Рішення адміністративного суду від 2014-03-25 00:00:00+02

У березні 2014 року Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (далі ГУПФ України у Хмельницькій області) звернулось в суд з позовом до управління ДВС Головного управління юстиції у Хмельницькій області і просить скасувати постанову державного виконавця від 24 лютого 2014 року про накладення штрафу. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що на виконанні в управлінні ДВС Головного управління юстиції у Хмельницькій області перебуває виконавче провадження з примусового виконання постанови Старокостянтинівського районного суду від 26 січня 2012 року, якою зобов»язано ГУПФ України у Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату [PERSON] пенсії з 01 серпня 2011 року з урахуванням нового щомісячного додаткового виду грошового забезпечення - щомісячного додаткового грошового винагородження льотному складу, у розмірі 100 % грошового забезпечення. На виконання рішення суду ГУПФ України у Хмельницькій області здійснило перерахунок пенсії [PERSON] за період з 01 серпня 2011 року по 31 грудня 2011 року й сума доплати в розмірі 5752 грн. 65 коп. включена у додаткову відомість для виплати пенсії у грудні 2013 року. Однак, ці кошти [PERSON] не виплачені через відсутність відповідного фінансування, що унеможливлює виконання судового рішення та є поважною причиною його невиконання. Про ці обставини 05 лютого 2014 року ГУПФ України у Хмельницькій області повідомило державного виконавця, однак, незважаючи на це, державний виконавець 24 лютого 2014 року виніс постанову, якою безпідставно наклав на ГУПФ України у Хмельницькій області штраф в сумі 680 грн. В судовому засіданні представник позивача Молявчик О.В. підтримала позовні вимоги у повному обсязі та пояснила, що виплата [PERSON] перерахованої пенсії неможлива через відсутність відповідного фінансування, а тому вважає, що рішення суду не виконується з незалежних від позивача поважних причин. Крім того, просить врахувати, що перерахунок пенсії [PERSON] було проведено ГУПФ України у Хмельницькій області в добровільному порядку ще до відкриття виконавчого провадження. Відповідач, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив, а тому відповідно до ч.4 ст.128 КАС України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 січня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року, зобов»язано ГУПФ України у Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату [PERSON] пенсії з 01 серпня 2011 року з урахуванням нового щомісячного додаткового виду грошового забезпечення - щомісячного додаткового грошового винагородження льотному складу, у розмірі 100% грошового забезпечення. Зазначене судове рішення звернуто до примусового виконання й 21 січня 2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Хмельницькій області Секретою О.М. відкрито відповідне виконавче провадження №41617845. Боржнику надано семиденний строк з моменту винесення постанови для добровільного виконання судового рішення. Постанову про відкриття виконавчого провадження боржник - ГУПФ України у Хмельницькій області отримав 05 лютого 2014 року, що не заперечується представником позивача та підтверджується супровідним листом зі штемпелем позивача та зазначенням вхідного номеру та дати отримання постанови. У цей же день позивачем на адресу державного виконавця за вих..№1309/06 було направлено лист, у якому зазначалось про добровільне виконання судового рішення в частині здійснення перерахунку пенсії [PERSON] та неможливість проведення виплати перерахованої пенсії через відсутність відповідно фінансування. 30 січня 2014 року державним виконавцем було направлено на адресу позивача письмову вимогу про необхідність вжиття усіх заходів спрямованих на повне виконання судового рішення від 26 січня 2012 року в строк до 04 лютого 2014 року, яку отримано позивачем 06 лютого 2014 року. У відповідь на цю вимогу позивачем 07 лютого 2014 року за вих..№1428/06 повторно направлено лист про неможливість провести виплату перерахованої [PERSON] пенсії через відсутність фінансування. 24 лютого 2014 року у зв»язку із невиконанням боржником - ГУПФ України у Хмельницькій області судового рішення від 26 січня 2012 року у визначений державним виконавцем строк, відповідачем на підставі ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» на боржника - ГУПФ України у Хмельницькій області накладено штраф у розмірі 680 грн. Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Відповідно до положень ст.75 вищезазначеного Закону після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов»язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п»яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Згідно ч.1 ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов»язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. Суд вважає за необхідне зазначити, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які об»єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов»язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлюють виконання у добровільному порядку рішення суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Разом з тим, доказів невиконання позивачем постанови Старокостянтинівського районного суду від 26 січня 2012 року з поважних причин, останнім не надано, не наведено таких доказів ні в ході виконавчого провадження, ні в ході судового розгляду справи. Як зазначає позивач, причиною невиконання судового рішення у визначений державним виконавцем строк є відсутність відповідного державного фінансування. Разом з тим, як наголошено Європейським судом з прав людини у справі «Кечко проти України», органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Відповідно до статті 32 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, юрисдикція Європейського Суду з прав людини поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Відповідно до пункту 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна повністю визнає на своїй території юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. На підставі наведеного, суд вважає, що відсутність державного фінансування не є поважною причиною для невиконання пенсійним органом рішення суду, що набрало законної сили. Реалізація особою права, що пов»язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Отже, постанова державного виконавця від 24 лютого 2014 року про накладення на позивача штрафу у розмірі 680 грн. за невиконання постанови Старокостянтинівського районного суду від 26 січня 2012 року є обґрунтованою і скасуванню не підлягає, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити у повному обсязі.

Результат розгляду: denied