Рішення адміністративного суду від 2014-01-14 00:00:00+02

Ужгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Закарпатській області (далі - позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Радгосп-заводу "Ужгородський" (далі - відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 240021,79 грн., в тому числі пені в розмірі 1246,19 грн. В позовній заяві представник позивача просить розглядати справу за його відсутності в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справи. Представник позивача підтримав вимоги викладені в позовній заяві та просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився без поважних причин, заперечення на позов не надав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. У відповідності до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Згідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Враховуючи вище викладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.04.1997 року було зареєстровано відповідача, як юридичну особу, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 7-9). Відповідно до Довідки №395 від 05.11.2004 відповідач був взятий на облік в органах державної податкової служби (а.с. 10). За відповідачем рахується податковий борг у розмірі 240021,79 грн., в тому числі пеня в розмірі 1246,19 грн. Даний борг виник по наступних платежах: платіж 5013050100 "земельний податок з юридичних осіб" у розмірі 7829,80 грн., платіж 5014010100 "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" у розмірі 232191,99 грн., в тому числі пеня у розмірі 1246,19 грн. У відповідності до статті 269 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Згідно до п. 287.1 ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. У відповідності до ст. 54 ПК України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Таким чином, відповідач самостійно задекларував податкове зобов'язання по земельному податку шляхом подання до позивача податкових декларацій з плати за землю, а саме: податкової декларацію з плати за землю № 894 від 16.02.2012 року відповідно до якої визначив суму грошового зобов'язання у розмірі 813,66 грн. (37-40); податкової декларацію з плати за землю № 896 від 16.02.2012 року відповідно до якої визначив суму грошового зобов'язання у розмірі 1356,88 грн. (43-46); податкової декларацію з плати за землю № 901 від 16.02.2012 року відповідно до якої визначив суму грошового зобов'язання у розмірі 691,28 грн. (а.с. 49-52); податкової декларацію з плати за землю №130001588 від 29.08.2013 року віповідно до якої визначив суму грошового зобов'язання у розмірі 542,46 грн.(а.с. 55-57); податкової декларацію з плати за землю № 1300015090 від 29.08.2013 року відповідно до якої визначив суму грошового зобов'язання у розмірі 904,64 грн. (а.с. 61-63); податкової декларацію з плати за землю № 1300015092 від 29.08.2013 року відповідно до якої визначив суму грошового зобов'язання у розмірі 460,88 грн (а.с. 67-69). Згідно до пп. 287.3 ст. 287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Відповідно до п. 56.11 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків. Також, позивачем було проведено камеральну перевірку податкової звітності по платі за землю, результати якої відображено в Акті від 22.08.2013 року №178/15-01 (а.с. 76-77). Під час проведення перевірки встановлено порушення ст. 286 ПК України, а саме: не подано податкової декларації з плати за землю на 2013 рік, а саме: податкових декларацій з плати за землю із нарахуванням земельного податку по Кам'яницькій сільраді, Невицькій сільраді, Оноківській сільраді. За наслідками проведеної перевірки прийнято податкові повідомлення - рішення від 04.09.2013 року (а.с. 73-75), а саме: за №0004991501 про збільшення суми грошового зобов'язання з земельного податку у розмірі 1020,00 грн. (Кам'яницькій сільраді), за №0005001501 про збільшення суми грошового зобов'язання з земельного податку у розмірі 1020,00 грн. (Невицькій сільраді), за №0004971501 про збільшення суми грошового зобов'язання з земельного податку у розмірі 1020,00 грн. (Оноківській сільраді). Дані податкові повідомлення - рішення були вручені відповідачеві особисто - 04.09.2013 року, про що свідчить підпис на корінцях вищевказаних податкових повідомлень - рішень (а.с. 73-75). Податкові повідомлення - рішення від 04.09.2013 року за №0004991501, №0005001501, №0004971501 відповідачем не оскаржувалися. Відповідно до пп. 287.3. ст. 287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Також, позивачем було проведено позапланову перевірку з питань правомірності нарахування та сплати відповідачем податку на додатку вартість за період з 01.01.2011 по 30.04.2013 року. За наслідками проведеної перевірки позивачем було складено Акт від 10.06.2013 року №924/22-0/00413802 (а.с. 79-90) та прийнято податкове повідомлення - рішення від 17.06.2013 року №0001252200, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 225625,00 грн. (а.с. 91). Відповідно до п.п.1.2 ст.129 ПКУ в разі виявлення контролюючим органом заниження суми податкового зобов'язання, пеня нараховується на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного або судового оскарження). Таким чином, відповідачеві було нараховано пеню по платежу 50 13050233 "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" у розмірі 1 246,19 грн. Дане податкове повідомлення - рішення було вручено відповідачеві особисто -04.07.2013 року, про що свідчить підпис на корінці податкового повідомлення-рішення (а.с.91). Податкове повідомлення - рішення від 17.06.2013 року №0001252200 відповідачем не оскаржувалося. Відповідно до пп. 54.1. ст. 54 49 ПК України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Згідно пп. 57.1. ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підпунктом 56.11. ст. 56 ПКУ зазначено, що не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків. Згідно із п. 57.3 ст. 57 ПКУ передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. Так, на підставі пп. 6.2.1 п.6.2 ст. 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (чинного на час виникнення спірних правовідносин), відповідачеві надсилалися податкові вимоги, а саме: від 24.06.2008 року № 1/160, вручена - 20.10.2008 року (а.с. 98) та від 25.11.2009р. № 2/346, вручена - 01.12.2009 року (а.с. 98). Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Отже, за відповідачем рахується непогашена заборгованість в загальній сумі 240021,79 грн., в тому числі пеня у розмірі 1246,19 грн., що підтверджується наданим Розрахунком податкової заборгованості (а.с. 6). На підставі вище вказаного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, позовні вимоги підтверджено належними та допустимими доказами. На підставі наведеного та

Результат розгляду: granted