Рішення адміністративного суду від 2014-02-17 00:00:00+02

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Ю БІ СІ - ПРОМО» (далі - ТОВ «НВО «Ю БІ СІ - ПРОМО») звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати противоправною бездіяльність Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області щодо невиконання, визначеної законом процедури, відшкодування суми податку на додану вартість за березень 2011 року в розмірі 278765,00 грн. (двісті сімдесят вісім тисяч сімсот шістдесят п'ять грн.); стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «НВО «Ю БІ СІ - ПРОМО» (юридична адреса: 61157, м. Харків, вул. Селянська, 110, код за ЄДРПОУ 33119392, р/р № 26000001350331 в АТ «ОТП Банк» МФО 300528) суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації з ПДВ ТОВ «Ю БІ СІ ТАУЕРС» за березень 2011 року в розмірі 278765,00 грн. (двісті сімдесят вісім тисяч сімсот шістдесят п'ять грн.); стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «НВО «Ю БІ СІ - ПРОМО» (юридична адреса: 61157, м. Харків, вул. Селянська, 110, код за ЄДРПОУ 33119392, р/р № 26000001350331 в АТ «ОТП Банк» МФО 300528) пеню за період з 08.12.2011 року по 15.01.2014 року за прострочення сплати бюджетної заборгованості в сумі 51044,26 грн. (п'ятдесят одна тисяча сорок чотири грн. 26 коп.). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що в 2011 році Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м. Харкова (правонаступником якої є Західна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Міндоходів) - провела документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю БІ СІ ТАУЕРС» (правонаступником якого є ТОВ «НВО «Ю БІ СІ - ПРОМО») з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість (ПДВ) на рахунок платника у банку по декларації з ПДВ за березень 2011 року, за результатами якої було складено акт перевірки. На підставі акту перевірки податковим органом було винесене податкове повідомлення-рішення № 0000300700 від 13.07.2011 року, яким зменшено ТОВ «Ю БІ СІ ТАУЕРС» суму бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок з податку на додану вартість у розмірі 278765,00 грн. Постановою Харківського окружного адміністративного суду по справі № 2а-9559/11/2070 від 27.09.2011р., залишеною без змін Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2011р., позов ТОВ «Ю БІ СІ ТАУЕРС» задоволено, вказане податкове повідомлення-рішення скасовано. Позивач зазначив, що він неодноразово звертався до податкового органу з заявами щодо надання до органів казначейської служби висновків про бюджетне відшкодування у сумі 278765,00 грн. Проте, відповідач зазначені заяви залишив без задоволення. Позивач вважає, що бездіяльність податкового органу щодо невиконання, визначеної законом процедури, відшкодування суми податку на додану вартість за березень 2011 року в розмірі 278765,00 грн., є незаконною, у зв'язку з чим, він має право на стягнення пені за неналежне виконання податковим органом свого обов'язку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача - Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи. Представник відповідача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи. Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Таким чином, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представників відповідачів за наявними в справі доказами. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «НВО «Ю БІ СІ - ПРОМО» 12.08.2004 року зареєстровано Виконавчим комітетом Харківської міської ради як юридична особа, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи Серії А00 №495459, довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій №740418, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 24-30), є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю БІ СІ ТАУЕРС», яке було припинено шляхом приєднання до головного підприємства - позивача (а.с. 32), та перебуває на обліку як платник податків в Західній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, є платником податку на додану вартість, що не заперечується сторонами по справі. Судом встановлено, що позивачем до податкового органу подано декларацію з податку на додану вартість за березень 2011 року, відповідно до якої в рядку 23.1 визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 278765,00 грн. на рахунок платника у банку, та подані додатки: розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з ПДВ, довідка про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, розрахунок суми бюджетного відшкодування, заява про повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок у банку, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, копії яких приєднані до матеріалів справи. Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Харкова (правонаступником якої є Західна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області) була проведена перевірка, за результатами якої складено акт, на підставі якого винесене податкове повідомлення-рішення № 0000300700 від 13.07.2011 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування, заявленого на розрахунковий рахунок з податку на додану вартість за березень 2011 року у розмірі 278765,00 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1,00 грн. Вищевказане податкове повідомлення-рішення позивачем було оскаржено в судовому порядку та скасовано постановою Харківського окружного адміністративного суд від 27.09.2011р. по справі № 2а-9559/11/2070, залишеною без змін Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2011р., копії яких приєднані до матеріалів справи. Відповідно до листа Харківського окружного адміністративного суд від 14.11.2013р. №03-25/69580 (а.с. 31) ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2011р. набрала чинності 08.12.2011 року. Вказаними судовими рішеннями підтверджено правомірність формування позивачем бюджетного відшкодування за березень 2011 року у розмірі 278765,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення. Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, правомірність формування позивачем бюджетного відшкодування за березень 2011 року у розмірі 278765,00 грн. не потребує додаткового доказування. Суд зазначає, що відповідно до п.п. 200.13, 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України, в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних відносин, на підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби. У разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган Державного казначейства України. Орган Державного казначейства України тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. З аналізу викладених норм вбачається, що закінчення процедури судового оскарження законодавець пов'язує саме з моментом набрання законної сили рішенням суду. З огляду на зазначене, право платника податку на отримання бюджетного відшкодування слід вважати підтвердженим з моменту набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції, тобто з 08.12.2011 року, після чого протягом п'яти робочих днів має бути перераховано бюджетне відшкодування. Відповідно до ст. 43 Бюджетного кодексу України від 08 липня 2010 року N 2456-VI при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Згідно з ч. 4 ст. 45 Бюджетного кодексу України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Відповідно до статті 25 Бюджетного кодексу України, в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних відносин, державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до відповідача листами №32 від 03.02.2012 року. №51-с від 29.02.2012 року, №104 від 23.05.2012 року, №933 від 12.11.2013 року (а.с. 21-24), в яких повідомляв про набрання законної сили постанови Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2011р. та просив надати відповідні висновки до органу державного казначейства на здійснення бюджетного відшкодування. Листом №12935/10/20-33-15-02-08 від 27.11.2013р. на лист №933 від 12.11.2013 року (а.с. 25) відповідач відмовив позивачу у наданні висновків до органів державної казначейської служби України, обґрунтовуючи тим, що з зазначених судових рішень не вбачається стягнення бюджетної заборгованості а лише скасування податкового повідомлення-рішення. Крім того, відповідач зазначив про необхідність дотримання вимог Наказу Державного казначейства України та Державної податкової адміністрації України від 27.04.2004 р. № 82/245. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що відповідачем не було подано органу державної казначейської служби висновку щодо відшкодування ТОВ «НВО «Ю БІ СІ - ПРОМО» суми податку на додану вартість в сумі 278765,00 грн. На ухвалу суду від 30.01.2014 року доказів зупинення виконання вказаних судових рішень до суду відповідачем не надано. Таким чином, оскільки правомірність заявленої платником податків до відшкодування суми ПДВ підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, що позивач має право на повернення суми бюджетного відшкодування у зазначеному розмірі. З огляду на те, що відповідачем не були виконані визначені законом процедури відшкодування суми податку на додану вартість за березень 2011 року в розмірі 278765,00 грн., суд дійшов висновку, що така бездіяльність відповідача є протиправною, а вказана сума бюджетного відшкодування підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь позивача. Щодо позовних вимог про стягнення пені за період з 08.12.2011 року по 15.01.2014 року за прострочення сплати бюджетної заборгованості в сумі 51044,26 грн., суд зазначає наступне. Пунктом 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України передбачено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи Державного бюджету України (п.п.200.17 ст.200 Податкового кодексу України). Враховуючи приписи п.п.14.1.18, 14.1.162 ст.14 Податкового кодексу України пеня є видом відповідальності за несвоєчасне виконання державою взятих на себе грошових зобов'язань перед платником податку на додану вартість, у вигляді бюджетного відшкодування. З аналізу наведених норм суд приходить до висновку, що з набранням чинності Податковим кодексом України у платника податку, який не отримує бюджетне відшкодування в порядку та строки, визначені ст.200 Податкового кодексу України, виникає право на нарахування пені на суму такої заборгованості на рівні 120% відсотків облікової ставки Національного банку України встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Вказаною нормою визначено період часу, за який платник податку має право на отримання пені за несвоєчасне виконання Державою зобов'язань з перерахування підтверджених сум бюджетного відшкодування ПДВ; та передбачено, що розрахунок пені розпочинається з першого дня, з якого порушено право платника податку на отримання бюджетного відшкодування. При цьому, чинним законодавством не передбачено, що стягнення пені, нарахованої на суму наявної бюджетної заборгованості по ПДВ, можливе та здійснюється лише після фактичного погашення платнику цієї заборгованості. Як вбачається з розрахунку заявленої суми пені у даній справі, період, за який проведено розрахунок, становить з 08.12.2011 року по 15.01.2014 року, тобто з моменту набрання чинності ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2011року. Оскільки, податковим органом жодних дій, спрямованих на надання органу державного казначейства висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, вчинено не було та сума бюджетного відшкодування за березень 2011 року неправомірно не відшкодована позивачу, то суд вважає, що ТОВ «НВО «Ю БІ СІ - ПРОМО» має право на стягнення пені у зв'язку з наявністю бюджетної заборгованості за період прострочення з 08.12.2011 року по 15.01.2014 року. Суд погоджується із зазначеним у позовній заяві розрахунком суми пені, що підлягає нарахуванню на суму бюджетної заборгованості, яка станом на дату звернення до суду становить 51044,26 грн. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «НВО «Ю БІ СІ - ПРОМО» пені за період з 08.12.2011 року по 15.01.2014 року за прострочення сплати бюджетної заборгованості в сумі 51044,26 грн. - підлягають задоволенню. Відповідно до п.п.6 п.16 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011р. №845, органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів з метою забезпечення бюджетного відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного та місцевих бюджетів з відшкодування такого податку. Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Результат розгляду: granted