Рішення адміністративного суду від 2014-03-20 00:00:00+02

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції про визнання дій відповідача по відмові у внесенні змін до актового запису про народження неправомірними; зобов'язання внести зміни до актового запису про народження № 9 від 06.05.1969 року, змінивши національність батька [PERSON] з "українця" на "поляка" (свідоцтво про народження від 06.05.1996 року [NUMBER]); зобов'язати відповідача внести зміни до актового запису про народження № 9 від 06.05.1969 року, шляхом внесення відомостей про національність батька, - "поляка" (повторне свідоцтво про народження від 07 травня 2012 року серія [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області). Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 03.02.2014 року у задоволенні вказаного позову відмовив. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Обгрунтовуючи апеляційні вимоги скаржник зауважив, що він хоче вільно відновити свою польську національність, оскільки вважає себе представником польської національної меншини в Україні, виявляє почуття польського національного самоусвідомлення та спільності з іншими поляками, а відтак з огляду на положення ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні», має право вільно обирати та відновлювати національність, що не враховано судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови. 17.03.2014 року до суду надійшли письмові заперечення відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, в яких відповідач посилаючись на безпідставність тверджень апелянта, просив суд у задоволенні апеляційної скарги [PERSON] відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного. Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, [PERSON] звернувся із заявою до відповідача, якою просив внести зміни в актовий запис про народження [PERSON] № 9 від 06.05.1969 року на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 15 травня 2012 року справа № 2/о2218/236/12 про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, що батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON], [INFO], змінивши національність батька з "українець" на "поляк". Відповідачем на підставі пред'явлених заявником та зібраних відділом реєстрації актів цивільного стану по Хмельницькому району Хмельницького міськрайонного управління юстиції документів, надано відповідь № 3367/02.2-03-49 від 29.06.2013 року. Вищевказаною відповіддю позивача повідомлено про відмову у внесенні змін у графу національність батька з "українець" на "поляк" в актовому записі про народження [PERSON] № 9 від 06.05.1969 року, так як рішення Хмельницького міськрайонного суду від 15 травня 2012 року справа № 2/о2218/236/12 про встановлення факту родинних стосунків, а саме, що батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON], [INFO], не може бути підставою для внесення виправлень, змін чи доповнень в актовий запис. Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови та відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що відповідач, відмовляючи у внесенні змін до актового запису про народження [PERSON] діяв в межах та у спосіб встановлений діючим законодавством. Проте до зазначених висновків суду першої інстанції, колегія суддів ставиться критично, з огляду на наступне. Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Цивільним Кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Положенням про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 26 вересня 2002 року за № 86, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 вересня 2002 року за N 786/7074 (надалі Положення №86/5). Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органі місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Виходячи зі змісту ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до вимог ст.6 КАС України, до адміністративного суду має право звернутись з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Згідно з п. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до пунктів 1.1, 1.16, 2.1 Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану, у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Отже, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку. Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995р. №12 "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану", в тому числі внесення змін про національність, заяви з цього приводу підлягають розгляду в судовому порядку. Відповідно до п.1.5. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. №96/5, заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами. Так, пунктом 2.6 вказаних Правил встановлено, що разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті. На підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України, додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому (п.2.7 Правил). В той же час, згідно з п.2.11 Правил, факти, зазначені у заяві, а також записи у свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану та в інших поданих заявником документах, якщо вони викликають сумніви щодо їх достовірності, можуть бути перевірені відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом направлення запитів до відповідних установ, організацій для затребування необхідних документів. Як досліджено з матеріалів справи, відповідно до архівної довідки №П-78/01-14 від 26.01.2012 року, гр.[PERSON], [INFO] за національністю - поляк. Зі змісту вказаної довідки №П-78/01-14 від 26.01.2012 року слідує, що в складі сімї [PERSON] значиться син - [PERSON], [INFO] Водночас, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.05.2012 року встановлено, що [PERSON] доводиться позивачу - [PERSON] - батьком. У відповідності до вимог ст.300 ЦК України, кожна особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також на правильний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно із ст.11 Закону України "Про національні меншини в Україні", громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Відповідно ст.22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Згідно зі ст.3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України №703/97-ВР від 09.12.1997 року), кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зауважує, що при ухваленні оскаржуваної постанови судом не враховано правову природу заявлених вимог, та їх підставність, оскільки відповідно до вищевказаних правових положень, позивач має право на своє самовираження, при цьому його право належним чином підтверджено доказами, які містяться в матеріалах справи (зокрема архівною довідкою №П-78/01-14 від 26.01.2012 року). Відповідно до пункту 2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є Постанова адміністративного суду. Відповідно до п.2.18 Правил, зміни до актового запису цивільного стану проводяться за місцем зберігання відповідного запису. На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню. Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Результат розгляду: granted