Рішення адміністративного суду від 2014-01-17 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю "САВ-ДІСТРИБЬЮШН" звернулось до належного суду з адміністративним позовом, в якому просить: - визнати протиправними дії Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області по проведенню позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "САВ-ДІСТРИБЬЮШН" на підставі листа Держспоживінспекції України від 06.11.2013 року №5114-2-7/7; - визнати протиправним та скасувати накази Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області № 111 від 11.11.2013 року та № 115 від 14.11.2013 року про проведення позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "САВ-ДІСТРИБЬЮШН" на підставі звернення народного депутата України Бойко В.Б. та листа Держспоживінспекції України від 06.11.2013 року №5114-2-7/7; - визнати протиправним та скасувати акти перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 13.11.2013 року за № 01102, від 12.11.2013 року за № 01101, від 12.11.2013 року за № 01045, від 12.11.2013 року за № 01048, від 14.11.2013 року № 01103, від 14.11.2013 року № 00971, від 14.11.2013 року № 01093, від 12.11.2013 року № 01047, від 14.11.2013 року № 01135, приписи до актів перевірки складені Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Харківській області; - скасувати постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів" №23-265 від 04.12.2013 року. Позивач обґрунтовує свої вимоги наступним чином. Так, він посилається на те, що накази відповідача про проведення позапланової перевірки його торгівельних об'єктів є протиправними та такими, що прийняті за відсутності законодавчо- визначених підстав для проведення позапланової перевірки з питань, визначених як предмет перевірки у складених на підставі цих перевірок актів. Дії посадових осіб відповідача щодо проведення позапланової перевірки стосовно нього з питань, відображених у актах перевірок, є протиправними. Позапланова перевірка проведена відповідачем з грубим порушенням норм матеріального права, які регламентують порядок проведення позапланових перевірок суб'єктів господарської діяльності контролюючими органами. Прийняті за наслідками проведеної перевірки приписи у кожному із вищевказаних актів перевірки та постанова про накладення стягнень є протиправними, необгрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, як незаконні. Представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження. Представник відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, згідно до вимог ст. 35 КАСУ, в судове засідання повторно не прибув без поважних причин, заперечень проти позову не надав. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності зазначених осіб на підставі наявних у ній доказів відповідно до ч. 6 ст. 128 КАСУ. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Встановлено, що у період з 12 листопада 2013 року по 14 листопада 2013 року посадовими особами Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області на підставі наказу №111 від 11.11.2013 року та направлень на проведення перевірки № 01534 від 11.11.2013 року, № 01515 від 11.11.2013 року, № 01516 від 11.11.2013 року, № 01522 від 11.11.2013 року, № 01520 від 11.11.2013 року, № 01517 від 11.11.2013 року, № 01518 від 11.11.2013 року, № 01533 від 11.11.2013 року, та наказу № 115 від 14.11.2013 року та направлення на проведення перевірки № 01567 від 14.11.2013 року було проведено позапланову перевірку торгових об'єктів ТОВ "САВ-ДІСТРИБЬЮШН" - магазинів "Фокстрот", що розміщуються в місті Харкові за адресами: вулиця Вернадського, буд. 2, проспект Перемоги, буд. 62-3, проспект Тракторобудівників, буд. 59/56, площа Повстання, буд. 7/8, вулиця Полтавський шлях, буд. 56, проспект Московський, буд. 199, проспект Героїв Сталінграду, буд. 136/8, вулиця Академіка Павлова, буд. 144-Б. За результатами проведеної позапланової перевірки посадовими особами відповідача були складені акти перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 13.11.2013 року за № 01102, від 12.11.2013 року за № 01101, від 12.11.2013 року за № 01045, від 12.11.2013 року за № 01048, від 14.11.2013 року № 01103, від 14.11.2013 року № 00971, від 14.11.2013 року №01093, від 12.11.2013 року № 01047, від 14.11.2013 року № 01135 та на їх підставі прийнято постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів" від 04.12.2013 року № 23-265, згідно до якої до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 77 872,89 грн. за порушення вимог законодавства про захист прав споживачів. Із зазначеною постановою, суд не погоджується, виходячи з наступного. Так, відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, де передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В даному випадку відповідач не надав належних доказів правомірності оскаржуваної постанови, оскільки, як вбачається з наявних письмових доказів факт вказаного порушення позивачем вимог податкового законодавства не знайшов свого підтвердження при судовому розгляді та спростовуються наступним. Судом встановлено, що у вказаних вище актах перевірки відповідачем були встановлені порушення, пов'язані з відсутністю необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, продаж товарів що надійшли до продажу без зазначення у супровідних документах на товари, що підлягають обов'язкової сертифікації реєстраційних номерів сертифікатів, продаж товарів, що надійшли без документів, які засвідчують їх якість та безпеку. При вирішенні даного спору суд враховує наступні нормативні положення. Так, відповідно до ч. 1 ст.15 Закону України "Про захист прав споживачів" інформація про продукцію повинна містити: - назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; - найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція; - дані про основні властивості продукції, а щодо продуктів харчування - про склад (включаючи перелік використаної у процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових добавок), номінальну кількість (масу, об'єм тощо), харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів, а також; іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт; - відомості про вміст шкідливих для здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; - позначку про наявність або відсутність у складі продуктів харчування генетично модифікованих компонентів; - дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; - виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров'ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї до відповідності. - дату виготовлення; - відомості про умови зберігання; - гарантійні зобов'язання виробника (виконавця); - правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; - строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про . ' необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; - найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також: проводить ремонт і технічне обслуговування. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів" інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування. Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв'язку. Як вбачається з матеріалів справи, вся інформація про виробника товару, його місцезнаходження, дата виробництва та інша міститься на самому товарі, упаковці, етикетці, а також, разом із інформацією про підприємства, які здійснюють функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування, міститься у супровідній документації та доводиться до споживачів іншим чином. Оскільки, законодавство передбачає та дозволяє доведення до споживача інформації у супровідній документації, у доступній наочній формі та шляхом розміщення її у місці, де вона реалізується, позивач додатково розташовує у місці продажу кожного окремого виду товару інформацію про його виробника, дату виробництва, споживчі властивості та технічну характеристику на стіні, стенді, або просто поруч із товаром у вигляді листівок, довідок, оголошень чи іншим доступним, наочним способом, про що свідчать докази у справі. Однак, не зважаючи на наявність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації на продукцію, посадовими особами відповідача у актах перевірки було зазначено дані про відсутність такої інформації, що не відповідає дійсним обставинам справи. Таким чином, суд приходить висновку, що постанова про накладення на позивача стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів", складена відповідачем з порушенням діючого законодавства та містить помилки щодо порядку розрахунку розміру штрафних санкцій, а висновки стосовно наявності порушень є необ'єктивними та не відповідають дійсності. Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Таким чином, в даному випадку відповідна сторона не дотримала вимоги закону про захист охороняємих прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому її оскаржувана постанова, як суб'єкта владних повноважень, є неправомірною, що дає суду підстави для задоволення адміністративного позову шляхом її скасування. Щодо решти позовних вимог, то на думку суду вони не доведені в частині порушення прав та інтересів юридичної особи у сфері публічно-правових відносин, що потребує судового захисту в розумінні ст. 2 КАСУ, а тому задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: partial