Рішення адміністративного суду від 2014-03-25 00:00:00+02

08.01.2013 [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області (далі - УПФ) у якому просив визнати дії відповідача щодо відмови у призначенні пільгової пенсії неправомірними та зобов'язати призначити, нарахувати та виплатити таку пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) з 04.12.2012. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що починаючи з 1983 року працював на посаді яка віднесена до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Список №1), оскільки виконував роботу піскоструминника по очистці металу, металевих деталей і виробів сухим способом, а тому має право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.«а» ст.13 Закону №1788-ХІІ з 04.12.2012. Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 січня 2013 року в справі №345/55/13-а заявлений позов задоволено. Визнано дії УПФ щодо відмови у призначенні пільгової пенсії позивачу неправомірною та зобов'язано зарахувати до пільгового стажу роботи у тресті «Калушхімремонт» в період з 16.08.1983 по 02.07.2000, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1 та зобов'язано УПФ призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 04.12.2012. Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило УПФ, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і винести нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. У поданій апеляційній скарзі вказує на те, що оскільки позивачем не додано до своєї заяви потрібні документи, зокрема належним чином оформлені довідки, то робота позивача на пільгових умовах не підтверджується, а тому відсутні підстави для призначення пільгової пенсії. Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому апеляційний суд, у відповідності до ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах оскільки посада на якій він працював віднесена до Списку №1, а також у нього наявний достатній пільговий стаж для цього. Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 03.12.2012 позивач у звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, однак листом від 05.12.2012 №339/М-15 УПФ фактично відмовило у призначенні такої, у зв'язку із відсутністю необхідного та належним чином підтвердженого пільгового стажу. Не погодившись із такими діями УПФ, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом. Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст.ст.1,2 Закону №1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Статтею 100 цього Закону передбачено, що особам, які на день введення в дію цього Закону мають стаж на роботах із шкідливими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, мають право на пенсію на пільгових умовах, яка призначається відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством. Пунктом «а» ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Відповідно до п.3 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 затверджено «Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі - Порядок №383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року. Пунктом 10 Порядку №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку. Відповідно до ст.62 Закону №1788-ХІІ, п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Звідси, слід зробити висновок, що Законом №1788-ХІІ та Порядком №637 затверджено, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж для призначення пенсії - є трудова книжка. Якщо її немає, або в ній відсутні свідчення, що визначають право на пільгову пенсію, можуть бути витребувані уточнюючі довідки підприємств або організацій. Судом апеляційної інстанції встановлено, що [PERSON] працював повний робочий день: з 16.08.1983 по 29.12.1996 на посаді піскоструминника по очистці металу, металевих деталей та виробів сухим способом, з 30.12.1996 по 01.07.2000 професія позивача перейменована на чистильник металу, відливом, виробів та деталей, зайнятий на очистці металу, металічних деталей і виробів сухим кварцовим піском. Вказані періоди роботи позивача на займаній посаді підтверджуються матеріалами справи, зокрема: записами в трудовій книжці (а.с.9-10), довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с.11), архівними довідками (а.с.14-17), наказом про результати атестації робочих місць (а.с.18). В свою чергу відповідно до Списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 - робота на посаді піскоструминника по очистці металу, металевих деталей та виробів сухим способом дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (Розділ ХХІ «Загальні професії»). Згідно роз'яснення Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС від 02.04.1976 №5/8 порядок застосування Списків №1 та №2, передбачає в тих випадках, коли в Списках №1 і №2 передбачені працівники, які виконують певні роботи, то правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються всі працівники, постійно зайняті на цих роботах, незалежно від найменування їх професії. Посада піскоструминника по очистці металу, металевих деталей та виробів сухим способом в подальшому відносилася також до Списку №1 затвердженого постановою КМУ від 26.01.1991 №10, а з 30.12.1996 посада чистильник металу, відливом, виробів та деталей, зайнятий на очистці металу, металічних деталей і виробів сухим кварцовим піском відносилася до Списку №1 затвердженого постановою КМУ від 11.03.1994 №162 та від 16.01.2003 №36 (Розділ ХХІІІ «Загальні професії») . Факт наявності посади на якій працював позивач у Списку №1 (в редакціях чинних на період роботи позивача) є беззаперечним. Право позивача на пільгове пенсійне забезпечення підтвердилося також за результатами атестації проведеної на підприємстві та оформленої наказом від 29.08.1997 №42-к (а.с.18). Тому, судом апеляційної інстанції встановлено, що на час звернення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 позивач досяг 50 років, його загальний трудовий стаж перевищував 20 років, пільговий стаж становив не менше 10 років, що підтверджується записами в трудовій книжці та матеріалами справи. Таким чином, відповідач дійшов помилкового висновку щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки дані записів зроблених в трудовій книжці позивача є підставою для зарахування періоду роботи на посаді піскоструминника по очистці металу, металевих деталей та виробів сухим способом та чистильника металу, відливом, виробів та деталей, зайнятий на очистці металу, металічних деталей і виробів сухим кварцовим піском, та призначення пенсії на пільгових умовах. Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ст.45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, окрім випадку, коли зокрема звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, що тягне за собою призначення такої з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку особою, тобто з більш раннього строку. Тому, враховуючи все вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання про підставність позовних вимог [PERSON] щодо визнання протиправним дій відповідача та зобов'язання призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах з 04.12.2012. Відповідно до ст.201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: 1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; 2) вирішення не всіх позовних вимог або питань. Оскільки суд першої інстанції правильно по суті вирішив спір, однак при цьому помилково вказав у резолютивній частині судового рішення про зарахування роботи позивача до пільгового стажу, що фактично виходить за межі позовних вимог, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялись, а висновки щодо необхідності зарахування періодів роботи позивача до пільгового стажу повинні бути зроблені судом в мотивувальній частині рішення при дослідженні питання про наявність у особи права при достатньому стажі на призначення пенсії, апеляційний суд визнає можливим змінити постанову. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови апеляційний суд не вбачає.

Результат розгляду: partial