Рішення адміністративного суду від 2014-01-09 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України "Украерорух", в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Міністерства Оборони України відносно ненарахування та нездійснення виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, зобов'язати Міністерство Оборони України здійснити нарахування та здійснити виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 151659 грн. [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що проходив військову службу в Міністерстві оборони України, звідки був відряджений для подальшого проходження служби на штатну посаду в ДП обслуговування повітряного руху України. Позивач пояснював, що внаслідок звільнення з військової служби у зв'язку зі станом здоров'я в силу ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п.4 постанови КМУ №1281 від 19.07.1999р. набув право на одержання одноразової грошової допомоги. Обов'язок по нарахуванню та виплаті грошових коштів мав бути виконаний саме Міністерстві оборони України, так як відносини по проходженню військової служби були припинені саме з Міністерством оборони України. Оскільки Міністерство оборони України добровільно згаданого обов'язку не виконало, то спірна сума коштів має бути нарахована та виплачена за рішенням суду. Представником відповідача, Міністерства оборони України, в ході судового розгляду справи були надані письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на те, що Міноборони не має законних підстав для виплати [PERSON] одноразової грошової допомоги, оскільки він був відряджений до ДП Украерорух та звільнений з військової служби безпосередньо з посади, яку обіймав на цьому підприємстві. Позивач, [PERSON], та його представник [PERSON] - в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, та просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Міністерства оборони України Фівкін П.М. - в задоволенні адміністративного позову просив відмовити, посилаючись на обставини, викладені в запереченнях до позовної заяви. Представник третьої особи - Державного підприємства обслуговування повітряного руху України "Украерорух" Кущева О.В. - в судовому засіданні підтримала позицію позивача. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач, [PERSON], проходив військову службу в Міністерстві оборони України, звідки відповідно до наказу Міністра оборони України №600 від 19.10.1999р. (а.с.9) був відряджений у розпорядження Державного підприємства обслуговування повітряного руху України. При цьому, військова служба позивача не припинилась. У розпорядженні ДП обслуговування повітряного руху України «Украерорух» позивач знаходився до 02.08.2013 р., коли відповідно до наказу т.в.о. генерального директора згаданого ДП №408/о від 01.08.2013р. та наказу директора Дніпропетровського РСП ДП обслуговування повітряного руху України №759/вс від 02.06.2013р., що були видані на реалізацію наказу Міністра оброни України №254 від 24.07.2013р., був звільнений з займаної посади.(а.с. 11-13) Судом з'ясовано, що згідно з наказом Міністра оброни України №254 від 24.07.2013р. позивач був звільнений з військової служби на підставі п. «б» ст.26 Закону України «Про військовий обов'язок і війському службу», тобто даний розпорядчий документ спричинив припинення публічної служби. Відповідно до наказу т.в.о. генерального директора ДП обслуговування повітряного руху України №408/о від 01.08.2013р. та наказу директора Дніпропетровського РСП ДП обслуговування повітряного руху України №759/вс від 02.06.2013р. позивач був звільнений з займаної посади як такий, що вже звільнений з військової служби. Спірні правовідносини виникли щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні відносно визначення суб'єкту (органу), який повинен здійснити таку виплату: чи є це Міністерство оборони України або Державне підприємство обслуговування повітряного руху України "Украерорух". Стосовно права позивача на отримання такої допомоги в порядку ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" таке право в ході судового розгляду представниками відповідача та третьої особи не заперечувалося. У зв'язку з цим судом встановлено, що Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.13 по справі № 820/7801/13-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.11.13, адміністративний позов [PERSON] до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України "Украерорух", третя особа - Міністерство оборони України, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишено без задоволення. В зазначеному рішенні судом встановлено, що зі змісту наказу Міністра оброни України №254 від 24.07.2013р., наказу генерального директора ДП обслуговування повітряного руху України №408/о від 01.08.2013р. та наказу директора Дніпропетровського РСП ДП обслуговування повітряного руху України №759/вс від 02.06.2013р. випливає, що після звільнення зі штатної посади в структурі ДП позивач не залишився на військовій службі, рішення припинення публічної служби позивача було прийнято не ДП, а Міністром оборони України, хронологічно передувало рішенню про звільнення позивача з посади в ДП і невідворотно зумовило прийняття останнього. Також зазначено, що з положень приписів закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" однозначно витікає, що обов'язком виплати одноразової грошової допомоги на користь військовослужбовця у зв'язку з завершенням такою особою проходження військової служби через стан здоров'я законодавець обтяжив Міністерство оборони України, адже в розумінні Закону України "Про військовий обов'язок і війському службу" саме Міністерство оборони України є тим суб'єктом права, з яким у військовослужбовця виникають і тривають правовідносини з проходження публічної служби. Відповідно до ч.5 ст.254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін. Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, рішенням суду, яке має преюдиційне значення, встановлено обов'язок виплати одноразової грошової допомоги при звільненні [PERSON] Міністерством оборони України. Також суд, аналізуючи положення діючого законодавства, яке регулює порядок виплати вказаної допомоги, зазначає наступне. Частиною 2 статтею 15 Закону № 2011-XII передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Судом з довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України "Украерорух" №10.1-820 від 05.08.13(а.с.14) встановлено, що місячне грошове забезпечення позивача станом на 05 серпня 2013 року становить 12638,25 грн. До складу грошового забезпечення входять: оклад за військовим званням у сумі 130 грн., посадовий оклад - 8595 грн., надбавка за вислугу років у сумі 3053,75 грн., щомісячна додаткова надбавка за роботу з документами, які містять державну таємницю у сумі 859,50 грн. Отже, одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби [PERSON] складає 151659 грн. Частиною 7 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) передбачено, що за військовослужбовцями, відрядженими до державних органів, установ, організацій, а також Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, зберігаються всі види забезпечення, передбачені статтями 9 і 91 цього Закону, гарантії та пільги, що надаються за рахунок коштів, призначених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, Державної спеціальної служби транспорту. Перелік посад, які можуть бути заміщені військовослужбовцями у цих державних органах, установах, організаціях, а також Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України, затверджується Президентом України. Відповідно до абзацу 5 частини 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цим пунктом, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали. Відповідно до частини 1 статті 23 Закону № 2011-XII фінансове забезпечення витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] працював в Міністерстві оборони України, що підтверджено посвідченням офіцера. З 19 жовтня 1999 року був відряджений до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та до моменту звільнення знаходився у розпорядженні Міністерства оборони України. Наказом Міністра оборони України від 24 липня 2013 року № 254 позивача звільнено з військової служби. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні від Міністерства оборони України При цьому відповідно до статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган. Водночас судові рішення, які мають зобов'язальний характер щодо проведення виплат, як це просить позивач, не належать до зазначених у згаданій статті видів рішень, що унеможливлює їх виконання без зміни його способу. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial