Рішення адміністративного суду від 2014-01-31 00:00:00+02

Прокурор Пустомитівського району Львівської області (далі - прокурор, позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Містківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (далі - Містківська сільська рада, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення ХХІ позачергової сесії шостого демократичного скликання Містківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 28.11.2013 року № 381 «Про звернення до Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає рішення Містківської сільської ради від 28.11.2013 року № 381 «Про звернення до Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України» протиправним, таким, що порушує вимоги Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а відтак, викликає суспільний резонанс, підриває авторитет місцевого самоврядування та влади. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, вважає рішення протиправним та таким, що порушує чинне законодавство України. Відповідач явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Однак, 25.01.2014 року сільським головою Містківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області А.Зелінським були надані суду письмові заперечення на позовну заяву, згідно яких сільський голова вважає, що висунення на пленарному засіданні відповідних пропозицій сільською радою було здійснено у межах наданих їй повноважень та у відповідності до Закону України «Про засади зовнішньої та внутрішньої політики». У задоволенні позовних вимог прокурора просить відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Прокурором Пустомитівського району Львівської області винесено постанову про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів від 20.12.2013 року, відповідно до якої постановив провести перевірку в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів в Містківській сільській раді з питань додержання вимог Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». За наслідками проведеної перевірки прокурор звернувся до суду про визнання протиправним та скасування рішення Містківської сільської ради від 28.11.2013 року № 381 «Про звернення до Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України». Відповідно до цього рішення Містківська сільська рада вирішила: - звернутися до Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України щодо неприпустимості призупинення підписання Угоди про асоціацію з Європейським Союзом (звернення додається). У своєму зверненні депутати Містківської сільської ради надають оцінку діям Кабінету Міністрів України щодо призупинення процесу підготовки Угоди та вимагають не допустити зриву підписання Угоди про асоціацію України з Європейським Союзом у Вільнюсі 28 листопада 2013 року та підписати дану Угоду. Надаючи оцінку спірному рішенню суд виходив з наступних правових норм. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 140 Конституції України визначено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селищ та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та законів України. Згідно ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно, або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах конституції та законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Конституційний суд України у рішенні від 26.03.2002 року № 6-рп/2002 (справа про охорону трудових прав депутатів місцевих рад) дійшов висновку, що такому конституційному змісту інституту місцевого самоврядування властиві принаймні дві найважливіші ознаки. Це самостійність територіальної громади, органів місцевого самоврядування у вирішенні певного кола питань і те, що предметами відання місцевого самоврядування є не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, тобто такі, які пов'язані передусім з життєдіяльністю територіальної громади. Такі ж положення закріплені у ст. 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються Конституцією або законом. Органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу. Повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило мають бути повними і виключними. Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено загальну компетенцію сільських рад, а стаття 26 цього закону містить перелік питань, які вирішуються сільськими, селищними, міськими радами виключно на пленарних засіданнях. Таким чином, відповідно до Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання Містківської сільської ради належить вирішення питань виключно місцевого значення, які пов'язані з життєдіяльністю територіальної громади цього населеного пункту. Здійснення зовнішньої політики держави відповідно до ст. 116 Конституції України покладено на Кабінет Міністрів України. Відповідно до ст. 106 Конституції України виключно до компетенції Президента України віднесено представлення держави у міжнародних відносинах та здійснення керівництва зовнішньополітичною діяльністю держави. Окрім цього, відповідно до ст. 85 Конституції України виключно до повноважень Верховної Ради України віднесено визначення засад зовнішньої політики України. Жодних повноважень в сфері міжнародних відносин та з питань формування і реалізації зовнішньої політики держави Конституцією України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» за органами місцевого самоврядування не передбачено. Отже, приймаючи дане рішення, Містківська сільська рада вийшла за межі наданих їй законом повноважень, які визначені ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Як було зазначено судом, у оскаржуваному рішенні відповідач вирішив звернутись до Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України. Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - місцева рада), як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради, гарантії депутатської діяльності та порядок відкликання депутата місцевої ради регламентується Законом України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 року № 93-IV. Відповідно до статті 11 вищевказаного Закону депутат місцевої ради має право на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання. Проте чинне законодавство не передбачає прийняття таких звернень у формі рішень відповідних рад та не вимагає здійснення відповідною радою додаткових процедур щодо цих звернень: прийняття, затвердження, схвалення, тощо. У випадку реалізації депутатами своїх повноважень, шляхом направлення депутатського (колективного) звернення, таке звернення надсилається безпосередньо адресатам, а не виноситься на голосування ради. Схвалення, затвердження звернення депутатів не належить до компетенції місцевої ради. Органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу самостійно, на сесії ради вирішують лише питання місцевого значення, які віднесені законом до їх компетенції. Системно проаналізувавши обставини справи та вимоги чинного законодавства України суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оспорюваного рішення, оскільки відповідач діяв не у спосіб, встановлений законодавством, у зв'язку з чим оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 94 КАС України, судові витрати зі сторін стягненню не підлягають.

Результат розгляду: granted