Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

Державне комунальне підприємство "Пилиргим" звернулося до суду з позовною заявою до Партенітської селищної ради про визнання невідповідним діючому законодавству та скасування рішення, спонукання до виконання певних дій. Свої вимоги мотивує тим, що 30.08.2013 року Партенітська селищна рада у виконання постанови Алуштинського міського суду АР Крим від 05.08.2013 року прийняла рішення № 36-63 з питання про надання дозволу ДКП "Пилигрим" на розробку проекту землеустрою по відводу у постійне користування земельної ділянки площею до 0,4500 га, розташованого в АР Крим, м. Алушта, смт. Партеніт, вул. Сонячна, для створення об'єкту природно-заповідного фонду Пам'ятника природи "Возвишеність Хирлар». Зазначеним рішенням відповідач у наданні такого дозволу позивачу відмовив. Таке рішення позивач вважає протиправним, суперечливим діючому законодавству, порушуючим права та охоронні законом інтереси ДКП "Пилигрим". Посилання відповідача на ст.43 ЗК України, ст.7,14,27,51-53 ЗУ «Про природно заповідний фонд України», як на підставу для відмови позивачу - ніде не йдеться мова про відсутність статусу території чи об'єкта природно-заповідного фонду, як перешкоду для отримання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування під заявлені позивачем мети, також не має ніякого відношення до переліку причин для відмови, посилання на які чітко вказано у ст.123 ЗК України, тільки і може служити підставою для такої відмови. Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи позовної заяви та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з*вився, надав до суду телефонограму про розгляд справи за його відсутністю, також було надано письмові заперечення проти адміністративного позову (а.с.31-33). Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Ч.3 ст.2 КАС України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадови особи і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, та принципом рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, відповідно до якого усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. На підставі наданих суду доказів встановлено, що рішенням Партенітської селищної ради 36 сесії 6 скликання від 30 серпня 2013 року № 36-63 "Про відмову ДКП «Пилигрим» у дозволі на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки" відмовлено ДКП "Пилигрим" у дозволенні на розробку проекту землеустрою по відводу в постійне користування земельною ділянкою, орієнтовною площею до 0,4500 га, розташованого за адресою: АР Крим, м. Алушта, в смт. Партеніт, вул. Сонячна, для створення об'єкту природно-заповідного фонду - Пам'ятника природи "Возвишеність Хирлар» з наступних підстав: - невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам ст.43 Земельного кодексу України та ч.1 ст.7, ст.14 ЗУ «Про природно заповідний фонд України», які передбачають у витребуваної земельної ділянки наявність особливої ??природоохоронної, екологічної, наукової, естетичної, рекреаційної та іншої цінності, а так само присвоєного їй відповідно до закону статусу території та об'єкти природно-заповідного фонду та режиму; - невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам ст.27 ЗУ «Про природно заповідний фонд України», що відносить до пам'ятників природи окремі унікальні природні створення, які мають особливе природоохоронне, наукове, естетичне, пізнавальне і культурне значення. - невідповідність заявлених ДКП «Пилигрим» вимогам статтям 51,52,53 ЗУ «Про природно заповідний фонд України», які регламентують порядок створення та об'явлення територій та об'єктів природно-заповідного фонду. Ст. 43 ЗК України та ч.1 ст.7 ЗУ «Про природний заповідний фонд України» визначають поняття земель природно-заповідного фонду, а саме це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об'єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об'єктів природно-заповідного фонду. Відповідно до ст.14 «Про природний заповідний фонд України» режим територій та об'єктів природно-заповідного фонду - це сукупність науково-обгрунтованих екологічних вимог, норм і правил, які визначають правовий статус, призначення цих територій та об'єктів, характер допустимої діяльності в них, порядок охорони, використання і відтворення їх природних комплексів. Режим територій та об'єктів природно-заповідного фонду визначається відповідно до цього Закону з урахуванням їх класифікації та цільового призначення. З метою визначення та обґрунтування заходів щодо провадження відповідно до законодавства та вимог міжнародних договорів природоохоронної, науково-дослідної, рекреаційної, господарської діяльності, охорони, відтворення та використання природних комплексів та об'єктів, які передбачається здійснити протягом п'яти років, а також стратегії розвитку об'єкта природно-заповідного фонду на десять років розробляється проект організації території об'єкта природно-заповідного фонду. Пам'ятками природи оголошуються окремі унікальні природні утворення, що мають особливе природоохоронне, наукове, естетичне, пізнавальне і культурне значення, з метою збереження їх у природному стані (ст.27 ЗУ «Про природно заповідний фонд України»). Згідно ст.51 ЗУ «Про природно заповідний фонд України» підготовка і подання клопотань про створення чи оголошення територій та об'єктів природно-заповідного фонду можуть здійснюватися органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища, науковими установами, природоохоронними громадськими об'єднаннями або іншими заінтересованими підприємствами, установами, організаціями та громадянами. Клопотання подаються до державних органів, уповноважених проводити їх попередній розгляд. Клопотання має містити обгрунтування необхідності створення чи оголошення території або об'єкту природно-заповідного фонду певної категорії, характеристику природоохоронної, наукової, естетичної та іншої цінності природних комплексів та об'єктів, що пропонуються для заповідання, відомості про місцезнаходження, розміри, характер використання, власників та користувачів природних ресурсів, а також відповідний картографічний матеріал. До клопотань додаються документи, що підтверджують та доповнюють обгрунтування необхідності створення чи оголошення територій або об'єктів природно-заповідного фонду. Ст.52 ЗУ «Про природно заповідний фонд України» визначає порядок попереднього розгляду клопотань про створення чи оголошення територій та об'єктів природно-заповідного фонду, а ст.53 зазначеного Закону - прийняття рішень про створення чи оголошення територій, об'єктів природно-заповідного фонду та їх охоронних зон. Представник відповідача зазначив, що причиною відмови позивачу в задоволенні його клопотання стала невідповідність місця розташування спірної земельної ділянки вимогам законів, а саме ст.43 ЗК України, ч.1 ст.7, ст.14, ст.27, ст.ст.51,52,53 ЗУ «Про природно заповідний фонд України». Проте зазначеними нормами визначаються лише поняття земель природно-заповідного фонду та суб'єкти забезпечення охорони та відтворення об'єктів Червоної книги України, підготовка і подання, порядок попереднього розгляду клопотань та прийняття рішень про створення чи оголошення територій, об'єктів природно-заповідного фонду. У своєму клопотанні від 14.03.2013 року № 19 позивач просив винести на розгляд сесії Партенітської селищної ради, розглянути та прийняти відповідне рішення з питання про надання дозволу ДКП «Пилигрим» на розробку проекту землеустрою по відводу у постійне користування земельної ділянки орієнтовною площею до 0,4500 га, розташованої за адресою АР Крим, м. Алушта, смт. Партеніт, в районі вулиці Сонячній, для створення об'єкту природно-заповідного фонду - Пам'ятника природи "Возвишеність Хирлар». Відповідно до ч.3 ст.123 ЗК України, підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Згідно ч.1 ст.20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Судом встановлено, що оскаржуване рішення є необгрунтованим на законі, не відповідає вимогам земельного законодавства та підлягає скасуванню. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 (із змінами) "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядувапння в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції, суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов*язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (аба не вчиняти чи припинити їх ), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Тому визнавши недійсним та скасовуючи рішення Партенітської селищної ради м.Алушти АР Крим № 36-63 від 30.08.2013 року "Про відмову ДКП "Пилигрим" в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки", суд зобов'язує Партенітську селищну раду м. Алушти АР Крим розглянути на найближчому пленарному засіданні з прийняттям рішення щодо клопотання Державного комунального підприємства "Пилигрим " про видачу дозволу на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки, розташованої в м.Алушта, АР Крим, смт.Партеніт, в районі вул.Сонячна, орієнтовною площею до 0, 4500 га в постійне користування ДКП "Пилигрим" для створення пам'ятника природи місцевого значення "Возвишеність Хирлар". На підставі викладеного та

Результат розгляду: granted