Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування позову вказує, що він - [PERSON] є пенсіонером Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсійне забезпечення відповідно до ст.ст. 1-2, 5, 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Відповідно до Постанови КМУ від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Постановою КМУ від 18.10.2010 року № 969 «Питання використання у 2010 році коштів державного бюджету, передбачених Міністерству оборони за деякими програмами», наказу МО України від 28.07.2008 року № 277 та наказу МО України від 05.11.2010 року № 576, яким внесено зміни до наказу МО України від 22.07.2010 року № 380 «Про бюджетну політику МО України на 2010 рік», наказу МО України від 28.01.2011 року № 50 підвищено грошове забезпечення військовослужбовців за рахунок збільшення премій з 10% до 55% посадового окладу а відповідно до наказу МО України від 25.06.2011 року № 355 внесені зміни до наказу МО України від 28.01.2011 року № 50, яким преміювання військовослужбовців встановлено в розмірі 90% від посадового окладу. Відповідач всупереч діючому законодавству не здійснював нарахування та виплату відповідного підвищення. Вказує, що на його звернення зробити перерахунок пенсійного забезпечення, він отримав відповідь відповідача від 25.10.2013 року, вих. 787/Г-10, якою йому було відмовлено в такому перерахунку та зазначено, що перерахунок пенсії не проводиться, оскільки не було прийняте рішення КМУ про зміну пенсійного забезпечення, а на підставі виключно наказів МО таке перерахування не здійснюється, в зв'язку з чим він вимушений звернутися з даним позовом до суду. Просить визнати протиправною відмову відповідача - Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області в перерахунку пенсійного забезпечення відповідно до постанов КМУ від 13.02.2008 року № 45, від 25.06.2011 року № 355 та Закону України від 08.07.2011 року № 3668 протиправною; зобов'язати відповідача - Головне управління пенсійного фонду України в Черкаській області провести перерахунок та виплату пенсійного забезпечення відповідно до вимог ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», з урахуванням ст. 51 цього Закону та на підставі постанов КМУ від 07.11.2007 року № 1294, від 18.10.2010 року № 969, наказів МО України від 28.07.2008 року № 337, від 05.11.2010 року № 576, від 28.01.2011 року № 50, від 25.06.2011 року № 355; виплатити не донараховане та не отримане пенсійне забезпечення у сумі 18372 грн. 66 коп.; встановити пенсію в розмірі 4991 грн. 36 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача - Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області, за довіреністю Гринюк Т.Б., позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача - - Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області Гринюк Т.Б., дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України, як пенсіонер за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У жовтні 2013 року позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області з заявою про перерахунок призначеної йому пенсії відповідно до постанов КМУ від 13.02.2008 року № 45, від 25.06.2011 року № 355 та Закону України від 08.07.2011 року № 3668, однак йому було відмовлено в такому перерахунку. Відповідно до частини третьої статті 63 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» N 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсії і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України N 45 від 13.02.2008 року, якою затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", визначено, що перерахунок раніше призначених відповідно до цього Закону пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Як вбачається з наведеної норми права, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців. Відповідно до статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання. Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України N 1294 від 07.11.2007 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" передбачено, що керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 % посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення. Таким чином, Кабінет Міністрів України делегував своє право керівникам державних органів, у тому числі й Міністру оборони України здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі на менше 10 % посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення. На виконання зазначеної постанови Міністр оборони України наказами N 380 від 22.07.2010 року, № 50 від 28.01.2011 року та № 355 від 25.06.2011 року встановив розміри премій військовослужбовцям у межах видатків, передбачених для їх грошового забезпечення у 2010, 2011 роках. Відповідно до пункту 9 наказу Міністра оборони України N 380 від 22.07.2010 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2010 рік" витрати на грошове забезпечення військовослужбовцям здійснюються в межах виділених асигнувань та, починаючи з 1 травня 2010 року, таким чином: премія іншим військовослужбовцям 10 відсотків. Наказом Міністра оборони України N 576 від 05.11.2010 внесені зміни до пункту 9 наказу Міністра оборони України N 380 від 22.07.2010 в абзаці першому слова "та, починаючи з 1 травня 2010 року" виключено, абзац п'ятий викладений в новій редакції - "премія особам рядового, сержантського та старшинського складу - 70 % посадового окладу, науково-педагогічним працівникам з числа військовослужбовців кафедр вищих військових навчальних закладів, які мають статуї національних - 70 % посадового окладу, іншим військовослужбовцям - 55 % посадового окладу". Наказом Міністра оборони України №50 від 28.01.2011 року «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2011 рік» кошторисом Міністерства оборони України передбачено збільшення оплати праці та грошового забезпечення військовослужбовців на 24,6 % у порівнянні з минулим роком. Наказом Міністра оборони України № 355 від 25 червня 2011 року «Про внесення змін до Наказу Міністра оборони України від 28.01.2011 №50» передбачено підвищення премії до 125%. Аналіз наведених норм свідчить про те, що премія, яку позивач просив врахувати для обчислення нового розміру пенсії, має тимчасовий характер. Виплата такої премії дозволена за наявності підстав тільки в межах видатків, передбачених у кошторисі Міністерства для грошового забезпечення військовослужбовців у певному році, а отже, не дає підстав для перерахунку пенсії відповідно до частини третьої статті 63 Закону N 2262-XII. Аналогічний висновок щодо застосування зазначених норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 18 червня 2013 року (№ 21-165а13). А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] в цій частині позову. Позовні вимоги [PERSON] в частині виплати не донарахованого та не отриманого пенсійного забезпечення у сумі 18372 грн. 66 коп. та встановлення пенсії у розмірі 4991 грн. 36 коп. також не підлягають до задоволення з підстав зазначених вище. Крім того, при винесенні рішення суд враховує, вимоги ст. 99 КАС України відповідно до якої адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (ст. 21 Конституції України). Кожному гарантується право знати свої права і обов'язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обоє'язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку встановленому законом (ст. 57 Конституції України). Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Суд вважає за необхідне зазначити, що усі Закони України та постанови Кабінету Міністрів України, а також накази Міністра оборони України, на які посилається позивач, є загальнодоступними. Позивач міг ознайомитися з ними та дізнатися про порушення своїх прав своєчасно. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом 02.12.2013 року, тобто з пропуском строку звернення до суду. Заяву про поновлення строку для звернення до суду позивач не подавав. А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задовленні позову [PERSON] На підставі викладеного та,

Результат розгляду: denied