Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги мотивовано тим, що 01 листопада 2013 р. інспектор ДПС ВДАЇ Мар'їнського РВ Менгринський Д.С. склав стосовно позивача протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.1 КУпАП, за порушення вимог п. 12.4 в Правил дорожнього руху. Постановою від 23 грудня 2013 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу на суму 300 грн. Зазначену постанову позивач вважає незаконною, оскільки Правила дорожнього руху не порушував. З наведених підстав позивач просить суд визнати дії інспектора ДПС ВДІЇ Мар'їнського РВ Менгринського Д.С. протиправними, та визнати постанову від 23 грудня 2013 р. протиправною та скасувати. В судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягав, просив визнати дії інспектора ДПС ВДІЇ Мар'їнського РВ Менгринського Д.С. протиправними, постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності визнати протиправною та скасувати. Представник відповідача в судове засідання не з'явився без поважних причин, про причини неприбуття суду не повідомив, що у відповідності зі ст. 128 ч.2 КАС не є перешкодою для розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 171-2 КАС адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами. Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає. Згідно Постанови в справі про адміністративне правопорушення від 23 грудня 2013 р. [PERSON] за правопорушення притягнуто до адміністративною відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу на суму 300 грн. (а.с. 5) Диспозицією ст. 122 ч.1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину. Згідно п.12.4 ПДР України, у населеному пункті рух транспортного засобу дозволяється зі швидкістю 60 км/год. З позовної заяви вбачається, що позивач стверджує, що вимоги п. 12.4 в Правил дорожнього руху не порушував, швидкість руху не перевищував. Вказане суд приймає до уваги з наступних підстав. Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Незважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП України, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у постанові прийнятій відповідачем не наведено будь-якої оцінки вказаного доказу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Аналізуючи вищевикладене, виходячи з положень ст. 71 ч.2 КАС, суд вважає, що вина позивача у порушені вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р., відповідно й у вчинені адміністративного правопорушення, відповідачем не доведена, в зв'язку з чим суд вважає, що постанову стосовно позивача про притягнення до адміністративної відповідальності винесено з порушенням законодавства та нормативно-правових актів, що є підставою для визнання її протиправною та скасування. Крім того, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача стосовно визнання дій інспектор ДПС ВДАЇ Мар'їнського РВ Менгринський Д.С.противоправними щодо здійснення відеофіксації порушень ПДР за допомогою не передбачених нормативно-правовими актами технічними засобами, оскільки позивачем не доведено, що таке фіксування дійсно мало місце. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial