Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіатехсервіс» з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.06.2013 р.: - № 0004572207, відповідно до якого позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з ПДВ у розмірі 5722 грн. (сума завищення бюджетного відшкодування), у т.ч. відшкодовано на момент перевірки 5722 грн., штрафні санкції 1431 грн. (декларація за червень 2010 р.), - № 0004552207, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 1317 грн. за основним платежем та на 329 грн. за штрафними санкціями, - № 0004592207, відповідно до якого позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 31 152 грн. (декларація за грудень 2012), - № 0004582207, відповідно до якого позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 887 грн. (декларація за 1 півріччя 2011 р.), - № 0004562207, відповідно до якого позивача збільшено грошове зобов'язання за платежем «податок на прибуток» на 36 332 грн. за основним платежем та на 9 083 грн. за штрафними санкціями. Позивач зазначає, що висновки акту перевірки, на підставі яких прийнято оскаржувані рішення, ґрунтуються на обставинах, викладених в акті про неможливість проведення зустрічної звірки, який складено відносно контрагента. Зокрема, ДПІ посилається на обставини порушення кримінальної справи згідно постанови від 10.04.2012 р. Проте, як по суті зазначає позивач, акт перевірки не містить визначення - у чому саме полягає вчинене позивачем порушення податкового законодавства. Як вважає позивач, висновки акту перевірки ґрунтуються на припущеннях та недоведених обставинах. Під час перевірки, як зазначає позивач, взагалі не аналізувались первинні документи за відносинами із контрагентом (ТОВ «ТПК «ТЕХНОМАШПОСТАЧ»). У той же час, як по суті зазначає позивач, спірні операції фактично виконані, їх проведення документально оформлено первинними документами та податковими накладними, які у свою чергу містять всі необхідні відомості, реквізити, а отже, як зазначає позивач, він мав всі підстави для формування спірних сум податкових вигод. Враховуючи наведене у сукупності, позивач вважає необґрунтованими та безпідставними висновки акту перевірки та, відповідно, оскаржувані рішення та просить скасувати спірні рішення. Відповідач, з підстав викладених в акті перевірки, вважає оскаржувані рішення законними та обґрунтованими, у задоволенні позову просить відмовити. До участі у справі залучено контрагента позивача за спірними операціями, якому за визначеною в ЄДР адресою направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі та про призначення справи до судового розгляду. Однак, копія ухвали не вручена третій особі з незалежних від суду причин («за зазначеною адресою не існує»), у зв'язку з чим та в силу вимог абз. 2 ч. 3 ст. 167, ч. 4 ст. 33, ч. 11 ст. 35 КАС України ухвала суду вважаться належним чином врученою третій особі, а третя особи вважається належним чином повідомленою про розгляд справи. Слід зазначити, що відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі у контрагента позивача витребувані, крім іншого: пояснення по суті спору; докази наявності у спірному періоді на підприємстві необхідних трудових ресурсів, у т.ч. спеціалістів у сфері авіаремонту; докази наявності дозволів (ліцензій) на виконання спірних робіт по ремонту авіатехніки; докази наявності необхідного технологічного обладнання для виконання спірних операцій; товарно-транспортні накладні (подорожні листи) щодо поставки товару; докази наявності складських приміщень для зберігання продукції; докази придбання спірної продукції у заводу виробника або третіх осіб (договори, акти приймання-передачі, транспортні документи, накладні тощо); сертифікати відповідності на спірну продукцію. У той же час, третя особа в судове засідання не з'явилася, доказів поважності причин неприбуття, як і витребуваних документів на підтвердження фактичного виконання спірних операцій не надала. Враховуючи наведене, а також відсутність підстав для відкладення розгляду справи, строки розгляду справи, те, що явка третьої особи не визнавалася обов'язковою, розгляд справи не відкладався та справу розглянуто на підставі наявних матеріалів. На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 21.01.2014 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи, заслухавши пояснення присутніх представників осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного. ДПІ у Солом'янському районі м. Києва ДПС, правонаступником якої є ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Авіатехсервіс» (код з ЄДР 21570183) з питань дотримання податкового законодавства при взаємовідносинам з ТОВ «Торгово-промислова компанія «Техномашпостач» (код з ЄДР 36803875) за період з 01.01.2010 р. по 30.12.2012 р. За результатами перевірки складено акт від 06.06.2013 р. № 13/22-7/21570183 (далі - Акт перевірки). До основних видів діяльності позивача, згідно з Актом перевірки, належить ремонт і технічне обслуговування повітряних і космічних апаратів. Перевіркою встановлено, що ТОВ «Авіатехсервіс» включено до складу податкового кредиту суми ПДВ отримані від ТОВ «ТПК «Техномашпостач» та відображено в податкових деклараціях з ПДВ у загальній сумі 31 152 грн., у т.ч.: за травень 2010 р. в сумі 14 188 грн., за червень 2010 р. - 9611 грн., серпень 2010 - 709 грн., вересень 2010 р. - 794 грн., листопад 2010 р. - 190 грн., березень 2011 р. - 400 грн., квітень 2011 р. - 3900 грн., червень 2011 р. - 1360 грн. В контексті наведеного зазначається, що між позивачем (замовник) та його контрагентом (виконавець) укладено контракт від 03.01.2011 р. № 01Р/11, відповідно до якого замовник передає, а виконавець зобов'язується провести ремонт агрегатів, ремонт (перевірку) контрольно-вимірювальної апаратури, постачання запчастин до цивільної авіаційної техніки в кількості та у терміни зазначені в додатках. Як встановлено у ст. 5 контракту оплата проводиться у розмірі 100% вартості послуг у період 10 банківських днів після одержання сповіщення виконавця про приймання агрегатів. Договором передбачено, що відвантаження запчастин, агрегатів, КВА з ремонту (перевірки) здійснюється на умовах EXW - складу виконавця. Зазначається, що виконавцем виписано на адресу замовника рахунки на загальну суму 159 975,60 грн. з ПДВ 26 662,60 грн., а видаткових накладних та актів наданих послуг на загальну суму 186 915,60 грн. з ПДВ 31 152,60 грн. Зокрема, на стор. 10 акту перевірки наведено перелік та реквізити рахунків, видаткових накладних, актів надання послуг: - (1) рахунок від 21.05.2010 р., видаткова накладна від 25.05.2010 р. на суму 31 200 грн. з ПДВ 5 200 грн., номенклатура поставки - трубопроводи та шланги, 20 позицій, податкова накладна видана 21.05.2010 р. - (2) рахунок від 27.05.2010 р., видаткова накладна від 27.05.2010 р. на суму 2400 грн., номенклатура поставки - елементи електрообладнання, 9 позицій, податкова накладна видана 27.05.2010 р., - (3) рахунок від 28.05.2010 р., видаткова накладна від 31.05.2010 р. на суму 51528 грн. з ПДВ 8588 грн., номенклатура поставки - обладнання та елементи, 13 позицій, податкова накладна видана 28.05.2010 р., - (4) рахунок від 08.06.2010 р., видаткова накладна від 10.06.2010 р. на суму 11 347,20 грн. з ПДВ 1891,20 грн., номенклатура поставки - запобіжники та комплектуючі, 37 позицій, податкова накладна видана 09.06.2010 р. - (5) рахунок від 11.06.2010 р., видаткова накладна від 14.06.2010 р. на суму 32 100 грн. з ПДВ 5350 грн., номенклатура поставки - авіа запчастини та комплектуючі - 63 позиції, податкова накладна видана 11.06.2010 р. - (6) рахунок від 23.06.2010 р., видаткова накладна від 01.07.2010 р. на суму 14 220 грн. з ПДВ 2370 грн., номенклатура поставки - блоки - комплектуючі для авіа, 3 позиції, податкова накладна видана 14.06.2010 р. - (7) рахунок від 28.07.2010 р., видаткова накладна від 02.07.2010 р. на суму 4254 грн. з ПДВ 709 грн., номенклатура - авіа комплектуючі, 5 позицій, податкова накладна видана 02.08.2010 р. - (8) рахунок від 13.09.2010 р. видаткова накладна від 13.09.2010 р. на суму 4766 грн. з ПДВ 794,40 грн., номенклатура - авіа запчастини, 17 позицій, податкова накладна видана 13.09.2010 р. - (9) видаткова накладна від 01.11.2010 р. на суму 1140 грн. з ПДВ 190 грн., номенклатура - блок КП1-45А-5.1. (2 шт.), система КУРС мп-70 (1 шт.), податкова накладна видана 01.11.2010 р. - (10) акт від 23.03.2011 р. на суму 2400 грн. з ПДВ 400 грн., номенклатура - ремонт авіа обладнання (послуга), податкова накладна видана 23.03.2011 р., - (11) видаткова накладна від 13.04.2011 р. на суму 13 200 грн. з ПДВ 2200 грн., номенклатура - авіа запчастини, 7 позицій, податкова накладна видана 13.04.2011 р. - (12) видаткова накладна від 21.04.2011 р. на суму 10 200 грн. з ПДВ 1700 грн., номенклатура - елементи електрообладнання, 5 позицій, податкова накладна видана 21.04.2011 р. - (13) рахунок від 14.06.2011 р., видаткова накладна від 14.06.2011 р. на суму 81600 грн. з ПДВ 1360 грн., податкова накладна видана 14.06.2011 р. Всього оформлено поставок на суму 186 915,60 грн. з ПДВ 31 152,60 грн. До матеріалів справи в контексті наведеного позивачем також надано копії платіжних доручень: від 21.05.2010 р. - 31 200 грн., 27.05.2010 р. - 2400 грн., 28.05.2010 р. - 51 528 грн., 09.06.2010 р. - 11 347,20 грн., 11.06.2010 р. - 32 100 грн., 24.06.2010 р. - 14 220 грн., 20.08.2010 р. - 4254 грн., 13.10.2010 р. - 4 766,40 грн., 01.11.2010 р. - 1140 грн., 23.03.2011 р. - 2400 грн., від 13.04.2011 р. - 13 200 грн., 21.04.2011 р. - 10 200 грн., 14.06.2011 р. - 8160 грн. Крім іншого, в Акті перевірки також зазначається, що загальна сума відносин між вказаними особами складає 155 763 грн. без ПДВ. Встановлено, що позивачем сформовано за рахунок контрагента в рядку декларацій на прибуток «собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг» суму витрат в розмірі 148 246 грн., у т.ч. по періодам: 2 кв. 2010 р. - 118 996 грн., 4 кв. 2010 р. - 950 грн., 1 кв. 2011 р. - 2000 грн., 2 кв. 2011 р. - 26300 грн. Всі вказані документи підписані із зазначенням, що вони підписані заступником директора ТОВ «ТПК «Техномашпостач» [PERSON], без зазначення джерела повноважень зазначеної особи. З Акту вбачається, що під час перевірки з боку позивача відповідачу не надавалося наказу про призначення цієї особи на посаду або ж довіреності на ім'я цієї особи. У той же час, відносно контрагента в Акті перевірки зазначається про отримання акту від 05.10.2012 р. № 282/7/23-1/36803875 про неможливість проведення зустрічної звірки щодо документального підтвердження відносин їх реальності та повноти відображення показників ПДВ в обліку ТОВ «ТПК «Техномашпостач» з підприємствами-покупцями та постачальниками за період червень 2011 р. - червень 2012 року. В Акті перевірки цитується вказаний акт та з посиланням на службову записку ВПМ Бориспільської ОДПІ зазначається про відсутність у контрагента майна та інших матеріальних ресурсів, необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку з відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів. Зазначається про отримання згідно вказаної службової записки копії висновку експерта від 30.03.2011 р. № 74 щодо відповідності підписів посадових осіб на податковій звітності контрагента. Вказується, що остання декларація з ПДВ подана за грудень 2012 р. Згідно повідомлення Центру безпеки дорожнього руху від 28.03.2012 р. № 45/1317 у період з 01.01.2008 р. по 20.02.2012 р. за підприємством не зареєстровано транспортних засобів. Згідно повідомлення БТІ від 02.03.2012 р. відсутня інформації про зареєстроване нерухоме майно. Окрім того, згідно повідомлення Державної прикордонної служби України від 19.12.2011 р. [PERSON] (засновник, директор підприємства-контрагента) перетинала кордон України: 03.11.2009 р. (в'їзд), 14.04.2010 р. (в'їзд), 15.04.2010 р. (виїзд). Згідно вказаного повідомлення, як зазначається в Акті перевірки, [PERSON] на перебуває на території України з 15.04.2010 р. Згідно з повідомленням Київського обласного центру зайнятості від 01.03.2012 р. інформація щодо прийнятого рішення з видачі, продовження та анулювання дозволів на працевлаштування іноземних громадян та осіб без громадянства щодо гр. РФ [PERSON] відсутня. Крім іншого, зазначається, що згідно постанови від 24.01.2012 р. про призначення перевірки 19.01.2012 р. порушено кримінальну справу за фактом фіктивного підприємництва невстановленими особами шляхом створення СПД ТОВ «ТПК «Техномашпостач» з метою прикриття незаконної діяльності, що вчинено повторно та заподіяло велику матеріальну шкоду державі, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України. Надалі зазначається, що згідно постанови від 10.04.2012 р. про порушення кримінальної справи встановлено, що в період з січня 2008 - березень 2012 р., [PERSON], будучи директором ТОВ «Євро класс трейд» переслідуючи умисел, направлений на ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах вступив у попереднью змову з [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які керували злочинною шрупою осіб в складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Зазначається, що вказана група осіб, згідно єдиного плану з розподілом ролей, діючи умисно з корисливих мотивів, переслідуючи мету, спрямовану на здійснення тяжких та особо тяжких злочинів економічної спрямованості, організували злочинну схему незаконної діяльності щодо сприяння підприємствам в мінімізації ними податкових зобов'язань, які підлягали сплаті до бюджету. [PERSON] та [PERSON] - вербувальники злочинної групи, займалися вербуванням підставних осіб на керівні посади підконтрольних угрупованню підприємств з ознаками фіктивності, реєстрацією в органах влади, відкриттям рахунків, зокрема рахунків ТОВ «ТПК «Техномашпостач». Для функціонування зазначеної схеми вказані особи, діючи без наміру здійснювати діяльність, пов'язану з виробництвом та продажем ТМЦ, виконанням робіт або наданням послуг, в порушення встановленого порядку створили та придбали СПД, зареєстровані на підставних осіб, громадян іноземних держав, а саме: ТОВ «ТПК «Техномашпостач», засновником, директором та головним бухгалтером якого є громадянка Росії [PERSON] Як надалі зазначається ДПІ, через ТОВ «ТПК «Техномашпостач» учасниками злочинної групи проводились операції щодо незаконного переведення безготівкових коштів перерахованих із поточних рахунків підприємств у готівку. Використовуючи реквізити та банківські рахунки ТОВ «ТПК «Техномашпостач», вказана група осіб документально оформлювала неіснуючі операції, які нібито свідчили про отримання ТМЦ, надання послуг, виконання робіт, після чого, вказані завідомо підроблені документи передавались замовникам «послуг» із переведення в готівки безготівкових коштів для їх відображення в бухгалтерському та податковому обліках, з метою незаконного формування податкового кредиту з ПДВ та валових витрат з податку на прибуток для подальшого заниження своїх податкових зобов'язань з ПДВ та податку на прибуток. Проведеними оперативно-технічними заходами під час зняття інформації з каналів зв'язку - мобільних телефонів вказаної групи осіб підтверджено незаконну діяльність ряду СПД, в тому числі ТОВ «ТПК «Техномашпостач» щодо здійснення безтоварних операцій. З урахуванням наведеного, ДПІ зазначає про неможливість фактичного здійснення вказаним товариством господарських операцій через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності. У зв'язку з не підтвердженням податкового кредиту та валових витрат, у ТОВ ТПК «Техномашпостач», як зазначає ДПІ, відсутні об'єкти оподаткування. З урахуванням наведеного в акті перевірки, ДПІ зазначає, що під час перевірки встановлено порушення п/п. 198.3., 198.6., 201.4., 201.6., 201.10. ПК України в результаті чого (стор. 11 Акту перевірки) завищено податковий кредит на загальну суму ПДВ 31 152 грн., у т.ч.: за травень 2010 р. в сумі 14 188 грн., за червень 2010 р. - 9611 грн., серпень 2010 - 709 грн., вересень 2010 р. - 794 грн., листопад 2010 р. - 190 грн., березень 2011 р. - 400 грн., квітень 2011 р. - 3900 грн., червень 2011 р. - 1360 грн. та (стор. 17 Акту перевірки) завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування ПДВ у розмірі 31 152 грн. за грудень 2012 р. Окрім того, зазначається, що підприємством порушено п. 5 розділу 9 Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додані вартість, затвердженого наказом Мінфіну України від 25.11.2011 р. № 1492, що призвело до заниження податку на додану вартість на 1317 грн. за грудень 2012 р. Перевіркою встановлено, враховуючі дані додатку № 2 податкової накладної від 16.07.2010 р. № 171511, що ТОВ «Автотехсервіс» з державного бюджету було відшкодовано суму у розмірі 5722 грн. Вказана сума була сформована за рахунок ТОВ ТПК «Техномашпостач». Перевіркою також встановлено порушення п/п. 139.1.9. ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 36 332 грн., у т.ч.: по періодам: за 2010 р. - 29987 грн., за 1 півріччя 2011 р. 6345 грн. та завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податку на прибуток у розмірі 887 грн. за 1 півріччя 2011 р. На підставі зазначених вище висновків Акту перевірки прийнято оскаржувані рішення. Згідно з рішенням ГУ Міндоходів у м. Києві від 02.09.2013 р. № 3910/10/26-15-10-04-04 податкове повідомлення-рішення № 0004562207, відповідно до якого позивача збільшено грошове зобов'язання за платежем «податок на прибуток» на 36 332 грн. за основним платежем та на 9 083 грн. за штрафними санкціями, скасовано в частині нарахування грошового зобов'язання за штрафними санкціями у розмірі 1 585 грн. (щодо штрафних санкцій за період першого півріччя 2011 р.) У той же час, нового повідомлення-рішення на зменшену суму відповідачем не приймалось та позивачем не отримувалось, а відтак, враховуючи положення п/п. 60.1.3. та п. 60.4. ПК України вказане рішення не є відкликаним не є відкликаним, а отже може бути предметом оскарження у суді у повному обсязі. Проаналізувавши у взаємозв'язку з вищенаведеним положення: - Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в контексті оцінки операцій до 2 кв. 2011 року), а саме: п. 5.1. (щодо визначення валові витрати), п. 1.31. (щодо визначення «продаж результатів робіт (послуг), п/п. 5.2.1. (щодо складу валових витрат), п/п. 11.2.1. (щодо дати збільшення валових витрат), абз. 4 п/п. 5.3.9 (щодо наслідків не підтвердження витрат відповідними документами), п/п. 11.2.1. (щодо дати збільшення валових витрат), - Закону України «Про податок на додану вартість», а саме: п/п. 3.1.1 (щодо об'єкту оподаткування), п/п. 7.4.1 цього Закону (щодо порядку формування податкового кредиту), п/п. 7.5. (щодо дати виникнення права на податковий кредит), п/п. 7.2.3. та п/п. 7.2.6 (щодо податкових накладних), п/п. 7.4.5 (щодо наслідків не підтвердження сум податкового кредиту), - ПК України, а саме: п/п. 14.1.36. ПК України (щодо визначення терміну «господарська діяльність»), п/п. 14.1.185. (щодо визначення «постачання послуг»), п/п. 14.1.203 (щодо визначення «продаж результатів робіт (послуг), п/п. 14.1.191. (щодо визначення «постачання товарів»), п/п. 14.1.202. (щодо визначення «продаж (реалізація) товарів»), - (щодо ПДВ) п/п. 14.1.178 (щодо визначення «податок на додану вартість»), п. 185.1. (щодо визначення «об'єкт оподаткування»), п/п. 14.1.181 (щодо визначення «податковий кредит»), п. 188.1. (щодо бази оподаткування), п. 198.1. ПК України (щодо обставин, наявність яких зумовлює виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту), п. 198.2. (щодо дати виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту), п. 198.3. (щодо порядку визначення податкового кредиту), п. 201.1. (щодо обов'язку видати податкову накладну та обставин, які зумовлюють їх видачу), п. 201.4. (щодо дати видачі податкової накладної), п. 201.6. (щодо статусу податкової накладної (п/н) та її відображення у РПН), п. 201.7. (щодо видачі п/н на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс); п. 201.8. (щодо осіб, яким надано право нарахування податку та видачі п/н), п. 201.10 ПК України (щодо видачі п/н платником податку та статусу п/н як підстави нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту); п. 198.6. (щодо наслідків не підтвердження сум податку), - а також п/п. 16.1.2., 16.1.3., п. 44.1. ПК України (щодо ведення обліку та підтвердження задекларованих відомостей), а також положення ч. 2. ст. 3., ч. 1 ст. 9, ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», суд приходить до наступних висновків. Так, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які, для надання їм юридичної значимості (сили), крім іншого, мають бути складені за фактично вчиненою операцією, повинні мати всі обов'язкові реквізити, містити відомості про господарську операцію, про зміст та обсяг операцій, та бути підписані уповноваженими особами, що надає первинному документу юридичну значимість для цілей відображення спірних операцій у бухгалтерському та податковому обліку. У той же час, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкових вигод виникають за наявності сукупності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов'язують можливість формування спірних сум податкового кредиту та які є передумовою їх формування. Зокрема, такі правові наслідки наступають у разі: (1) фактичного (реального) здійснення господарських операцій, які є об'єктом оподаткування; (2) документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; (3) придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності; (4) наявності ділової мети, розумних економічних причин (причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності - п/п. 14.1.231. ПК України). Суть останнього, слід розуміти так, що діяльність платника податків не ставиться під сумнів, якщо у неї є розумна ділова мета. При цьому податкова економія діловою метою не визнається. В іншому випадку податкові наслідки переосмислюються у відповідності з економічною суттю операцій. Недоведеність наявності цих чинників, з якими наведені вище норми законодавства пов'язують можливість формування платником податків податкового кредиту, зокрема, недоведеність здійснення певних операцій (нездійснення операцій), позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування витрат та податкового кредиту з ПДВ, а покупця - права на формування цих податкових вигод, навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв'язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/робіт/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв'язком з господарською діяльністю учасників певних операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкових вигод. В даному випадку, дослідивши та оцінивши відповідно до положень ст. 86 КАС України («Оцінка доказів») наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, виходячи з положень ч. 1 ст. 138 КАС України (щодо предмету доказування) та з урахуванням положень ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України, суд приходить до висновку про недоведеність фактичного виконання спірних операцій контрагентами позивача на користь останнього, про юридичну дефектність первинних документів та відсутність у зв'язку з цим підстав для формування спірних сум податкових вигод. Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Виходячи з вищенаведених вище обставин у їх сукупності (податкова інформація, дані прикордонної служби, дані служби зайнятості (лист від 01.03.2012 р. № 420/07/12-12), Державної міграційної служби (лист від 13.03.2012 р. № 3531/5/07-6116, відомості, наведені у постанові від 10.04.2012 р. про порушення кримінальної справи) вбачається, що контрагент позивача зареєстрований на підставну особу ([PERSON] - засновник, директор та головний бухгалтер, громадянка Росії), яка не перебувала у період оформлення спірних операцій на території України та не мали відношення до діяльності підприємства, не здійснювали фактичної господарської діяльності (дій) та будь-яких операцій від імені вказаного контрагента, свої повноваження як керівників не реалізовувала, договори та первинні документи не складали та не підписувала. Підприємство знаходилось поза межами контролю формального (номінального) директора, а від імені контрагента лише оформлювались документи без фактичного здійснення господарських операцій від імені цього підприємства. Відносно наведених у первинних документах даних щодо заступника директора [PERSON], слід зазначити, що в ЄДР відсутні відомості щодо наявності у зазначеної особи повноважень на вчинення дій від імені товариства. Відсутні відомості і про призначення цієї особи на посаду заступника директора. Під час перевірки не надавалось і довіреностей на ім'я цієї особи. Лише під час розгляду справи позивачем надано фотокопію довіреності від 22.12.2009 р. строком дії до 31.12.2011 р. У той же час, враховуючи відсутність підтвердження повноважень цієї особи (довіреності) на час перевірки, виходячи з положень п. 44.7. та п. 44.8. ПК України, а також положень п. 201.1. ПК України (щодо підписання податкової накладної уповноваженою особою) вважається, що на час перевірки були відсутні документи, що підтверджують показники, відображені у податковій звітності, юридична значимість яких би була належним чином підтверджена. Відносно перевірки обставин перевезення/транспортування продукції, слід зазначити, що вищевказаним договором щодо виконання робіт передбачено, що відвантаження запчастин, агрегатів, КВА з ремонту (перевірки) здійснюється на умовах EXW - склад виконавця. При цьому, щодо власне поставок продукції позивача, яка, як зазначає позивач, здійснювалась без укладання окремого договору, то, як вбачається з повідомлення позивача на адресу відповідача (лист від 12.11.2012 р. № 87/2012) перевезення всіх товарів здійснювалось контрагентом та за його рахунок. У той же час, під час розгляду справи представником позивача зазначено, що перевезення здійснювалось позивачем. Наведене свідчить про надання позивачем суперечливих відомостей щодо порядку організації та виконання спірних операцій. Слід додати, що під час розгляду справи не надано товарно-транспортних накладних, подорожніх листів, дорожніх листів, які супроводжують перевезення продукції та складання яких передбачено Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. № 363, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 р. за № 128/2568. При цьому, як вбачається з листа Центру безпеки дорожнього руху від 28.03.2012 р. № 45/1317, за контрагентом не зареєстровано транспортних засобів. У той же час, наведені вище документи витребовувались у позивача ДПІ у запиті від 01.11.2012 р. та судом відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі. Під час розгляду справи судом не встановлено наявності у контрагента виробничої бази для цілей виконання вищевказаних робіт, кваліфікованого персоналу, матеріалів, інструментів або ж виконання вказаних робіт, замовлених позивачем у контрагента, іншими особами на умовах субпідряду. Під час розгляду справи не встановлено також і наявності у контрагента власних або орендованих складських приміщень та, крім цього, не надано доказів виробництва продукції власними силами чи придбання контрагентом продукції у заводу виробника або інших осіб, яка обумовлювалась поставкою на адресу позивача. Слід додати, що з податкової декларації контрагента з податку на прибуток за 1 півріччя 2010 року, за 3 кв. 2010 р., за 1 кв. 2011 р. (з обсягом доходів від продажу 40 527 449 грн.) вбачається відсутність декларування витрат на оплату праці, витрат на поліпшення основних фондів, а з декларації за півріччя 2011 р. (з обсягом доходів від продажу у розмірі 54 493 803 грн.) вбачається відсутність декларування загальновиробничих витрат, адміністративних витрат, витрат на збут, інших витрат звичайної діяльності та інших операційних витрат, що вказує на відсутність об'єктів, з якими пов'язано несення таких витрат та які несе підприємство у разі здійснення звичайної господарської діяльності, що у свою чергу вказує власне на відсутність у контрагента можливостей та ресурсів, необхідних для ведення господарської діяльності та спірних операцій, зокрема. Відтак, враховуючи специфіку та особливості спірних операцій, під час розгляду справи не доведено тих обставин та не надано тих документів, які зазвичай супроводжують фактичне виконання такого роду операцій та у сукупності з первинними документами підтверджують їх фактичне (реальне) виконання, а відтак не доведено фактичного виконання спірних операцій, тобто фактичного виконання робіт та поставки продукції саме контрагентом позивача, а встановлені вище судом обставини спростовують доводи позивача у цьому контексті. В даному випадку, як приходить до висновку суд, за спірними операціями лише оформлювались окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентами обумовлених операцій, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди. Складені за такими операціями первинні документи та податкові накладні, внаслідок недоведеності виконання спірних операцій саме контрагентом позивача, є юридично дефектними та не створюються правових наслідків для цілей формування спірних сум податкових вигод. Виходячи з наведеного спростовуються доводи позивача щодо виконання на користь позивача спірних операцій зазначеним підприємством, за відносинами з якими сформовано спірні суми податкових вигод, та доводи щодо юридичної значимості первинних документів. При цьому, суд враховує, що наявність оплати за спірними операціями сама по собі також не є підтвердженням фактичного здійснення операцій та в даному випадку - не є самостійною підставою для формування спірних сум податкових вигод, оскільки рух цих коштів, виходячи з вищенаведеного у сукупності, не забезпечений зв'язком з господарською діяльністю підприємств - учасників спірних операцій. Відтак, позивачем не доведено наявності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов'язують можливість правомірного формування податкових вигод за спірними операціями, що, відповідно, свідчить про відсутність у позивача підстав для їх формування за результатами оформлення вищезгаданих операцій. Надані позивачем матеріали та наведені ним доводи, не спростовують наведеного та не доводять зворотного. Зокрема, надані позивачем матеріали щодо використання продукції та послуг за взаємовідносинами з іншими особами, самі по собі не є підтвердженням того, що до цього ці предмети поставки були поставлені позивачу саме вказаним контрагентом, за відносинами з яким і сформовано спірні суми податкових вигод. При цьому, позивачем не спростовано інших доводів, викладених в акті перевірки відносно допущених помилок. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи вищенаведене у сукупності, в даному випадку суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість висновків Акту перевірки та, відповідно, оскаржуваних рішень (крім ППР № 0004562207 в частині штрафних санкцій у розмірі 1 585 грн.), які є законними, обґрунтованими та вірними по суті, а відтак суд не вбачає підстав для їх скасування (крім ППР № 0004562207 у вищезгаданій частині). Відносно ж ППР від 27.06.2013 р. № 0004562207, суд зазначає, що відповідно до рішення ГУ Міндоходів у м. Києві, зменшено штрафні санкції за цим рішенням у розмірі 1 585 грн. Проте, як вже зазначалося, нового рішення ДПІ не приймалося, а відтак, зазначене податкове повідомлення-рішення не є відкликаним, а визначена в ньому загальна сума штрафних санкцій (зобов'язань) не зменшена у встановленому порядку, у зв'язку з чим зазначене рішення може бути предметом оскарження у повному обсязі. У той же час, дослідивши рішення ГУ Міндоходів у м. Києві, відповідно з яким підлягає зменшенню сума штрафних санкцій, суд, враховуючи викладені у ньому доводи та правові підстави його прийняття (відносно нарахування санкцій за період з 01.01.2011 р. по 30.06.2011 р. у взаємозв'язку з положеннями п. 7 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України), вважає висновки ГУ Міндоходів у м. Києві та доводи позивача щодо завищення розміру штрафних санкцій на 1 585 грн. грн. за ППР від 27.06.2013 р. № 0004562207 законними та обґрунтованими. Враховуючи наведене, а також те, що, як вже зазначалося зазначене рішення не є відкликаним, зобов'язання за штрафними санкціями згідно рішення ГУ Міндоходів у м. Києві не зменшені у встановленому порядку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову у цій частині, шляхом скасування спірного рішення в частині надмірно нарахованих штрафних санкцій у розмірі 1 585 грн. грн. Відтак, позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням вищенаведеного. При цьому, відносно сплати судового збору, суд зазначає наступне. Так, позивачем при зверненні з позовом сплачено судовий збір частково, у розмірі 172,51 грн. (10%). У той же час, позивачем заявлено майнові вимоги, які за спірними рішеннями складають 86 253,00 грн., а відтак загальна сума судового збору складає 1725,06 грн. У зв'язку з цим та враховуючи те, що позов підлягає частковому задоволенню, суд зазначає, що відповідно до положень абз. 2 п/п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 та ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 87 КАС України з позивача підлягає стягненню решта суми судового збору - пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи розмір задоволених вимог (на суму 1 585 грн. штрафних санкцій), відсоток задоволених вимог складає 1,84 % від 274 613 грн. Відтак, сума судового збору, що підлягає сплаті виходячи з підстав часткового задоволення позову та з урахуванням принципу пропорційності, складає 1693,36 грн. (1 725,06 - 31,70 грн. (1,84% від 1725,06 грн.). Позивачем сплачено під час подання позову 172,51 грн. Виходячи з наведеного, додатково підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1520,85 грн., який на підставі ст. 9 вказаного Закону підлягає зарахуванню до спеціального фонду Державного бюджету України. При цьому, для цілей виконання вимог ч. 3 ст. 258 КАС України та для цілей стягнення судового збору, підлягає видачі виконавчий лист, який надсилається судом до державної податкової інспекції.

Результат розгляду: partial