Рішення адміністративного суду від 2014-02-08 00:00:00+02

До суду звернулась фізична особа-підприємець [PERSON] з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у м. Іллічівську ГУ Міндоходів в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 07.12.2013 року: №0002321701, №0002331701 та від 12.03.2013 року: №0003181701, №0003191701. В обґрунтування зазначивши, що висновки податкового органу в акті перевірки не відповідають дійсності, податковим органом безпідставно нараховані зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб та податку на додану вартість, а тому податкові повідомлення-рішення мають бути скасовані. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимого та просив суд задовольнити їх з підстав викладених у уточненому позові (а.с.147-149). В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить в їх задоволенні відмовити, з підстав викладених у письмових запереченнях (а.с.45-54). Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, а також оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, судом встановлено наступне. Фізична особа-підприємець [PERSON] зареєстрований Виконавчим комітетом Іллічівської міської ради та знаходиться на обліку як платник податків в ДПІ у м. Іллічівську ГУ Міндоходів в Одеській області. У період, що перевірявся, позивач здійснював такі види господарської діяльності: посередництво в торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Відповідачем у період з 25.10.2012 року по 14.11.2012 року було проведено документальну планову перевірку фізичної особи-підприємця [PERSON] з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 року по 31.12.2011 року, за результатами якої складено акт №2337/17-01/2244216-757 від 21.11.2012 року (а.с. 5-12). На підставі зазначеного акту відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення від 07.12.2012 року: - №0002331701, яким позивачу нараховане - за платежем: податок на додану вартість суму грошового зобов'язання за основним платежем: 61107,63 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 7153,99 грн. - №0002321701, яким позивачу нараховане - за платежем: податок на доходи фізичних осіб, суму грошового зобов'язання за основним платежем: 65518,83 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 3867,31 грн. А також, на підставі рішення ДПС в Одеській області про результати розгляду скарги від 18.02.2013 року про результати розгляду скарги відповідачем були прияняті податкові повідомлення-рішення від 12.03.2013 року: - №0003191701, яким позивачу нараховане - за платежем: податок на додану вартість, штрафні санкції у розмірі 2210 грн.; - №0003181701, яким позивачу нараховане - за платежем: податок на доходи фізичних осіб, штрафні санкції у розмірі 3865, 31 грн. За наслідками адміністративного оскарження податкові повідомлення-рішення були залишенні без змін, а первинну скаргу без задоволення (а.с.19-23). Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Щодо правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення №0002321701 від 07.12.2013 року суд зазначає наступне. Перевіркою правильності визначення валового доходу від провадження господарської діяльності (обсягу виручки) позивача відповідачем було встановлено такі показники: - в декларації про доходи за 2010 рік ФОП [PERSON] задекларована сума валового доходу у розмірі 81466,79 грн., проте перевіркою встановлена сума валового доходу у сумі 312055,76 грн., що є порушенням ст.13, ст.14 розділу IV Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року №13-92 "Про прибутковий податок з громадян" зі змінами та доповненнями, пп.«в» п.19.1 ст. 19 Закону України від 22 травня 2003 року № 889-ІУ "Про податок з доходів фізичних осіб" зі змінами та доповненнями; - в декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік ФОП [PERSON] задекларована сума валового доходу у розмірі 91518,41 грн., проте перевіркою встановлена сума валового доходу у сумі 289747,12 грн., що є порушенням пп.«в» п.176.1 ст.176 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-УІ зі змінами та доповненнями. Згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів ФОП-[PERSON] впродовж 2010, 2011 років отримував дохід за ознакою «42» та « 157» (відповідно) - дохід, виплачений самозайнятій особі від ТОВ «Торговий будинок «Коровай», код ЄДРПОУ 31370597 ( ПАТ «Одеський коровай», код ЄДРПОУ 00376886). Судом встановлено, що 01.02.2010 року між ТОВ «Торговий будинок «Коровай» (надалі комітент) та ФОП-[PERSON] був укладений договір комісії №ТД-3/6545 (а.с.62). Відповідно до умов якого, ФОП-[PERSON] зобов'язується за дорученням та за рахунок комітента виконувати продаж хлібобулочних та кондитерських виробів. Згідно п.3.4 Договору комісії за виконані послуги по реалізації товару комітент виплачує комісіонеру комісійну винагороду та відшкодування транспортних витрат на підставі актів виконаних робіт та звітів комісіонера. Згідно угоди про заміну сторони від 04.10.2010р. до договору комісії № ТД-3/6545 від 01.02.2010р. відбулась заміна комітента з ТОВ «Торговий будинок «Коровай» на нового комітента ПАТ «Одеський коровай», код ЄДРПОУ 00376886. Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків станом на 09.07.2011р. за ПАТ «Одеський коровай» рахується заборгованість перед ФОП [PERSON] у сумі 43587,32 грн. (а.с.65-71) Згідно пояснення ФОП [PERSON] від 13.11.2012р. вхід. № 8936 заборгованість у розмірі 43587,32 грн. була погашена протягом трьох місяців у натуральній формі, а саме хлібобулочними та кондитерськими виробами (106). Відповідно до ст. 13 Декрету КМУ від 26.12.1992 року "Про прибутковий податок з громадян" оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств". Відповідно до ст. 14 Декрету КМУ від 26.12.1992 року "Про прибутковий податок з громадян" з доходів, зазначених у цьому розділі Декрету, податок обчислюється: підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності при виплаті ними протягом року доходів громадянам, зазначеним у цьому розділі Декрету, про що не пізніш як через 30 днів після виплати повідомляється податковим органам за місцем проживання громадян. Утримані у джерела виплати суми податку враховуються податковим органом при проведенні податкових розрахунків за доходами, одержаними за оподатковуваний період; податковими органами на підставі декларацій, поданих громадянами про очікуваний (оціночний) у поточному році доход або про фактично одержані у звітному календарному році доходи та інших відомостей про доходи громадян, визначених у цьому розділі. Перерахування утриманих сум податку до бюджету підприємства, установи, організації та фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності здійснюють у порядку, передбаченому статтею 10 цього Декрету. Обчислення податку з фактичного річного доходу провадиться податковими органами за місцем постійного проживання платника, а якщо його діяльність здійснюється в іншому місці - за місцем здійснення цієї діяльності з обов'язковим повідомленням податковому органу за місцем постійного проживання громадянина про розміри одержаного ним доходу i сплаченого податку за минулий рiк. Громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку (далі - фіксований податок) шляхом придбання патенту за умови, якщо:кількість осіб, які перебувають у трудових відносинах з таким громадянином - платником податку, включаючи членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності, не перевищує п'яти; валовий доход такого громадянина від самостійного здійснення підприємницької діяльності або з використанням найманої праці за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю придбання патенту, не перевищує семи тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; громадянин здійснює підприємницьку діяльність з продажу товарів і надання супутніх такому продажу послуг на ринках. Доходи такого громадянина, одержані від здійснення інших видів підприємницької діяльності, оподатковуються у загальному порядку. Отже, відповідно до акту перевірки сума валових доходів позивача за перевіряємий період склала: за 2 півріччя 2009 року -35879, 87 грн.; за 2010 рік -312055,76 грн.; за 2011 рік - 289747,12 грн. Також, при перевірці книги обліку доходів та витрат ф.10 за 2011 рік (зареєстрована ДПІ у м. Іллічівську 22.12.2010 року згідно заяви ФОП-[PERSON] від 17.12.2010р. вхід. №15728) було встановлено, що фізичною особою - підприємцем [PERSON] в супереч наказу ДПС від 24.12.2010 року № 1025 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» у книги обліку доходів та витрат не відображався дохід, отриманий на розрахунковий рахунок у банківській установі у розмірі 2065,00 грн., сума комісійної винагороди за договорами комісії у розмірі 149576,39 грн. та дохід, отриманий у натуральній формі, у розмірі 43587,32 грн. Представник позивача, пояснив суду, що ФОП-[PERSON] не було отримано суму боргу 43587,32 грн. у натуральній формі від ПАТ «Одеський коровай», в обґрунтування зазначивши, що ПАТ «Одеський коровай» мав заборгованість перед ФОП-[PERSON] у розмірі 44111,19 грн. У зв'язку із припиненням своєї діяльності ФОП-[PERSON] звернувся із заявою до ПАТ «Одеський коровай» про переведення надмірно зарахованих коштів у сумі 44111,19 грн. з свого рахунку на рахунок ФОП-[PERSON] (168) Суд критично ставиться до вищезазначеного твердження представника позивача, оскільки під час проведення перевірки в підтвердження отримання доходу, отриманого у натуральній формі, у розмірі 43587,32 грн. від ПАТ «Одеський коровай» у відповідача була наявна пояснювальна записка ФОП-[PERSON], в якій зазначено, що заборгованість ПАТ «Одеський коровай» у розмірі 43587,32 грн. була погашена протягом трьох місяців у натуральній формі, а саме хлібобулочними та кондитерськими виробами (106). Крім того, суд критично ставиться до твердження представника позивача, стосовно того, що транспортні витрати не є комісійною винагородою, у зв'язку із чим отримані в якості відшкодування на транспортні витрати кошти не є доходом (валовим доходом), оскільки транспортні витрати, які були понесені позивачем документально не підтвердженні (а.с.171). Відповідно до пп.«а» п.19.1 ст. 19 Закону України від 22.05.2003 року №889-ІУ «Про податок з доходів фізичних осіб» платники податку зобов'язані: вести облік доходів і витрат у обсягах, достатніх для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі коли такий платник податку зобов'язаний цим Законом подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податковий кредит. Відповідно до пп.«а» п. 176.1 ст.176 «Податковий кодекс України» платники податку зобов'язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку. Відповідно до п.177.2 ст.177 «Податковий кодекс України» об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Відповідно до п. 167.1 ст.167 Податкового Кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної грн. Таким чином, перевіркою правильності визначення оподатковуваного доходу, відображеного в деклараціях, з даними про суми оподатковуваного доходу, визначеними в ході перевірки, встановлено включення до декларацій перекручених даних, а саме заниження оподатковуваного доходу на загальну суму 428817,68 грн., у тому числі за 2010 рік на 230588,97 грн., за 2011 рік на 198228,71 грн. (195 228,71 + 3 000,00 (внаслідок не вірного визначення обсягу розрахункових операцій, виконаних в готівковій формі), що є порушенням пп.«а» п.19.1 ст. 19 Закону України від 22.05.2003 року №889-ІУ «Про податок з доходів фізичних осіб» із змінами та доповненнями, пп.«а» п. 176.1 ст.176, п. 177.2 ст.177 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-УІ зі змінами та доповненнями. Отже, відповідачем було правомірно винесено податкове повідомлення-рішення №0002321701 від 07.12.2013 року, яким позивачу нараховане - за платежем: податок на доходи фізичних осіб, суму грошового зобов'язання за основним платежем: 65518,83 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 3867,31 грн. Крім того, рішенням ДПС в Одеській області про результати розгляду скарги від 18.02.2013 року про результати розгляду скарги було збільшено суму штрафних санкцій. На підставі зазначеного рішення відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення №0003181701 від 12.03.2013 року, яким збільшено суму штрафних санкцій у розмірі 3865,31 грн. В проте, суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення №0003181701 від 12.03.2013 року підлягає скасуванню, оскільки відповідно до п.7 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 01 січня по 30 червня 2011 року застосовується у розмірі не більше 1 гривні за кожне порушення. Щодо правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення №0002331701 від 07.12.2013 року, яким позивачу нараховане - за платежем: податок на додану вартість суму грошового зобов'язання за основним платежем: 61107,63 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 7153,99 грн. суд зазначає наступне. Під час перевірки ведення обліку придбання та продажу товарів (робіт, послуг), обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість відповідачем було встановлено, що ФОП-[PERSON] у перевіряємому періоді не зареєстрований у ДПІ у м. Іллічівську Одеської області ДПС як платник ПДВ. Реєстрація платників ПДВ здійснювалась з урахуванням вимог ст.2 Закону України від 03.04.1997р. № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» із змінами та доповненнями. Відповідно до пп.2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону від 03.04.1997р. № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (із змінами та доповненнями) особа підлягає обов'язковій реєстрації, як платник податку у разі, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, сплачена такій особі протягом останніх 12 календарних місяців сукупно перевищує 300000,00 гривень (без урахування ПДВ). Відповідно до абзацу 2 пункту 9.4. статті 9 Закону України від 03.04.1997р. № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість», якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом податкового звітного періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість протягом двадцяти календарних днів, наступним за таким звітним періодом. Згідно до підпункту «а» пункту 9.6 статті 9 Закону України від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» заява про реєстрацію має бути подана (надіслана) податковому органу особами, що підлягають реєстрації згідно з підпунктом 2.3.1 пункту 2.3. статті 2 цього Закону, не пізніше двадцятого календарного дня з моменту досягнення суми оподатковуваних операцій, визначеної зазначеним пунктом. Перевіркою правильності відображення сум податкового зобов'язання по податку на додану вартість ФОП-[PERSON] згідно наданих до перевірки документів відповідачем було встановлено, що за період з 01.11.2009 року по 31.10.2010 року, тобто протягом 12 календарних місяців, сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг) ФОП-[PERSON] сукупно перевищує 300000,00 грн., а саме розмір виручки від реалізації товарів (послуг) склав 306516,87 грн., відповідно даних перевірки, описаних у п.3.2.1 розділу 3 акту перевірки (а.с.7). В проте, у перевіряємому періоді ФОП [PERSON] здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування. Таким чином, враховуюче вищевикладене ФОП [PERSON] повинен був надати до ДПІ у м. Іллічівську заяву про реєстрацію платника податку на додану вартість по строку до 20 листопада 2010 року. Судом встановлено, що ФОП [PERSON] вимоги чинного законодавства виконанні не були, заява про реєстрацію платника податку на додану вартість до ДПІ у м. Іллічівську надана не була. Відповідно до абзацу 4 пункту 9.4. статті 9 Закону України від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість», особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у таки строки, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання Бюджетного відшкодування. Відповідно до пункту 10.2 статті 10 вищезазначеного закону, особа, яка згідно з вимогами пункту 2.2. статті 2 цього Закону мала зареєструватись платником податку, але не здійснила таку реєстрацію, несе обов'язки з нарахування та сплати цього податку, а також відповідальність за його не нарахування або несплату на рівні особи, зареєстрованої як платник податку, без права виписки податкової накладної на нарахування податкового кредиту. Отже, перевіркою повноти визначення податкових зобов'язань по податку на додану вартість за період з 01.11.2010р. по 31.12.2011р. встановлено їх заниження. Визначення податкових зобов'язань по податку на додану вартість за 2010 рік проводилось відповідачем на підставі п.6.1 ст.6 Закону України від 03.04.1997р. № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» із змінами та доповненнями, за 2011 рік проводилось на підставі и. 193.1 ст.193 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-УІ із змінами та доповненнями, з урахуванням пункту 10 підрозділу 2 Перехідних положень цього Кодексу. Отже, за наслідками перевірки відповідачем було встановлено порушення позивачем пп.2.3.1 п.2.3 ст.2, п.9.4, п.9.6 ст.9 Закону України від 03.04.1997р. № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» із змінами та доповненнями, що призвело до заниження податку на додану вартість, підлягаючого до сплати в бюджет у загальній сумі 61107,63 грн., у тому числі за 2010 рік у сумі 3158,21 грн., за 2011 рік у сумі 57949,42 грн. Таким чином, ДПІ у м. Іллічівську були правомірно винесені: податкове повідомлення-рішення №0002331701 від 07.12.2013 року та податкове повідомлення-рішення №0003191701 від 12.03.2013 року, яким до позивача було застосовану штрафну санкцію у розмірі 2210 грн. за платежем податок на додану вартість. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно із ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. З урахуванням зазначеного, оцінюючи подані сторонами докази,

Результат розгляду: partial