Рішення адміністративного суду від 2014-01-24 00:00:00+02

[PERSON] (далі - [PERSON].) звернувся до суду з адміністративним позовом до територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Чернігівській області, Корюківського районного відділу управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Чернігівській області про визнання бездіяльності територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Чернігівській області щодо не нарахування та невиплати позивачу коштів за несення служби у святкові дні у розмірі 314,88 грн. - протиправною та зобов'язання територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Чернігівській області нарахувати та виплатити позивачу кошти за несення служби у святкові дні 1 та 2 травня 2012 року в розмірі 314,88 грн. Свої вимоги мотивує тим, що з 8 год. 00 хв. 1 травня 2012 року до 08 год. 00 хв. 2 травня 2012 року він ніс службу у черговому караулі. Оскільки, 1 та 2 травня 2012 року, відповідно до статті 73 Кодексу законів про працю України, є святкові дні, то позивач у відповідності до вимог статті 107 Кодексу законів про працю України мав право на подвійну оплату праці за роботу у святкові дні. Однак, 03.05.2012 року при отримання позивачем грошового забезпечення ним було встановлено, що відповідної оплати праці за роботу у святкові дні відповідачем проведено не було. Бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу коштів за несення служби у святкові дні вважає протиправною та такою, що порушує його право на оплату праці. Ухвалою суду від 22.01.2014, на підставі статті 55 КАС України, суд допустив заміну територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Чернігівській області та Корюківського районного відділу управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Чернігівській області на їх правонаступника - управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Чернігівській області. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі та зазначив, що застосування норм трудового законодавства для визначення годинної ставки особі начальницького складу, яка отримує грошове забезпечення є неможливим, оскільки Інструкцією про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту не передбачено порядку визначення погодинної ставки, а, відповідно, і виплат подвійної заробітної плати у вихідні та святкові дні. Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 21.06.2002 по 03.05.2012 проходив службу в органах Міністерства надзвичайних ситуацій України, що підтверджується копією трудової книжки, наявної в матеріалах справи (а.с. 27). З 8 години 00 хвилин 1 травня 2012 року до 08 години 00 хвилин 2 травня 2012 року позивач ніс службу в черговому караулі, що підтверджується копією наряду на службу 4 караулу та копією табелю використання робочого часу за травень 2012 року Менського районного Управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Чернігівській області (а.с. 31,32). Наказом територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Чернігівській області від 03.05.2012 №27о/с (а.с. 30) капітана служби цивільного захисту [PERSON] виключено з кадрів МНС та звільнено з 03.05.2012 в запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) з посади начальника караулу 32-ї самостійної державної пожежної частини за підпунктом 5.5. пункту 102 (за службовою невідповідністю) Положення про порядок проходження служби рядового на начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту. 03.05.2012 [PERSON] отримав місячне грошове забезпечення, в якому була відсутня подвійна оплата за несення служби у святкові дні, а саме: 1 та 2 травня 2012 року, згідно статті 107 Кодексу законів про працю України, що, на думку позивача порушило його права на оплату праці, в зв'язку з чим він звернувся до суду з даним позовом. Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне. Відповідно до пункту 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. Будь-яка публічна служба є державною службою. Суспільні відносини, пов'язані зі створенням правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, регулює Закон України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу". Згідно зі статтями 9 і 30 цього Закону правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією України, спеціальними законами та Кодексом законів про працю України. На час виникнення спірних правовідносин, спеціальним законом, який визначав правові та організаційні засади у сфері цивільного захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та військового характеру, повноваження органів виконавчої влади та інших органів управління, порядок створення і застосування сил, їх комплектування, проходження служби, а також гарантії соціального і правового захисту особового складу органів та підрозділів цивільного захисту був Закон України від 24.06.2004 року №1859-IV "Про правові засади цивільного захисту" (далі - Закон №1859-IV). Частиною 7 статті 1 Закону № 1859-IV передбачено, що до складу сил і засобів цивільного захисту входять особовий склад і працівники органів та підрозділів цивільного захисту. Відповідно до частини 1 статті 40 Закону №1859-IV особовий склад органів і підрозділів цивільного захисту становлять особи рядового та начальницького складу, слухачі і курсанти. Згідно з частиною першою статті 42 Закону №1859-IV порядок проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту визначається цим Законом та Положенням про порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №629 (далі - Положення № 629) (чинного на час виникнення спірних правовідносин). Особам, які перебувають на службі в органах і підрозділах цивільного захисту, присвоюються спеціальні звання (частина 1 статті 44 Закону №1859-IV). Вищевказана стаття, також, кореспондується з пунктом 2 Положення №629. Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу в органах і підрозділах цивільного захисту, на посаді начальника караулу 32-ї самостійної державної пожежної частини і йому було присвоєне спеціальне звання "капітан". Згідно зі статтею 54 Закону №1859-IV для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту встановлюється 40-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні з оплатою згідно із трудовим законодавством. Статтею 73 Кодексу законів про працю України встановлено перелік святкових днів серед яких є 1 і 2 травня - День міжнародної солідарності трудящих. Відповідно до статті 72 Кодексу законів про працю України робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу. Згідно статті 107 Кодексу законів про працю України робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі, зокрема, працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплати у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. Посилання відповідача на положення Інструкції про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, затверджену наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 10 червня 2008 року №447, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 7 липня 2008 року №612/15303 (чинної на час виникнення спірних правовідносин), якою не передбачено порядку визначення погодинної ставки, а, відповідно, і виплат подвійної заробітної плати у вихідні та святкові дні, суд вважає безпідставними, оскільки наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 26 травня 2009 року №362 внесено зміни до вище згаданої Інструкції, відповідно до яких на виконання вимог статті 54 Закону України «Про правові засади цивільного захисту» та з метою впорядкування грошового забезпечення і підвищення рівня соціального захисту осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту виключено пункт 1.15 Інструкції, яким було передбачено, що за службу понад установлений службовий час, за дні відпочинку та святкові дні грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу додатково не виплачується. Виходячи з положень зазначених нормативних актів, суд дійшов висновку, що на осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту розповсюджується трудове законодавство про порядок і умови оплати праці за несення служби у вихідні і святкові дні, що, в свою чергу, свідчить про протиправність бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати [PERSON] коштів за несення служби у святкові дні. За таких обставин, суд дійшов висновку, що адміністративний позов [PERSON] до управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Чернігівській області в частині визнання протиправною бездіяльності управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Чернігівській області щодо не нарахування та невиплати позивачу коштів за несення служби у святкові дні та зобов'язання управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Чернігівській області нарахувати та виплатити позивачу кошти за несення служби у святкові дні - 1 та 2 травня 2012 року підлягають задоволенню за обгрунтованістю. Стосовно встановленої позивачем у позовних вимогах, суми коштів, яка підлягає йому виплаті за несення служби у святкові дні в розмірі 314,88 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до частин 1,2 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Частиною 1 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (частина 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України). Однак, позивачем не надано до суду жодного належного доказу, підтверджуючого суму коштів, яка підлягає виплаті позивачу за несення ним служби у святкові дні в розмірі 314,88 грн., що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову [PERSON] в цій частині. При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 та частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов [PERSON] до управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Чернігівській області, необхідно задовольнити частково за обґрунтованістю. Відповідно до частини 1 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду (частина 2 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України). Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Частиною 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно квитанцій від 27.06.2013 та від 18.07.2013, наявних в матеріалах справи (а.с. 110-113), витрати [PERSON], що пов'язані із переїздом до м. Києва для участі у судових засіданнях Київського апеляційного адміністративного суду становлять 180 грн. Оскільки, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України (шляхом їх безспірного списання з управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Чернігівській області, ідентифікаційний код 38590042) на користь [PERSON] витрати, пов'язані із прибуттям його до суду, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 90 грн.

Результат розгляду: partial