Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

Постановою Драбівського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2013 року позов Адміністративний позов задоволено повністю. Визнано незаконним та скасувати рішення комісії при управлінні Пенсійного фонду України в Драбівському районі про відмову в призначенні пенсії [PERSON] від 27 травня 2013 року № 8. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області зарахувати [PERSON] до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи в Коопзаготпромі Драбівського районного споживчого товариства з 18.03.1986 по 19.03.1999 рік в якості машиніста аміачних холодильних установок по обслуговуванню і ремонту аміачних холодильних установок та зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області призначити [PERSON] пільгову пенсію за віком за Списком № 2 з 22 квітня 2013 року. Не погоджуючись з вказаною постанову суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення по суті справи в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати з постановленням нової постанови про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно до п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що є правові підстави для призначення позивачеві пенсії на пільгових умовах, у зв'язку із чим відмова відповідача у призначенні такої є незаконною. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Судом апеляційної інстанції встановлено, що 22.04.2013 року до управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі звернувся [PERSON] з заявою про призначення йо пенсії за віком на пільгових умовах. До заяви про призначення пенсії буї додано трудову книжку, копію військового квитка, копія паспорту і копія ідентифікаційного коду. Рішенням від 27.05.2013 року № 8 Комісія при управлінні Пенсійного фонду України в Драбівському районі відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність підтвердженого пільгового стажу роботи з 18.03.1986 року по 19.03.1999 рік в «Коопзаготпромі» Драбівського РайСТ. Дане рішення пенсійного органу, на думку колегії суддів, є обґрунтованим, виходячи з наступного. Відповідно до п. б ст. 13 Закону України « Про пенсійне забезпечення» право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важками умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць, зокрема чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяць на зазначених роботах. Тобто підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах для чоловіків є сукупність таких юридичних фактів: досягнення 55-річного віку загальний стаж роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, факт зайнятості працівника на зазначених роботах протягом повного робочого дня та підтверджені шкідливості виконуваних робіт результатами атестації робочого місця. Відповідно до п. З Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.1 І.2005року № 383, зазначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що були чинні на період роботи особи. Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 48 Кзпп України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після прийняття на роботу. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Порядок заповнення трудових книжок регламентується Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993. До цього часу діяла Інструкція, затверджена постановою Держкомпраці № 162 від 20.06.1974. Ці інструкції передбачають, що виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів. Відповідно до п.2.9 Інструкції № 162 при необхідності виправлення даних про роботу в графі 3 пишеться «запис № недійсний, прийнятий на посаду», і в графі 4 повторюється дата та номер наказу запис з якого невірно внесено до трудової книжки. У розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. Колегією суддів досліджено копію трудової книжки позивача (а.с.11-13) та встановлено, що внесені в неї виправлення, не відповідають жодному наказу чи розпорядженню. Як вбачається запис посади позивача значилася як «машиніст холодильних установок», після внесення виправлення вказано посаду «машиніст аміачних холодильних установок». Колегія суддів вважає, що виправлення в трудову книжку позивача були внесені неправомірно та без додержання вимог законодавства, а покази свідка [PERSON], які помилково були взяті до уваги судом першої інстанції, не можуть бути належним доказом роботи позивача на посаді машиніста аміачних холодильних установок по обслуговуванню і ремонту холодильних установок. Крім того, судом першої інстанції не було враховано п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України N 442 від 01.08.1992 року «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці», якою встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за списками N 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженими Кабінетом Міністрів України, призначаються за результатами атестації робочих місць. Відповідно до п. З Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України N 383 від 18.11.2005 року до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року. Зазначена постанова набула чинності 21.08.1992 року. Тобто при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного п'ятирічного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинно бути підтверджене за результатами атестації (п. 4.1. Порядку). Якщо атестація з 21.08.1992 року не проводилася до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць (п. 4.5. Порядку). Зазначені норми чітко передбачають, що атестація робочого місця, на якому працювала особа, є обов'язковою умовою для призначена пенсії на пільгових умовах. Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що атестація робочих місць в установі де працював позивач до 1995 року не проводилась, а отже стаж роботи позивача зі шкідливими і важкими умовами праці не підтверджено. З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки із записів трудової книжки позивача не можливо підтвердити наявний трудовий стаж [PERSON] на призначення пенсії на пільгових умовах, а уточнюючої довідки на підтвердження такого стажу та результатів атестації відповідного робочого місця позивачем не надано, тому управлінням Пенсійного фонду України в Драбівському районі було прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вказаним вимогам оскаржувана постанова суду першої інстанції не відповідає. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження, суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Результат розгляду: denied