Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

24 жовтня 2011 року позивач поштовим зв'язком направив на адресу суду адміністративний позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області, в якому просить визнати дії незаконними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити підвищення пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 15.03.2011 року по 30.09.2011 року. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 жовтня 2011 року позов [PERSON] за період з 15.03.2011 року по 23.04.2011 року, включно, залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 грудня 2011 року позов задоволено: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату [PERSON] державної соціальної допомоги як «дитині війни» відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 24.04.2011 року по 22.07.2011 року, з урахуванням раніше виплачених сум. В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення яким відмовити позивачу у задоволені його вимог. Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом з'ясовано, що позивач по справі має статус "дитина війни", що відповідно надає йому право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених Законом України "Про соціальний захист дітей війни" № 2195-IV від 18.11.2004 р., який набрав чинності з 01.01.2006 року. Згідно статті 6 Закону №2195-ІV дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Редакція цієї статті набрала чинності з 1 січня 2006 року. Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. З урахуванням норм ст.ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов подано з пропуском строку звернення до суду, тому задоволенню підлягає частина вимог щодо нарахування підвищення пенсії в межах шестимісячного строку звернення до суду. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 23 грудня 2010 року № 2857-VI встановлено у 2011 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 750 гривень, з 1 квітня - 764 гривні, з 1 жовтня - 784 гривні, з 1 грудня - 800 гривень. Таким чином, суд першої інстанції зробив вірний висновок, що відповідач повинен був провести підвищення до пенсії у збільшеному розмірі відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" починаючи з 24 квітня 2011 року. Пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом не обмежена у часі. Підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно пов'язано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати. Отже, вирішуючи питання про зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити відповідні періодичні платежі, суд не має підстав обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх перерахунку і виплати, певним часовим проміжком, крім випадків, передбачених законом. Управлінням Пенсійного фонду України має бути нараховано та виплачено пенсію, підвищену на 30% мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" до зміни законодавчих норм, що регулюють призначення цього виду пенсії. Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 14 червня 2011 року, прикінцеві положення Закону доповнено пунктом 4, відповідно до якого встановлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. 06 липня 2011 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набула чинності 23 липня 2011 року, відповідно до пункту 6 якої встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 гривні. Отже, починаючи з 23.07.2011 року виплати особам, які мають статус "дитина війни", повинні здійснюватись у відповідності до постанови КМУ №745. Між тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідач при проведенні розрахунку підвищення пенсії позивача повинен виходити із розміру мінімальної пенсії за віком, оскільки чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», і іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір - немає, що відповідно не може бути підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячного підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». За змістом статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні. Висновки суду в резолютивній частині постанови - є приписами, що підлягають безумовному виконанню сторонами та третіми особами, а судове рішення має бути категоричним, тобто повинне давати відповідь на позовні вимоги таким чином, щоб зняти невизначеність у взаємовідносинах між сторонами спору, суд звертає увагу на те, що у резолютивній частині постанови повинен бути наведений ясний і однозначний за своїм формулюванням висновок про протиправність дій або бездіяльності відповідача та про спосіб відновлення порушених прав позивача. Однак, судом першої інстанції помилково в резолютивній частині постанови не зазначено, що перерахунок підвищення до пенсії позивачу у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком повинен здійснюватись відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне постанову суду першої інстанції - змінити, виклавши її резолютивну частину в новій редакції.

Результат розгляду: partial