Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до відповідача Управління ДАІ УМВС України в Тернопільській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ВО1 № 197187 від 05 січня 2014 року, якою його визнано винним за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення правил зупинки. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що правил дорожнього руху не порушував, оскільки у зв'язку із несправність транспортного засобу та з метою уникнення аварійної ситуації, він змушений був здійснити зупинку в районі зупинки громадського транспорту, увімкнувши аварійну світлову сигналізацію та не створюючи при цьому перешкод для руху іншим учасникам дорожнього руху. З цих підстав, [PERSON] переконаний, що оскаржувана постанова винесена безпідставно, а тому просить її скасувати. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився не повідомивши про причини неявки. Представник відповідача Управління ДАІ УМВС України в Тернопільській області будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився не повідомивши суд про причини неявки. Приймаючи до уваги вимоги ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розгляд справи у його відсутності. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти: Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 № 134882 від 05 січня 2014 року, [PERSON] 05 січня 2014 року, в м. Тернополі по вул. Протасевича, керуючи автомобілем марки "Деу Сенс" державний номерний знак [NUMBER], здійснив зупинку за зупинці маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимог п. 15.9 (е) ПДР України. Постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ВО1 № 197187 від 05 січня 2014 року, на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП). Згідно вимог п. 15.9 (е) ПДР України, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. У відповідності до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Обставини вчинення даного адміністративного правопорушення, повністю викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 134882 від 05 січня 2014 року, які є об'єктивними та вказують на вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Крім цього, ні представником відповідача, ні позивачем не представлено суду будь-яких доказів в обгрунтування свої позовних вимог. Згідно ч.1 ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або подання прокурора на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що в даному випадку заявлені позивачем вимоги про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважені вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Враховуючи вищенаведене, особу правопорушника, який до відповідальності притягується вперше, обставини, за яких було вчинено правопорушення, а саме не було спричинено будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху, тобто характер даного правопорушення був незначний, суд вважає за можливе звільнити [PERSON] від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і обмежитись усним зауваженням. Винна [PERSON] доведена матеріалами адміністративної справи, однак суд вважає, що його дії є малозначними, та його слід звільнити від адміністративної відповідальності, а провадження в справі слід закрити. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial