Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

У липні 2012 року позивач - УПФ України в м. Світловодську та Світловодському районі Кіровоградської області звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Герасименка М.М. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 24773886 по виконанню постанови № 3 від 11.02.2011 року про стягнення штрафу з [PERSON], скасувати вказану постанову та зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції стягнути з [PERSON] подвійний розмір штрафу в сумі 850,00 грн. відповідно до постанови № 3 від 11.02.2011 року. Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року, в задоволенні позову відмовлено. Суди попередніх інстанцій, мотивували свої рішення тим, що державним виконавцем у повному обсязі здійснено всі заходи для виконання постанови про адміністративне правопорушення № 3 від 11.02.2011 року відносно стягнення боргу в межах заявлених стягувачем сум щодо яких відкрито виконавче провадження. У поданій касаційній скарзі позивач заявив вимоги про скасування рішень судів попередніх інстанцій, як таких, що постановлені із порушенням норм матеріального і процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. У доводах касаційної скарги, позивач зазначає, що відповідачем 27.06.2012 року в порушення вимог ст.ст. 11, 12, 49 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 308 КУпАП незважаючи на постанову позивача про стягнення з [PERSON] штрафу в подвійному розмірі 850,00 грн., винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на суму штрафу в розмірі 425,00 грн. Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини. 11.02.2011 року начальником Управління Пенсійного фонду України в м. Світловодськ Кіровоградської області винесено постанову № 3 про адміністративні правопорушення, якою на керівника КП «Добробут» [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., яка була отримана останнім в той же день. 03.03.2011 року старшим державним виконавцем відділу органу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції на підставі постанови № 3 від 11.02.2011 року та заяви Управління Пенсійного фонду України в м. Світловодську та Світловодському районі відкрите виконавче провадження з приводу виконання вказаної постанови. Виконавче провадження відкрито щодо стягнення 425,00 грн. штрафу. 19.08.2011 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] з метою погашення боргу в сумі 425,00 грн., виконавчого збору 42,50 грн. та витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій в сумі 20,00 грн. 16.05.2012 року КП «Добробут» утримано із заробітної плати [PERSON] штраф на користь позивача - 425,00 грн., збір - 42,50 грн. та витрати 20,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 66 від 16.05.2012 року. 27.06.2012 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із сплатою штрафу у повному обсязі. Справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до пункту першого частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України. Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів. Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу. У зв'язку з несплатою [PERSON] у строк, визначений ч. 1 ст. 307 КУпАП у добровільному порядку штрафу в сумі 425,00 грн., позивач 28.02.2011 року надіслав до відповідача постанову про адміністративне правопорушення від 11.02.2011 року № 3 про застосування до [PERSON], керівника КП «Добробут», адміністративного стягнення та стягнення з нього в примусовому порядку на користь УПФ України в м. Світловодськ Кіровоградської області не сплачений адміністративний штраф в подвійному розмірі (а.с.4) та заяву про відкриття виконавчого провадження щодо виконання (а.с. 5). Як зазначалось вище, 03.03.2011 року старшим державним виконавцем відділу органу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження з приводу виконання постанови № 3 від 11.02.2011 року. Главою XVII КУпАП визначені органи, які уповноважені накладати адміністративні стягнення, тому виконання постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється у межах, що визначаються органом, який уповноважений накладати стягнення. Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що подвійний розмір штрафу, відповідно до ст. 308 КУпАП, може бути стягнуто лише у випадку коли сума подвійного розміру штрафу зазначена у постанові про його стягнення, яка надсилається до органів державної виконавчої служби України. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надсилав до відповідача для примусового виконання постанову про накладення штрафу у розмірі 425 грн. від 11.02.2011 року № 3, де ним зазначено, у п 2.3 такої, що з урахуванням положень ч. 2 ст. 308 КУпАП у зв'язку з несплатою порушником штрафу у строк визначений ч. 1 ст. 307 КУпАП та примусовому виконанню цієї постанови органами ДВС, стягненню з [PERSON] підлягає подвійний розмір штрафу - 850 грн. (а.с. 4 зворот). Згідно платіжного доручення № 66 від 16.05.2012 року, із заробітної плати [PERSON] утримано штраф на користь позивача - 425,00 грн., виконавчий збір - 42,50 грн. та витрати на виконавче провадження 20,00 грн. Тобто, постанову № 3 від 11.02.2011 року про накладення штрафу за вчинене адміністративне правопорушення виконано не повному обсязі, що не було враховано судами попередніх інстанцій. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що постанову про накладення штрафу на [PERSON] за вчинене адміністративне правопорушення № 3 від 11.02.2011 року виконано не повному обсязі, відтак у відповідача не було правових підстав для закінчення виконавчого провадження, а тому винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 24773886 від 27.06.2012 року підлягає скасуванню. За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення. Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або проведення додаткової перевірки доказів, обставини встановлені повно та правильно, але допущена помилка в застосуванні норм матеріального права, суд касаційної інстанції, згідно зі статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України, скасовує рішення судів першої та апеляційної інстанції і ухвалює нове рішення.

Результат розгляду: partial