Рішення адміністративного суду від 2014-03-07 00:00:00+02

[PERSON] проживає в приватизованій нею квартирі [ADDRESS]. Попередньо відповідно до ордеру серії Б № 66722 від 12.08.1993 р. квартиру [ADDRESS] займали [PERSON], [PERSON] (батьки [PERSON]) та [PERSON] (колишній чоловік [PERSON]). 27.05.2000 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, а [INFO] від цього шлюбу народилась [PERSON] (інвалід з дитинства). 05.11.2002 р. за вищевказаною адресою квартири була зареєстрована донька [PERSON] 22.11.2006 р. Шевченківським районним судом міста Києва зазначений вище шлюб було розірвано. Після розлучення, [PERSON] разом із дитиною залишилась проживати у спірній квартирі. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09.04.2009 р. (справа № 2-1618/2009) [PERSON] було визнано такою, яка набула право на користування спірною квартирою на рівних правах разом з наймачами. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.08.2009 р. (справа № 22-5715) рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09.04.2009 р. залишено без змін. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2009 р. (справа № 2а-10324/09/2670) відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві зобов'язано зареєструвати позивача за адресою: [ADDRESS]. 15.12.2009 р. на підставі постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2009 р. [PERSON] було зареєстровано в спірній квартирі. Після розлучення, [PERSON] не проживав у спірній квартирі, не з'являвся до ЖЕКу, не цікавився станом квартири, не сплачував борги та поточні нарахування за комунальні послуги та обслуговування будинку, які нараховувались на нього згідно реєстрації, що стало підставою для звернення [PERSON] до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07.10.2011 р. (справа № 2-2038/11) позов задоволено, [PERSON] визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Відповідно до Свідоцтва про шлюб від 10.02.2012 р. позивачем було укладено шлюб з [PERSON], про що свідчить відповідний актовий запис № 124 від 10.02.2012 р. Протягом 10 місяців з моменту ухвалення Шевченківським районним судом м. Києва заочного рішення від 07.10.2011 р. по справі № 2-2038/11, [PERSON] не з'являвся, ані в спірній квартирі, ані в ЖЕКу, зокрема для того, щоб зняти з реєстрації свого батька, який помер ще в грудні 2011 р. і на якого протягом 6 місяців нараховувалися комунальні послуги, які [PERSON] необхідно було сплачувати щоб уникнути виселення. Після набрання заочним рішенням від 07.10.2011 р. законної сили, [PERSON] звернулась із заявою про зняття з реєстрації в квартирі [PERSON] як такого, що втратив право користування житловим приміщенням згідно з заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07.10.2011 р. № 2-2038/11. У зв'язку з тим, що [PERSON] протягом декількох років не тільки не цікавився зазначеним житлом, але й своєю донькою - [PERSON], його заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.04.2012 р. (справа № 2610/1487/2012) було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] Після зібрання позивачем в серпні 2012 року всіх необхідних документів для приватизації спірної квартири (особовий рахунок був закріплений за [PERSON], після смерті якої, ані [PERSON] - син померлої, ані [PERSON] - чоловік померлої, не перевели його на себе), останні в вересні 2012 року були подані до Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації. На підставі розпорядження органу приватизації від 12.10.2012 р. № 1092 позивачу оформлено та видано Свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчувалось, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON] в рівних частках кожній. Спірна квартира приватизована згідно з Законами України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Тим часом, у [PERSON] від нового шлюбу з [PERSON] 21.06.2012 р. народився син - [PERSON]. Після того як [PERSON] дізнався, що його було знято з реєстрації на підставі судового рішення, в серпні 2012 року звернувся до обслуговуючої організації КП ЖЕК «Нивки» для реєстрації в спірній квартирі свого новонародженого сина [PERSON] Також, [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про перегляд заочного рішення від 07.10.2011 р. у справі № 2-2038/11, яким його визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, і суд своєю ухвалою від 14.09.2012 р. (справа № 2610/20506/2012) заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення залишив без задоволення. Після чого, представник [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07.10.2011 р. до Апеляційного суду м. Києва. В ході розгляду справи в Апеляційному суді м. Києва [PERSON] не заперечував, що квартира приватизована без його участі та не оскаржував це. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.03.2013 р. (справа № 22-ц/796/310/2013), заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07.10.2011 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким позивачу відмовлено в задоволенні позову до [PERSON], треті особи: КП «Житлово-експлуатаційна контора «Нивки» Шевченківської районної у м. Києві ради, Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Після ухвалення Апеляційним судомм. Києва рішення від 13.03.2013 р., [PERSON] 22.03.2013 р. подав до суду апеляційної інстанції заяву про поворот виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07.10.2011 р., в якій просив повернути виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07.10.2011 р. шляхом поновлення його права користування квартирою [ADDRESS], та зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві поновити відомості в реєстраційній картці [PERSON] про реєстрацію його місця проживання за адресою: квартира [ADDRESS], видати виконавчий лист про повернення до попереднього стану відомостей у реєстраційній картці про реєстрацію місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Однак, Апеляційний суд м. Києва своєю хвалою від 19.06.2013 р. (справа № 22-ц/796/310/2013) в задоволенні заяви [PERSON] про поворот виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07.10.2011 р. відмовив, зазначивши в ухвалі те, що на момент скасування заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07.10.2011 р., спірна квартира вже відноситься до приватного житлового фонду. З метою недопущення незаконної реєстрації [PERSON] у належній [PERSON] з донькою-інвалідом на праві приватної власності квартирі, [PERSON] через свого представника за довіреністю [PERSON], 15 березня 2013 року звернулась із письмовою заявою до відповідача, в якій заперечувала проти реєстрації [PERSON] або інших осіб в квартирі [ADDRESS] до вирішення питання по суті або скасування свідоцтва про право власності на житло в законному порядку. 25 жовтня 2013 року під час прийому паспортистів дільниці, до якої відноситься спірна квартира, позивачу стало відомо, що відповідач зареєстрував [PERSON] та його сина [PERSON] у квартирі, яка належить на праві приватної власності [PERSON] та її доньці в рівних частках кожній. Незгода з діями/рішенням відповідача щодо проведення реєстрації місця проживання вказаних вище осіб у спірній квартирі та необхідністю вчинення ним певних дій обумовила позивача звернутись до суду. Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані особами, які беруть участь у справі докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд частково погоджується з доводами [PERSON], виходячи з наступного. Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-IV (далі - Закон № 1382-IV), Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 р. № 1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 р. за № 2109/22421 (далі - Порядок № 1077), Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 р. № 405/2011 (далі - Положення № 405/2011) та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Преамбулою Закону № 1382-IV передбачено, що цей Закон (в редакції, чинній в момент виникнення спірних правовідносин, тобто в момент реєстрації [PERSON] та його сина [PERSON] в спірній квартирі) відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Статтями 6 та 7 Закону № 1382-IV визначені підстави реєстрації місця проживання особи та зняття з реєстрації місця проживання. У відповідності до ст. 11 Закону № 1382-IV реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування. Відповідно до ст. 14 Закону № 1382-IV рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових та службових осіб з питань свободи пересування, вільного вибору місця проживання, реєстрації місця проживання чи місця перебування особи можуть бути оскаржені в установленому законом порядку. На виконання ч. 2 ст. 11 Закону № 1382-IV Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджено Порядок № 1077. Порядок № 1077 (в редакції, чинній в момент виникнення спірних правовідносин) розроблений відповідно до Законів України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «Про загальний військовий обов'язок і військову службу» та визначає процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування (п. 1.1 Порядку № 1077). Реєстрація місця проживання або місця перебування особи - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Відомості про місце проживання та місце перебування особи вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - паспортний документ), довідки про звернення за захистом в Україні (п. 1.2 Порядку № 1077). Згідно з п. 1.3 Порядку № 1077 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. У відповідності до п. 1.5 Порядку № 1077 реєстраційний облік - обробка персональних даних про місце проживання та місце перебування осіб в інформаційній (автоматизованій) системі та/або в картотеках персональних даних, зареєстрованих відповідно до чинного законодавства України (далі - картотека), здійснюється адресно-довідковими підрозділами головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - адресно-довідковий підрозділ територіального органу ДМС України) та територіальними підрозділами ДМС України. Приписами п. 1.6 Порядку № 1077 визначено, що ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування осіб в Україні (далі - реєстраційний облік) здійснюється територіальними підрозділами ДМС України та адресно-довідковими підрозділами територіальних органів ДМС України з дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних. Реєстраційний облік ведеться у межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці відповідного адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України або територіального підрозділу ДМС України. Відповідно до п. 2.1 Порядку № 1077 громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Пунктом 2.2. Порядку № 1077 для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру: - письмову заяву про реєстрацію місця проживання (додаток 5); - документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; - квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; - талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; - документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру. Згідно з п. 2.6 Порядку № 1077 працівник територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів - адміністратор центру (крім внесення відомостей про реєстрацію місця проживання до паспортного документа та картки реєстрації особи), зокрема, перевіряє належність паспортного документа особі, що його подала, правильність заповнення заяви про реєстрацію місця проживання та наявність документів, необхідних для реєстрації місця проживання, про що ним вчиняється відповідний запис у заяві. Виходячи з системного аналізу вказаних вище норм права вбачається, що для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, зокрема, документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи, в разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання. Як вбачається з Довідки Ф. № 3 від 25.10.2013 р. № 2346, на житловій площі квартири 29,7 кв.м. (загальна площа квартири - 46,89 кв.м.) проживають і зареєстровані 2 (дві) особи, в тому числі: [PERSON], [INFO], власник ос. рахунку, мешкає з 15.12.2009 р., [PERSON], [INFO], донька [PERSON], мешкає з 05.11.2002 р., [PERSON], [INFO], колишній чоловік [PERSON], мешкає з 04.10.2013 р., [PERSON], [INFO] син колишнього чоловіка від нового шлюбу, мешкає з 04.10.2013 р. З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що під час реєстрації 04.10.2013 р. [PERSON] та [PERSON], відповідач, не перевіривши наявності документів, що підтверджують право на їх проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи та маючи від власника спірної квартири заяву від 15.03.2013 р., в якій [PERSON] заперечує проти реєстрації [PERSON] або інших осіб в спірній квартирі до вирішення питання по суті або скасування свідоцтва про право власності на житло в законному порядку, всупереч приписам п. 2.2 Порядку № 1077 зареєстрував [PERSON] та [PERSON], тим самим порушив право власності [PERSON] та її малолітньої дитини-інваліда. Беручи до уваги те, що Державна міграційна служба України (ДМС України) відповідно до покладених на неї завдань, з-поміж інших, здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки; здійснює відповідно до закону державний контроль за дотриманням законодавства у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, у випадках, передбачених законодавством, притягає порушників до адміністративної відповідальності (пп. пп. 20, 25 п. 4 Положення № 405/2011), має під час вчинення реєстраційних дій щодо реєстрації місця проживання діяти в чіткій відповідності до приписів норм чинного законодавства. Виходячи з встановлених обставин та системного аналізу вказаних вище норм права, суд вважає, що відповідач здійснивши 04.10.2013 р. реєстраційні дії щодо реєстрації місця проживання [PERSON] та його сина [PERSON] у спірній квартирі, діяв всупереч приписам норм чинного законодавства, а тому такі дії мають бути визнані судом протиправними. Окрім цього суд зазначає, що відповідно до приписів п. п. 7.1-7.5 Порядку № 1077 (в редакції, чинній на час розгляду даної адміністративної справи) реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи скасовується в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства. У разі виявлення такого порушення керівник територіального підрозділу ДМС України проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи. Копія цього висновку надсилається керівнику головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - територіальний орган ДМС України) для здійснення контролю. Про прийняте рішення особі надсилається письмове повідомлення, в якому зазначаються підстави його прийняття. Особу запрошують на прийом до територіального підрозділу ДМС України для внесення відповідних відомостей до паспортного документа. Відомості про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи вносяться до карток реєстрації особи, адресних карток та паспортного документа шляхом внесення запису «скасовано» на штамп, що був внесений до цих документів з порушенням законодавства (штамп реєстрації місця проживання, або штамп реєстрації місця перебування, або штамп зняття з реєстрації місця проживання). До реєстраційного обліку адресно-довідкового підрозділу надсилаються змінені відомості про реєстрацію місця проживання/перебування особи або талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні з відміткою «скасування попередніх відомостей». Виходячи з системного аналізу вказаних вище норм права, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача,

Результат розгляду: partial