавної власності № 50-12 (а.с. 11-12), відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування водний об'єкт загальнодержавної власності, який знаходиться на території Іванковецької сільської ради, за межами населених пунктів. 19 листопада 2012 року Бердичівська районна державна адміністрація уклала з ТОВ "Факт" в особі директора [PERSON] договори оренди водних об'єктів загальнодержавної власності №№ 79-12/1, 80-12/1, 81-12/1 відповідно до яких орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування водні об'єкти загальнодержавної власності, які знаходяться на території Іванковецької сільської ради, за межами населених пунктів (а.с. 13-18). 27 листопада 2012 року Бердичівська районна державна адміністрація уклала з [PERSON] договори оренди водних об'єктів загальнодержавної власності №№83-12/1, 84-12/1, відповідно до яких орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування водні об'єкти загальнодержавної власності, які знаходяться на території Райківської сільської ради, за межами населених пунктів (а.с. 28-31). 20 березня 2012 року Бердичівська районна державна адміністрація уклала з [PERSON] договір оренди водного об'єкта загальнодержавної власності № 245-13, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування водний об'єкт загальнодержавної власності, який знаходиться на території Райківськоїї сільської ради, в межах населеного пункту (а.с. 26-27). 17 травня 2013 року позивач уклав з ФОП [PERSON] договір оренди водного об'єкта загальнодержавної власності № 291-13, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування водний об'єкт загальнодержавної власності, який знаходиться на території Слободищенської сільської ради, за межами населених пунктів (а.с. 19-20). Зазначені договори дійсні та не визнані незаконними. Відповідно до ст. 51 Водного кодексу України (в редакції чинній на момент укладення наведених договорів), зокрема, у користування на умовах оренди водні об'єкти (їх частини) місцевого значення та ставки, що знаходяться в басейнах річок загальнодержавного значення, можуть надаватися водокористувачам лише для риборозведення, виробництва сільськогосподарської і промислової продукції, а також у лікувальних і оздоровчих цілях. Орендодавцями водних об'єктів загальнодержавного значення є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації. Право водокористування на умовах оренди оформляється договором, погодженим з державними органами охорони навколишнього природного середовища та водного господарства. Умови, строки і збір за оренду водних об'єктів (їх частин) визначаються в договорі оренди за згодою сторін. Відповідно до ст. 51 Закону України "Про аквакультуру" від 18.09.2012, № 5293-VI, який набрав чинності 1 липня 2013 року, водні об'єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою. Водні об'єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства. З 1 липня 2013 року було внесено зміни до ст. 51 Водного кодексу України, якою передбачено, що водні об'єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою. Надання водних об'єктів у користування на умовах оренди здійснюється за наявності паспорта водного об'єкта. Порядок розроблення та форма паспорта затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища. Типова форма договору оренди водних об'єктів затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Оскільки водні об'єкти були передані у оренду за приписами діючого на момент підписання договорів законодавства, а саме Водного кодексу України, яким не вимагалося проведення земельних торгів та надання водних об'єктів разом із земельною ділянкою, то враховуючи приписи ч. 1 ст. 58 Конституції України суд вважає згадані договори оренди укладені належним чином. Жодними нормами водного законодавства не передбачено приведення уже укладених діючих договорів у відповідність до вказаних змін законодавства. П.1 ст. 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У вказаних договорах у розділі 5 визначено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Суд також зазначає, що під бездіяльністю, виходячи з положень частини 2 статті 55 Конституції України, частини 2 статті 2 КАС України, розуміється певна форма поведінки особи (колегіального органу), пов'язана з не вчиненням дій, які вона повинна вчинити на підставі закону, що призвело до певних негативних наслідків для громадянина чи юридичної особи. Узагальнюючи викладене суд критично ставиться до доводів прокурора про бездіяльність відповідача щодо усунення порушень вимог водного законодавства, адже бездіяльність відповідача в судовому засіданні прокурором не доведена і крім того, суд вважає, що так як закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі зобов'язувати сторін договору приводити укладені договори у відповідність до внесених змін в законодавстві, при небажанні сторін, прокурор не в праві. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Слід також зазначити, що згідно з п.п. 1, 9 ч. 3 статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зважаючи на встановлені у справі обставини, а також враховуючи приписи чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: denied