Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

У січні 2014 року Приватне підприємство «Перспектива ХХІ» (далі - ПП «Перспектива ХХІ», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, в якому просить визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 0000672201 та № 0000682201 від 19.07.2013. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ДПІ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя була проведена виїзна документальна перевірка ПП «Перспектива ХХІ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Будівельна компанія «Паллада», ТОВ «Рангоут» за період з 01.07.2011 по 30.06.2012, за результатами якої складено Акт від 04.07.2013 № 28/08-29-22-01/32006239. На підставі Акту відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення № 0000672201, № 0000682201 від 19.07.2013. За результатами перевірки відповідачем зроблено висновок про відсутність об'єктів оподаткування по операціях з придбання позивачем послуг у ТОВ «Будівельна компанія «Паллада», ТОВ «Рангоут» та по операціях з продажу цих послуг. Позивач не згодний із результатами перевірки та нарахованими сумами податкових зобов'язань. Вважає, що висновки в Акті про відсутність факту здійснення господарських операцій між ПП «Перспектива ХХІ» та ТОВ «Будівельна компанія «Паллада», ТОВ «Рангоут» є незаконними. Зазначає, що всі операції з купівлі-продажу послуг відповідають вимогам чинного законодавства. Послуги дійсно поставлялись, розрахунки проводились, що підтверджено документами під час документальної перевірки. Вказує, що нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковим правопорушенням. Крім того, зазначає, що доказом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України може бути тільки вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили. Протоколи допиту свідків і проведення експертиз є лише матеріалами досудового розслідування. На підставі вищевикладеного, просить визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 0000672201, № 0000682201 від 19.07.2013. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та доповненнях до позовної заяви. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов (вх. № 3872 від 30.01.2014). Зокрема, посилається на Акти перевірок контрагентів позивача: ТОВ «Будівельна компанія «Паллада», ТОВ «Рангоут», пояснення свідків та вказує на відсутність об'єктів оподаткування по операціях з придбання послуг у підприємств - постачальників. Крім того, посилається на податкову інформацію від слідчого управління, отриману в рамках порушеної кримінальної справи. Зазначає, що перевіркою не підтверджено реальність здійснення ПП «Перспектива ХХІ» фінансово-господарських операцій з придбання послуг при взаємовідносинах з ТОВ «Будівельна компанія «Паллада», ТОВ «Рангоут» та подальшого використання придбаних послуг у власній господарській діяльності позивача. На підставі викладеного, просить у задоволенні адміністративного позову ПП «Перспектива ХХІ» відмовити у повному обсязі. Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позов позивача таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом з пояснень сторін та матеріалів справи, приватне підприємство «Перспектива ХХІ» (ідентифікаційний код 32006239) є юридичною особою, яка зареєстрована 10.05.2002 року Виконавчим комітетом Запорізької міської ради, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 204045. Відповідно до Довідки № 24/2148 про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України видами діяльності позивача є, зокрема: розробка і поставка програмного забезпечення. ПП «Перспектива ХХІ» є платником ПДВ, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість №11842867 серії НБ №150327. Із матеріалів справи вбачається, що на підставі направлення від 19.06.2013 № 61, відповідно до наказу № 54 від 18.06.2013 посадовою особою ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Перспектива ХХІ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Будівельна компанія «Паллада», ТОВ «Рангоут» за період з 01.07.2011 по 30.06.2012, за результатами якої складено Акт від 04.07.2013 № 28/08-29-22-01/32006239 (далі - Акт). Відповідно до Акту перевіркою встановлені порушення: 1. пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1, п. 44.3, п. 44.6 ст. 44, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, підприємством ПП «Перспектива ХХІ» занижено податок на прибуток на загальну суму 483,00 грн., у т.ч. по періодам: 2011 рік у розмірі 483,00 грн. 2. пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4 ст.201 ПК України, підприємством ПП «Перспектива ХХІ» занижено податкові зобов'язання на суму 6533,00 грн., в т.ч. по періодам: серпень 2011 року у розмірі 667,00 грн., листопад 2011 року у розмірі 567,00 грн., грудень 2011 року у розмірі 933,00 грн., січень 2012 року у розмірі 1733,00 грн., червень 2012 року у розмірі 2633,00 грн. На вказаний Акт позивачем до ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя надані заперечення, в яких ПП «Перспектива ХХІ» просило переглянути висновки Акту. ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя надано відповідь на заперечення від 16.07.2013 № 1085/10/08-29-22-01/06, відповідно до якої податковий орган вважає, що висновки, викладені в Акті, є правомірними та відповідають вимогам чинного законодавства. На підставі Акту та виявлених порушень ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя прийняті наступні податкові повідомлення-рішення: - від 19.07.2013 № 0000672201, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 483,00 грн., в тому числі за основним платежем - 483,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 0,00 грн. - від 19.07.2013 № 0000682201, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 8166,25 грн., в тому числі за основним платежем - 6533,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1633,25 грн. Із матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржував податкові повідомлення-рішення від 19.07.2013 № 0000672201, № 0000682201 в адміністративному порядку до Головного управління Міндоходів у Запорізькій області та Міністерства доходів і зборів України. Рішенням Головного управління Міндоходів у Запорізькій області від 26.09.2013 №2372/10/08-01-10-04-20 залишені без змін податкові повідомлення-рішення від 19.07.2013 № 0000672201 та № 0000682201, а скарга ПП «Перспектива ХХІ» - без задоволення. Рішенням Міністерства доходів і зборів України від 18.12.2013 № 17730/6/99-99-10-01-15 залишені без змін податкові повідомлення-рішення від 19.07.2013 № 0000672201, №0000682201 та рішення, прийняте за розглядом первинної скарги, а скарга ПП «Перспектива ХХІ» - без задоволення. Судом встановлено, що фактично підставою для донарахування ПП «Перспектива ХХІ» податкових зобов'язань стали: - отриманий від ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя Акт від 03.09.2012 №838/2211/34830179 «Про результати позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Будівельна компанія «Паллада» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 01.01.2010 по 01.03.2012 при здійсненні фінансово-господарських відносин з контрагентами, у тому числі з ПП «Венсан»; - отриманий від Токмацької ОДПІ Акт від 19.12.2012 № 913/22/37443199 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Рангоут» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість на предмет нікчемності правочинів з підприємствами-контрагентами за період з 23.12.2010 по 31.10.2012»; - протоколи допитів свідків. Із матеріалів справи вбачається, що ПП «Перспектива ХХІ» мало господарські відносини з ТОВ «Будівельна компанія «Паллада», а саме ТОВ «Будівельна компанія «Паллада» були надані ПП «Перспектива ХХІ» інформаційно-консультаційні послуги по програмам 1 С Підприємство на загальну суму 23 800,00 грн., в т.ч. ПДВ 3966,67 грн., сума без ПДВ 19 833,33 грн., що підтверджується Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) та податковими накладними, а саме: - Акт від 31.08.2011 № ОУ-004878, податкова накладна від 31.08.2011 № 151 на суму 4000,00 грн., в т.ч. ПДВ 666,67 грн., вартість без ПДВ 3333,33 грн., - Акт від 29.11.2011 № 00000015, податкова накладна від 29.11.2011 № 137 на суму 1500,00 грн., в т.ч. ПДВ 250,00 грн., вартість без ПДВ 1250,00 грн., - Акт від 30.11.2011 № 00000020, податкова накладна від 30.11.2011 № 146 на суму 1900,00 грн., в т.ч. ПДВ 316,67 грн., вартість без ПДВ 1583,33 грн., - Акт від 29.12.2011 № 00000056, податкова накладна від 29.12.2011 № 29 на суму 4600,00 грн., в т.ч. ПДВ 766,67 грн., вартість без ПДВ 3833,33 грн., - Акт від 30.12.2011 № 00000060, податкова накладна від 30.12.2011 № 30 на суму 1400,00 грн., в т.ч. ПДВ 233,33 грн., вартість без ПДВ 1166,67 грн., - Акт від 31.01.2012 № 00000010, податкова накладна від 31.01.2012 № 22 на суму 10 400,00 грн., в т.ч. ПДВ 1733,33 грн., вартість без ПДВ 8666,67 грн. Оплата за надані послуги здійснювалась на підставі виставлених рахунків в безготівковій формі на розрахунковий рахунок ТОВ «Будівельна компанія «Паллада», про що свідчать платіжні доручення № 112 від 30.08.2011 на суму 4000,00 грн., № 158 від 28.11.2011 на суму 1500,00 грн., № 161 від 29.11.2011 на суму 1900,00 грн., № 174 від 28.12.2011 на суму 4200,00 грн., № 176 від 28.12.2011 на суму 1400,00 грн., № 16 від 30.01.2012 на суму 10 400,00 грн. Крім того, ПП «Перспектива ХХІ» мало господарські відносини з ТОВ «Рангоут», а саме ТОВ «Рангоут» були надані ПП «Перспектива ХХІ» інформаційно-консультаційні послуги по програмному обслуговуванню та допомога в технічному забезпеченні програмного обслуговування на загальну суму 15 800,00 грн., в т.ч. ПДВ 2633,33 грн., сума без ПДВ 13 166,67 грн., що підтверджується Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) та податковими накладними, а саме: - Акт від 12.06.2012 № ОУ-270321, податкова накладна від 12.06.2012 № 12 на суму 6500,00 грн., в т.ч. ПДВ 1083,33 грн., вартість без ПДВ 5416,67 грн., - Акт від 25.06.2012 № ОУ-002321, податкова накладна від 25.06.2012 № 24 на суму 9300,00 грн., в т.ч. ПДВ 1550,00 грн., вартість без ПДВ 7750,00 грн. Оплата за надані послуги здійснювалась на підставі виставлених рахунків в безготівковій формі на розрахунковий рахунок ТОВ «Рангоут», про що свідчать платіжні доручення № 95 від 11.07.2012 на суму 7000,00 грн., № 114 від 30.07.2012 на суму 2300,00 грн., № 115 від 30.07.2012 на суму 1500,00 грн., № 136 від 27.09.2012 на суму 1970,00 грн., №137 від 28.09.2012 на суму 2630,00 грн., № 139 від 03.10.2012 на суму 400,00 грн. В подальшому позивачем були надані послуги з інформатизації - інформаційно-консультативне обслуговування бухгалтерської програми наступним підприємствам: ТОВ «Югомет Плюс», ТОВ «Ремшляхбуд», ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», ФОП [PERSON], ПП «Інсайт», ПАТ «Світлотехніка», про що свідчать Акти надання послуг, податкові накладні, які містяться в матеріалах справи. Оскільки ПП «Перспектива ХХІ» вважає, що податкові повідомлення-рішення від 19.07.2013 № 0000672201, № 0000682201 прийняті ДПІ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя всупереч обставинам справи та діючому законодавству, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання незаконними та скасування зазначених податкових повідомлень-рішень. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Згідно з пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником). Пунктом 138.1 ст. 138 ПК України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. За змістом п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139 ст. 139 ПК України). Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов'язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Такими реквізитам є: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, за правилами ПК України підставою для віднесення до складу витрат сум витрат, понесених на придбання товарів (робіт, послуг), є сукупність таких умов, як реальне (фактичне) придбання товарів (робіт, послуг), використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, а також документальне підтвердження понесених витрат. Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. За приписами п. 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України. Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. В даному пункті перелічені обов'язкові реквізити, що мають міститися в податковій накладній. Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця (п. 201.4 ст. 201 ПК України). Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п. 201.6 ст. 201 ПК України). Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПК України). Пунктом 201.10. ст. 201 ПК України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Виходячи з приписів вищевказаних норм, податкова накладна засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг), надає право на формування податкового кредиту платника податків-покупця. Придбання товарів (робіт, послуг), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності платника податку, відсутність податкової накладної позбавляють платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг). Із матеріалів справи вбачається, що у позивача наявні всі необхідні первинні документи, які підтверджують наявність витрат на придбання послуг, а відповідно і правомірність віднесення цих витрат на валові витрати підприємства та декларування суми податкового кредиту. Придбані послуги в подальшому були використані у власній господарській діяльності позивача. Складені контрагентом податкові накладні відповідають вимогам законодавства України стосовно форми і порядку їх оформлення. Крім того, відповідач не заперечує факт наявності контрагентів позивача на час здійснення господарських операцій в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та наявності в них свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ. Таким чином, судом встановлено, що позивачем задекларовано податковий кредит у порядку та у розмірі, передбаченому нормами чинного законодавства. Доказів існування вироків суду у кримінальних справах, якими могли бути встановлені факти фіктивного підприємництва контрагентів позивача: ТОВ «Будівельна компанія «Паллада» та ТОВ «Рангоут», відповідачем суду не надано. Стосовно господарської діяльності контрагентів позивача та посилання представника відповідача на Акт перевірки ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя від 03.09.2012 №838/2211/34830179 та Акт Токмацької ОДПІ від 19.12.2012 № 913/22/37443199 суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Як встановлено ч. 1 ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. Частиною 2 ст. 218 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Таким чином, зобов'язання контрагентів позивача не спричиняють цивільно-правових чи податкових наслідків для позивача, так само позивач не може нести відповідальність за будь-які порушення законодавства, вчинені його контрагентами. Позиція вищих судових інстанцій (Верховного та Вищого адміністративного судів) по питанню відповідальності субєктів господарювання вже давно є сталою та полягає у тому, що платник податків не мусить нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства його контрагентами. Це може бути відповідальністю самого контрагента, якщо він допускає такі порушення. Аналогічні висновки надавав і Європейський суд по правам людини, зокрема у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права. Платник податку на додану вартість (покупець товару) на час здійснення господарської операції з придбання товару не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів. Таким чином, ПП «Перспектива ХХІ» не може і не повинно нести відповідальність за діяння інших юридичних осіб. Жодним діючим законодавчим або нормативним актом України не передбачається обов'язок покупця, а також не надано йому права перевіряти правомірність діяльності підприємств - контрагентів за господарськими договорами, мету діяльності їх посадових осіб, достовірність даних, вказаних постачальником в його первинних документах, а також контролювати показники податкової звітності іншого платника податку. Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Як встановлено ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З урахуванням викладеного, суд вважає, що висновки, зроблені відповідачем в Акті, є необґрунтованими та недоведеними, відповідачем не доведена правомірність прийнятих рішень, позивачем первинними документами доведено відсутність виявлених порушень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Оскільки відповідачем безпідставно збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем, то відповідно і сума штрафної санкції є необґрунтованою. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Результат розгляду: granted