Рішення адміністративного суду від 2014-03-11 00:00:00+02

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора ДПС взводу ДПС ДАІ при Кіровоградському МВ молодшого сержанта міліції Гололобова Андрія Михайловича, в якому просить скасувати постанову серія ПС1 № 353979 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності. В обґрунтування позову зазначає, що порушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, а саме «в м. Кіровоград по вул. Яновського повертаючи ліворуч не надав перевагу в русі транспортному засобу, котрий рухався прямо, чим порушив п.п. 16.6 ПДР України» він не скоював. Позивач пояснив, що його дійсно зупинив інспектор ДПС після того, як він повернув ліворуч. З вказаним порушенням він не згоден, так як здійснюючи поворот він бачив, що стоїть транспортний засіб, який на думку інспектора він не пропустив. Зачекавши певний час позивач зрозумів, що цей транспортний засіб стоїть на перехресті з вимкненим двигуном. Позивач, вирішивши, що можливо, у автомобіля виникла несправність і позивач здійснив маневр, щоб не затримувати рух транспортних засобів, тому, на думку позивача, дії інспектора ДПС є неправомірними та такими, що не відповідають дійсності. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. При цьому позивач зазначив, що відеозапис, наданий відповідачем вважає неналежним доказом, так як з нього не вбачається ні номер автомобіля, ні марка. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив до суду заперечення та відеозапис, на підтвердження факту порушення позивачем п. 16.6 ПДР України та правомірності прийняття оскаржуваної постанови. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29.01.2014 року інспектором ДПС взводу ДПС ДАІ при Кіровоградському МВ молодшим сержантом міліції Гололобовим Андрієм Михайловичем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 450 грн. Згідно змісту вказаної постанови 29.01.2014 р. в м. Кіровоград по вул. Яновського повертаючи ліворуч не надав перевагу в русі транспортному засобу, котрий рухався прямо, чим порушив п.п. 16.6 ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Відповідач надав до суду заперечення, в якому зазначає, що позивач не надає жодних підтверджень протиправності та незаконності його дій під час оформлення матеріалів адміністративної справи відносно нього та її розгляду. Відповідно до пояснень, наданих інспектором Гололобовим А.М., 29.01.2014 приблизно об 13.15 год. він спільно з інспектором взводу ДІІС ДАІ при Кіровоградському МВ УМВС України в області прапорщиком міліції Самарським І.О. під час нагляду за дорожнім рухом на маршруті патрулювання по вул. Яновського в м. Кіровоград, помітив, що водій автомобіля BA3-21053 д/н [NUMBER] порушуючи правила дорожнього руху, а саме рухаючись по вул. Яновського повертаючи ліворуч не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався прямо, чим порушив п.п.16.6 ПДР України (регульовані перехрестя). Пунктом 16.6 ПДР України передбачено, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч. Крім того, інспектором Гололобовим А.М. надано в якості доказу, копію відеофіксації вищевказаного правопорушення, яке фіксувалося за допомогою «відеорегістратора» який знаходився в службовому автомобілі на момент порушення (згідно п.7.6 наказу, МВС України №111 від 27.03.2009р. «Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів ДПС Державтоінспекції МВС» вказано «використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР. Отримані фактичні дані направляти з належністю чи використовувати при складанні адміністративних матеріалів». Крім того, як вбачається з позовної заяви, позивач визнає, що його зупиняв зазначений інспектор, після того як він повернув ліворуч. Здійснюючи поворот ліворуч він бачив, що стоїть транспортний засіб, який він нібито не пропустив, при цьому з обставин, викладених у позовній заяві вбачається, що позивач визнає факт порушення ПДР України одак пояснє цей факт власним припущенням щодо несправності транспортного засобу, якому не надав перевагу у русі. Відтак, суд критично ставиться до заперечень позивача проти інформаційного відеозапису з якого вбачається відповідне порушення позивачем п. 16.6. ПДР України. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з"ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 10 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. ч. 1 ст. 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно приписів ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами. Статтею 27 КУпАП визначено, що штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян і посадових осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до вимог статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Частиною 2 ст. 122 КУпАП визначено, що порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. З оскаржуваної постанови судом встановлено, що відповідач застосував при накладенні штрафу на позивача найнижчу межу санкції даної статті. Відтак, враховуючи, що факт неправомірності дій відповідача стосовно прийняття оскаржуваної постанови серія ПС1 № 353979 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду, суд прийшов до висновку, що підстави для задоволення вимог адміністративного позову відсутні. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied