Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

21.06.2013 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська (далі - Управління), в якому просила суд: визнати відмову Управління щодо перерахунку [PERSON] пенсії з врахуванням інших виплат та компенсації за невикористану відпустку, протиправною; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з дати призначення - з 30 червня 2011 року з урахуванням інших виплат у сумі 2479,31 грн., за період з 01.08.2010 року до 29.06.2011 року та компенсації за невикористану відпустку у сумі 1093,38 грн. В обґрунтування позову зазначає, що відмова відповідача включення сум інших виплат та компенсації за невикористану відпустку в перерахунок пенсії, як державному службовцю, є наслідком порушення вимог норм чинного законодавства. На всі виплати нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Постановою Ленінського районного суду м. Луганська від 11 вересня 2013 року у цій справі позов було задоволено, а саме: визнано неправомірними дії Управління щодо відмови у перерахунку пенсії [PERSON] з врахуванням інших виплат та компенсації за невикористану відпустку; зобов'язано відповідача вчинити дії щодо перерахунку пенсії позивачу з урахуванням інших виплат за період з 01.08.2010 року до 29.06.2011 року та компенсації за невикористану відпустку, з виплатою різниці між перерахованою та сплаченої пенсіями, починаючи з 30.06.2011 року. Не погодившись з таким рішенням, Управління подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до вимог ст. 33 Закону України від 19.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ) інші виплати та компенсація за невикористану відпустку не є складовими заробітної плати державного службовця, тому враховувати їх при розрахунку пенсії державного службовця немає законних підстав. Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне. Судом встановлено, що з 30.06.2011 року позивачу призначено пенсію за віком згідно Закону № 3723-ХІІ. 18.06.2013 року позивач звернулась до Управління із заявою про перерахунок пенсії, з урахуванням фактично виплачених інших виплат та компенсації за невикористану відпустку. Відповідач, своїм Рішенням № 10121/02-1 від 18.06.2013 року відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії державного службовця. Відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно частини другої статті 33 Закону № 3723-ХІІ заробітна плата державних службовців складається з посадового окладу, премій, доплат за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Частина сьома статті 33 Закону № 3723-ХІІ встановлює, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Крім того, згідно частини шостої статті 33 Закону № 3723-ХІІ державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Відповідно до вимог статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Із довідки Головного управління державної казначейської служби України у Луганській області від 13.06.2013 року № 13-56/254 про складові заробітної плати (за останні 24 календарних місяці роботи або будь-які 60 календарних місяці роботи перед зверненням за пенсією), що подається для перерахунку пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ, вбачається, що позивачу передбачена і виплачена матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та компенсація за невикористану відпустку (а.с.7). На всі виплати, що включені в ці довідки, в тому числі на матеріальну допомогу було нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Таким чином, вони повинні були прийматися в розрахунок пенсії позивача. Зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку про те, що види оплати праці та інші виплати, які враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для перерахунку пенсії, не повинні виходити із складової заробітної плати, яку отримував державний службовець на час виходу на пенсію, оскільки таке звуження суперечить статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ. Крім того, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення має систематичний характер, видавалась щорічно і являлась об'єктом для нарахування і утримання страхових внесків до пенсійного фонду. А матеріальна допомога разового характеру надається роботодавцем у непередбачених (екстрених) випадках окремим працівникам у зв'язку із сімейними обставинами, на оплату лікування, оздоровлення дітей, поховання і не є об'єктом для нарахування і утримання страхових внесків до пенсійного фонду. Таким чином, відповідна матеріальна допомога, що була виплачена позивачеві згідно наданої довідки, входить до складу фонду оплати праці. Крім того, за змістом наведених норм статті 66 Закону № 1788-ХІІ, статті 41 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Таким чином, матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та не включається до складу заробітної плати державного службовця, враховується при обчисленні розміру пенсії державного службовця. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.02.2012 року (справа № 21-430а11). За приписами частини другої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими, однак, місцевий суд допустив помилку при визначенні дати, з якої слід провести перерахунок пенсії. Так, частиною четвертою статті 45 Закону № 1058-ІV передбачено, що перерахунок пенсії проводиться у такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо відповідну заяву подано пенсіонером після 15 числа. Як вбачається з матеріалів справи, відповідні документи про заробітну плату від 13 червня 2013 року позивачка надала до відповідача разом із заявою про перерахунок пенсії 18 червня 2013 року (а.с.8). Відтак, відповідач повинен здійснити перерахунок пенсії з 01 липня 2013 року, тому в цій частині судове рішення підлягає зміні. Підсумовуючи, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Результат розгляду: partial