Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 17.05.2013 року №0006772250, №0006762250. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 серпня 2013 року позов задоволено. Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 серпня 2013 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на те, що судом першої інстанції було ухвалене законне та обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, посадовими особами відповідача проведено позапланову документальну перевірку фінансово - господарської діяльності позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року; за наслідками перевірки складено акт від 24.04.2013 року №1228/22-50/21701764. Актом перевірки встановлено порушення позивачем: - пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п. 138.1, 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9, пп. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 284492,00 грн.; - пп. 7.4.4 Закону України «Про податок на додану вартість», п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 198.6 ст. 198, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет на загальну суму 260560,0 грн. В обґрунтування заниження податкових зобов'язань орган державної податкової служби посилається на не підтвердження реальності здійснення господарських відносин із: - ТОВ «Миандр Груп», оскільки акти здачі - прийняття робіт (рекламних послуг) не містять даних щодо обсягів робіт (послуг), змісту наданих робіт (послуг), а саме не місять назви бази даних, назви Інтернет сайтів; - ТОВ «Івент бренд», оскільки до перевірки не було надано дизайн - проекти та звіти маркетингових послуг, що позбавляє можливості встановити фактичне надання послуг та їх зв'язок з господарською діяльністю платника податків; акти здачі - прийняття робіт не містять даних щодо обсягів наданих робіт (послуг), змісту наданих послуг; - ТОВ «Альянс - стандарт», оскільки не надано звіт по консультуванням з питань комерційної діяльності; - ТОВ «Сельсмас Груп», оскільки акти про надання послуг не містять даних щодо обсягів наданих робіт (послуг), змісту наданих робіт (послуг); - ТОВ «Гресленд», оскільки акти здачі - прийняття робіт (рекламних послуг) не містять даних щодо обсягів робіт (послуг), змісту наданих робіт (послуг), а саме не місять назви бази даних, назви Інтернет сайтів; - ТОВ «Купідус гранд», оскільки згідно акту перевірки у контрагента відсутні трудові ресурси, виробниче обладнання, складські та торгівельні приміщення, транспорт, торгівельне обладнання, сировина, матеріали для здійснення основного виду діяльності, визначеного згідно довідки ЄДРПОУ, здійснені операції не мали реального товарного характеру; - ТОВ «Орбіс еліт», оскільки згідно акту перевірки зазначене товариство було створено з метою фіктивного підприємництва, не підтверджено наявність поставок товарів (послуг) від контрагента підприємствам покупцям, що свідчить про здійснення таких правочинів без мети настання правових наслідків; - ТОВ «Плуар ЛТД», оскільки згідно актів перевірки не встановлено факту передачі товарів (послуг) від вказаного контрагента до підприємств - покупців, у зв'язку з відсутністю актів приймання - передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, а також інших первинних документів; - ТОВ «Делавар Груп», оскільки згідно актів перевірки не встановлено факту передачі товарів (послуг) від вказаного контрагента до підприємств - покупців, у зв'язку з відсутністю актів приймання - передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, а також інших первинних документів. 17 травня 2013 року ДПІ у Шевченківському районі м. Києва винесені податкові повідомлення - рішення: - №0006762250, яким на підставі акту перевірки за виявлені порушення позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 324787,00 грн., у тому числі за основним платежем 260560,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 64227,00 грн; - 0006772250, яким на підставі акту перевірки за виявлені порушення позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 349684,00 грн., у тому числі за основним платежем 284492,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 65192,00 грн. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи підтверджують фактичне здійснення господарських операцій, а висновки акту перевірки не знайшли свого підтвердження, тому останнім правомірно сформовані дані податкового обліку по господарських операціях з зазначеними вище контрагентами. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Частиною 2 ст. 3 цього Кодексу передбачено, що господарська діяльність, яка здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку. Водночас за відсутністю факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. При цьому, під час розгляду зазначеної категорії справ необхідно звертати особливу увагу на дослідження реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку та приймати на підтвердження даних податкового обліку лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Розглядаючи реальність господарських операцій позивача з ТОВ «Миандр Груп», ТОВ «Івент бренд», ТОВ «Альянс - стандарт», ТОВ «Сельсмас Груп», ТОВ «Гресленд», ТОВ «Купідус гранд», ТОВ «Орбіс еліт», ТОВ «Плуар ЛТД», ТОВ «Делвар Груп» на підставі яких позивачем було сформовано дані податкового обліку, колегія суддів зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між позивачем (замовник) та ТОВ «Миандр Груп» (виконавець) укладено договори від 02 листопада 2009 року №0211/03 з додатками (т. 1 а. с. 135-142), № 0211/02 з додатками (т. 1 а. с. 143-150), № 0211/01 з додатками (т. 1 а. с. 151-158); від 14 жовтня 2009 року № 1410/01 з додатками (т. 1 а. с. 159-165), відповідно до умов яких виконавець зобов'язується в порядку, на умовах та у строки, встановлені договорами, надати замовникові рекламні послуги: розповсюдження рекламного матеріалу (реклама ресторану «Дежавю») через розсилку по базам адрес, Інтернет розсилку, СМС повідомлення; розповсюдження рекламного матеріалу (візитки ресторану та флаєра ресторану «Дежавю») всім перехожим біля всіх станцій метро в м. Києві. На підтвердження виконання умов договору позивачем надані рахунки - фактури (т. 1 а.с. 191, 193, 194, 196, 199, 201, 202, 204) акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т. 1 а. с. 166, 168, 170, 172, 174, 176, 178, 180), звіт про розповсюдження флаєрів, звіти по клієнтам, звіти по інтернет-розсилці, звіти з розповсюдження по базам адрес (т. 1 а. с. 182 - 188). Позивачу контрагентом ТОВ «Миандр Груп» виписано податкові накладні за результатами наданих послуг та які в подальшому стали підставою для включення суми ПДВ до складу податкового кредиту. На підтвердження оплати отриманих послуг позивачем надані виписки по рахунку у банку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між позивачем (замовник) та ТОВ «Івент Бренд» (виконавець) укладено договори від 05 серпня 2010 року №0508-10 про надання маркетингових послуг з додатками (т. 1 а. с. 210-214), відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати перелік дизайнерських та консультаційних послуг щодо реконструкції закладу харчування (ресторан «Дежавю», що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 30/10); від 03 листопада 2011 року №0311-11 з додатками (т. 1 а. с. 215 - 218), відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати комплекс організаційних послуг щодо організації та проведення заходу замовника (місце проведення ресторан «Дежавю»). Згідно додатків до договорів ТОВ «Івент Бренд» надавало позивачу послуги, а саме: створення логотипу бренда, розробка базової концепції та слогану закладу, базовий фірмовий стиль (версії логотипу, фірмові кольори, шрифти, фірмові візуальні елементи, візитівки, упаковка, бейджи, клубні карти), дизайн вхідної групи (головна вивіска, додаткове оформлення входу), дизайн меню закладу, розробка концепції інформаційних макетів, розроблення концепції та дизайну сайту заходів, проведення фотосесії, дизайн - послуги, гравірування зображень для запальничок, розробка макету візиток закладу із додержанням фірмового стилю, декорування відеопанелей, створення відеоконтенту для панелей, орендування промо - зони, плазмова панель, оренда відео проектора для маппінгу, промостійка для хостес, хостес, створення образу хостес, обладнання для барменів, туби для молекулярних коктейлів, виготовлення та пакування коктейлів, брендінг тубів. На підтвердження виконання договору позивачем надані акти здачі-прийняття робіт та податкові накладні (т. 1 а.с. 223 - 228). На підтвердження оплати надані виписки по рахунку у банку (т. 1 а.с. 230 - 232). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між позивачем (заклад) та ТОВ «Альянс - стандарт» (виконавець) укладено договір від 01 квітня 2010 року №30/0104 з додатком (т. 2 а. с. 43 - 47), відповідно до якого останній з метою забезпечення ефективного здійснення закладом комерційної діяльності зобов'язується надати замовникові послуги, перелік яких зазначений у додатку 1 до даного договору, а заклад зобов'язується приймати та оплачувати надані послуги. На підтвердження виконання умов договору позивачем надані акти наданих послуг та податкові накладні (т. 2 а.с. 200 - 231). На підтвердження оплати надані виписки по рахунку у банку (т. 2 а.с. 233 - 249). Також, між позивачем (замовник) та ТОВ «Сельсман Груп» (виконавець) укладено договір від 02 квітня 2012 року №104СГ з додатками, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується в порядку, на умовах та у строки, встановлені цим договором, надати замовникові рекламні послуги, перелік яких вказано в додатках до договору, які є його невід'ємною частиною (т. 3 а. с. 1-7). На підтвердження виконання умов договору позивачем надані акти надання послуг, відповідно до яких ТОВ «Сельсман Груп» надавало послуги з розповсюдження рекламних матеріалів біля автобусних та ж/д вокзалів м. Києва та податкові накладні (т. 3 а. с. 8 - 14). На підтвердження оплати надані виписки по рахунку у банку (т. 3 а.с. 18 - 20). Між позивачем (замовник) та ТОВ «Гресленд» (виконавець) укладено договори від 01 серпня 2012 року №108ГФВ, №108БА, №108ІР, №108СМС з додатками, відповідно до умов яких виконавець зобов'язується в порядку, на умовах та у строки, встановлені цим договором, надати замовникові рекламні послуги, перелік яких вказано в додатках до договорів та які є їх невід'ємною частиною (т. 3 а. с. 20 - 57). Згідно додатків до договору, між сторонами визначено перелік послуг, а саме розповсюдження рекламного матеріалу - візиток біля станцій метро м. Києва, флаєрів біля станцій автобусних та ж/д вокзалів м. Києва; розповсюдження через розсилку по базам адрес, Інтернет розсилку та СМС повідомлення. На підтвердження виконання умов договору позивачем надані акти надання послуг, відповідно до яких виконавець надавав послуги з розповсюдження рекламних матеріалів біля автобусних та ж/д вокзалів м. Києва та податкові накладні (т. 3 а. с. 90 - 129). На підтвердження оплати надані виписки по рахунку у банку (т. 3 а.с. 80 - 89). Між позивачем (замовник) та ТОВ «Купідус гранд» (виконавець) укладено договір від 01 березня 2012 року №103КГУ, відповідно до умов якого позивачу надавались послуги з прибирання приміщень ресторану (т. 3 а. с. 135 - 138). На підтвердження виконання умов договору позивачем надано графік прибирання приміщень, специфікацію до договору, акт надання послуг (т. 3 а.с. 135 - 141). На підтвердження оплати надані виписки по рахунку у банку (т. 3 а.с. 142). Проте, згідно акту ДПІ у Києво - Святошинському районі Київської області ДПС «Про результати документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ «Кпуідус Гранд» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.06.2012 року» від 20.07.2012 року №230/22-5/37723471, у вказаного контрагента відсутні трудові ресурси. Окрім цього, згідно зазначеного акту основними видами діяльності ТОВ «Кпуідус Гранд» є посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту, інші види потової торгівлі, рекламна діяльність, інша видовищно - розважальна діяльність. Між позивачем (замовник) та ТОВ «Орбіс Еліт» (виконавець) укладено договір від 01 березня 2012 року № 103ОЕ з додатками, відповідно до умов якого позивачу надавались рекламні послуги з розповсюдження рекламних матеріалів через СМС повідомлення та розсилку по базам адрес (т. 3 а. с. 148 - 152). Згідно додатків до договору, між сторонами визначено перелік послуг, а саме розповсюдження рекламного матеріалу через розсилку по базам адрес та СМС повідомлення. На підтвердження виконання умов договору позивачем надані акт надання послуг та податкову накладну (т. 3 а. с. 153 - 154). Між позивачем (замовник) та ТОВ «Плуар ЛТД» (виконавець) укладено договір від 02 квітня 2012 року №104ПЛ з додатками, відповідно до умов якого позивачу надавались рекламні послуги з розповсюдження рекламних матеріалів біля станцій метро м. Києва (т. 3 а. с. 163-168). На підтвердження виконання умов договору позивачем надані акти надання послуг та податкові накладні (т. 3 а. с. 169 - 174). На підтвердження оплати надані виписки по рахунку у банку (т. 3 а.с. 178 - 180). Проте, згідно акту ДПІ у Києво - Святошинському районі Київської області ДПС «Про результати виїзної документальної перевірки ТОВ «Делавар Груп» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Трайтрейд» за період з 01.04.2012 року по 30.04.2012 року» у вказаного контрагента відсутні трудові ресурси. Між позивачем (замовник) та ТОВ «Делвар Груп» (виконавець) укладено договори від 02 квітня 2012 року № 104ДГ, від 03 травня 2012 року № 105ДГ, від 01 червня 2012 року №106ДГ, відповідно до умов яких позивачу надавались послуги з прибирання приміщень ресторану «Дежавю» (т. 3, а. с. 186-199). На підтвердження виконання умов договору позивачем надані акти надання послуг та податкові накладні (т. 3 а.с. 201 - 206). На підтвердження оплати надані виписки по рахунку у банку (т. 3 а.с. 207 - 209). Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Відповідно до пункту 2.4 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року N 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. За змістом вищезазначених приписів, наявні в матеріалах справи акти здачі - прийняття робіт (рекламних послуг), що складені між позивачем та ТОВ «Миандр Груп», ТОВ «Івент бренд», ТОВ «Селсьмас Груп», ТОВ «Гресленд», ТОВ «Орбіс Еліт», ТОВ «Плуар ЛТД» не містять зміст та обсяг господарської операції, оскільки в них не зазначено назви бази даних, назви Інтернет сайтів, станцій метро, біля яких розповсюджувався рекламний матеріал тощо. Звіти по розповсюдженню флаєрів, по клієнтам, по інтернет - розсилці, з розповсюдження по базам адрес ТОВ «Меандр груп» (т. 1 а.с. 182 - 188), ТОВ «Сельсман Груп» (т. 3 а.с. 14 - 16), ТОВ «Гресленд» (т. 3 а.с. 58 - 77), ТОВ «Орбіс Еліт» (т. 3 а.с. 155 - 156), містять загальну інформацію щодо отриманих послуг. Окрім цього, вказані звіти складені різними виконавцями, але за однаковою формою, що викликає сумнів щодо їх достовірності. При цьому, колегія суддів також враховує, що зазначені акти не були надані позивачем під час проведення перевірки. Стосовно фотозвітів за організації та проведення заходу (т. 1 а.с. 219 - 220), проектів видів послуг (т. 2 а.с. 1 - 42), які надані позивачем на підтвердження отримання послуг від ТОВ «Івент - Бренд», звітів до актів наданих послуг, складених до договору від 01 квітня 2010 року №30/0104, матеріалів для проведення навчання персоналу, які надані позивачем на підтвердження отримання послуг від ТОВ «Альянс - Стандарт» (т. 2 а.с. 48 - 199) колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до пункту 44.7 статті 44 ПК України платник податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності. Проте, позивачем до заперечень до акту перевірки від 24.04.2013 року №1228/22-50/21701764 не були надані зазначені вище документи. Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено реальність здійснення господарських операцій з вищенаведеними контрагентами, на підставі яких були сформовані дані податкового обліку, відповідно надані первинні документи не є підтвердженням даних податкового обліку. Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Відповідно до абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4. ст.. 7 зазначеного Закону, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Відповідно до пп. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: - або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; - або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг); Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями. Аналогічні норми передбачені Податковим кодексом України. Так, відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону. Колегія суддів зазначає, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до Закону України «Про податок на додану вартість» та Податкового кодексу України необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема, виданих виконавцем податкових накладних, не є безумовною підставою для формування податкового кредиту, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, колегія суддів вважає, що контролюючим органом як суб'єктом владних повноважень доведено, що зазначені вище правочини спрямовані на нереальне настання правових наслідків. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки фактичного здійснення господарських операцій не було, тому позивачем неправомірно сформовані дані податкового обліку по господарським операціям з ТОВ «Миандр Груп», ТОВ «Івент бренд», ТОВ «Альянс - стандарт», ТОВ «Сельсмас Груп», ТОВ «Гресленд», ТОВ «Купідус гранд», ТОВ «Орбіс еліт», ТОВ «Плуар ЛТД», ТОВ «Делвар Груп», відповідно, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до пункту 1 та 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Результат розгляду: denied