Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю АР Крим, третя особа на стороні відповідача [PERSON], в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення перевірок дотримання містобудівного законодавства та Державних будівельних норм та стандартів при виконанні [PERSON] будівельних робіт з самовільної прибудови до квартири [ADDRESS]; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перевірки повноти та достовірності даних, включених до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 08.11.2013 року № КР141133120030; визнати протиправними дії відповідача щодо реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації 08.11.2013 року № КР141133120030 та скасувати реєстрацію зазначеної декларації; визнати протиправними дії відповідача щодо надання дозволу на початок виконання будівельних робіт [PERSON] від 15.05.2007 року №163-м/05-2007. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.04.2013 року [PERSON], власник сусідньої з ним квартири [ADDRESS], вдруге, на протязі 4-х років, здійснила самовільну забудову безпосередньо перед вікнами його квартири на терасі загального користування. 10.05.2013 року позивач надіслав адвокатський запит до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю АР Крим, в якому повідомив інспекцію про самочинне будівництво на терасі загального користування багатоквартирного житлового будинку "Лазурний" громадянкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Однак, відповідач не вжив заходів, передбачених нормативно-правовими актами України згідно повноважень, завдань та функцій покладених на нього, щодо усунення порушення у сфері містобудування та неправомірно зареєстрував декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Протокольною ухвалою від 14.02.2014 року, суд залучив до участі у справі як другого відповідача виконавчий комітет Ялтинської міської ради, оскільки дозвіл на початок виконання будівельних робіт [PERSON] від 15.05.2007 року №163-м/05-2007 оформлений інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ялтинської міської ради. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач 1 в судове засідання не з"явився, в поданих до суду запереченнях вказав, що декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 08.11.2013 року № КР141133120030 зареєстрована ним у відповідності до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об"єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461, відповідно до якого замовник відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації. Вважає, що інспекція діяла правомірно, в межах наданих їй повноважень, тому позовні вимоги є безпідставними. Крім того, вказує , що декларація яка зареєстрована 08.11.2013 року №КР 141133120030, не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов"язків осіб чи суб"єктів владних повноважень, а отже не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору. Відповідач 2 в судове засідання не з"явився, в надісланих до суду поясненнях зазначив, що дозвіл на виконання будівельних робіт №163-м/05/2007 від 15.05.2007 року виданий Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Ялтинського міськвиконкому на підставі рішення виконавчого комітету Гаспринської районної ради від 02.02.2006 року №6А у відповідності з п.6.3. договору на надання послуг резервування апартамента №?3 від 01.12.2006 року, укладеного між ТОВ "Автоком" і [PERSON] Представник третьої особи у запереченнях на позов зазначає, що 15.05.2007 року [PERSON] надано дозвіл на початок робіт по реконструкції апартаменту [NUMBER] на підставі проекту, виконаного [PERSON] та п.6.3.Договору №?3 "Про надання послуг по резервуванню апартаменту [NUMBER]". Вказує, що в 2007-2008 роках функції контролю за виконанням державних будівельних норм в м. Ялта, в тому числі, по реконструкції зазначеного апартаменту здійснювала Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю м.Ялти, а не Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю АР Крим. Вказує, що цими органами проводилися перевірки робіт по реконструкції даного апартамента на предмет їх відповідності містобудівному законодавству і державним будівельним нормам, в результаті яких порушення не виявлені. Просить суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши зібрані в матеріалах матеріали справи докази в їх взаємному зв»язку та сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково з урахуванням наступного. Суд встановив, щодо позивач - [PERSON] 10.05.2013 року звернувся до відповідача 1 з адвокатським запитом, в якому повідомив про здійснене [PERSON] самочинне будівництво на терасі загального користування багатоквартирного житлового будинку «Лазурний» за адресою: [ADDRESS]., в результаті якого позивач позбавлений права на користування місцями загального користування. Відповіді за зазначене звернення позивач не отримав. 08.11.2013 року відповідач 1 здійснив реєстрацію за №КР141133120030 декларації про готовність об'єкта до експлуатації, а саме - реконструкції квартири [ADDRESS], замовником якої є [PERSON] У декларації [PERSON] вказала, що на підставі дозволу на виконання будівельних робіт від 15.05.2007 року №163-м/05-2007, виданого ІДАБК м.Ялта, виконала роботи з улаштування гіпсокартонних перегородок, заповнення віконних і дверних отворів, улаштування каналізаційної системи та улаштування електропровідних систем та устаткування. Досліджуючи правомірність бездіяльності відповідача 1 щодо непроведення перевірок об»єкту містобудування - реконструкції квартири [ADDRESS] та дій щодо реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, суд враховує наведене нижче. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про основи містобудування" містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об'єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об'єктів містобудування, спорудження інших об'єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об'єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури. В силу п.6 ч.1 ст. 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року N 3038-VI (надалі - Закон N 3038-VI) управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації. За змістом ч.1 ст. 41 Закону N 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Статтею 41 Закону N 3038-VI встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Повноваження Держархбудінспекції щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю визначені Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 08.04.2011 N 439/2011, та Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року N 553 (надалі - Порядок №553). Пунктом 2 Порядку №553 визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням, зокрема: 1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; 3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва. В силу п.5 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок. У відповідності до п.7 Порядку №553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема: необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства. Відтак, виконуючи повноваження, надані зазначеними нормативно-правовими актами, отримавши звернення позивача, в якому останній повідомив про порушення [PERSON] вимог містобудівного законодавства та здійснення самочинного будівництва прибудови до квартири [ADDRESS], відповідач 1 зобов»язаний був здійснити позапланову перевірку вказаного об»єкта. Пунктом 16 Порядку №553 встановлено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (п.17 Порядку №553). Отже, Порядком №553 передбачено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю у всіх випадках складається акт перевірки, а у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта, складаються протокол та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Всупереч ч.2 ст.71 КАС України, відповідач 1 не надав суду жодних доказів щодо проведення планових або позапланових перевірок об»єкту містобудування - реконструкції квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] з питань дотримання вимог містобудівного законодавства під час здійснення відповідних робіт. Не надані такі докази також і на вимоги суду, викладені у відповідних ухвалах. Тому, суд вважає, що в порушення наданих йому Законом та N 3038-VI Порядком №553 повноважень відповідач 1 не вчинив жодних дій щодо проведення перевірок дотримання містобудівного законодавства та Державних будівельних норм та стандартів при виконанні [PERSON] будівельних робіт з самовільної прибудови до квартири [ADDRESS]. В силу ч.1 ст.39 Закону N 3038-VI прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п 19 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року N 461 (надалі - Порядок N 461) в редакції від 15 серпня 2012 року N 757, яка діяла на час існування спірних відносин, замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації. В силу п.п.20 і 21 Порядку N 461 інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію. У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації. В свою чергу, за змістом п.7 Порядку №553 необхідність перевірки достовірності даних, наведених у декларації про готовність об'єкта до експлуатації є підставою для проведення позапланової перевірки, яка проводиться протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів. Відтак, відповідно Порядку N 461 і Порядку №553 інспекції протягом десяти днів з моменту отримання декларації про готовність зазначеного об»єкта до експлуатації перевіряють повноту зазначених у ній даних, а протягом трьох місяців з дня подання декларації- перевірку достовірності наведених у ній даних. При цьому, за наявності інформації про здійснення суб»єктом містобудівної діяльності самочинного будівництва, яка дає право інспекції на проведення позапланової перевірки, остання зобов»язана протягом десяти днів з моменту отримання декларації про готовність зазначеного об»єкта до експлуатації, провести перевірку об»єкту містобудування і у випадку встановлення порушень містобудівного законодавства - повернути декларацію замовнику. Тому, отримавши від [PERSON] декларацію про готовність об'єкта (реконструкції квартири [ADDRESS]) до експлуатації, відповідач 1, який був проінформований про здійснення зазначеної реконструкції без відповідного дозволу, до реєстрації декларації повинен був у визначений п.20 Порядку N 461 десятиденний строк з моменту її отримання здійснити позапланову перевірку зазначеного об»єкта. Той факт, що відповідач 1 володів інформацією щодо здійснення [PERSON] самочинної реконструкції квартири підтверджується його відповіддю від 08.05.2013 року №7/1-2775 на відповідне звернення ТОВ «Автоком», яке є балансоутримувачем будинку [ADDRESS], в якій відповідач 1 повідомив заявника, про те що не надавав дозволу на виконання зазначених робіт. В процесі судового розгляду відповідач 1 не надав суду жодного доказу здійснення перевірки достовірності даних, наведених у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, в тому числі наявності відповідного дозволу на виконаня цих робіт, поданій [PERSON] як до, так і після її реєстрації протягом трьох місяців з дня подання декларації. Разом з тим суд враховує, що в силу ст. 37 Закону N 3038-VI право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах будівництва, що належать до IV і V категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Дозвіл на виконання будівельних робіт видається відповідними інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі. Пунктом 3 ч.1 ст. 34 Закону N 3038-VI визначено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після видачі замовнику відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності. Виконання будівельних робіт без відповідного документа, який дає право виконувати такі роботи, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом (ч. 9 ст.34 Закону N 3038-VI). В судовому засіданні представник третьої особи пояснив, що будівельні роботи з реконструкції квартири [ADDRESS], в результаті яких здійснена прибудова до цієї квартири, виконані [PERSON] на підставі дозволу на початок виконання будівельних робіт від 15.05.2007 року №163-м/05-2007, виданого інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ялтинської міської ради строком дії до 09.06.2008 року. Суд встановив, що зазначеним дозволом від 15.05.2007 року №163-м/05-2007 інспекція дозволила [PERSON] до 09.06.2008 року виконати будівельні роботи з перепланування апартаменту [NUMBER] в будинку [ADDRESS]. В силу ч.2 ст. 34. Закону N 3038-VI дозвіл на виконання будівельних робіт, що надає право на виконання будівельних робіт, є чинним до завершення будівництва. Натомість, [PERSON], замість виконання передбачених дозволом робіт з перепланування квартири, самовільно здійснила прибудову до існуючої веранди квартири [ADDRESS], перекривши доступ позивачу до місця загального користування (тераси). Вказана обставина встановлена рішенням Ялтинського міського суду від 10.12.2010 року по справі №?2-3288, що набрало законної сили 09.03.2011 року, яким суд зобов»язав [PERSON] за власний рахунок знести самовільно побудовану прибудову до квартири. 12.07.2012 року [PERSON] виконала рішення Ялтинського міського суду від 10.12.2010 року в повному обсязі та знесла самовільну прибудову, що підтверджується відповідним актом державного виконавця відділу ДВС Ялтинського міського управління юстиції та поясненнями позивача і представників позивача та третьої особи в судовому засіданні. В 2013 році [PERSON] вдруге здійснила самочинну прибудову до належної їй квартири [NUMBER], зайнявши частину тераси загального користування. Факт самочинного будівництва (реконструкції квартири [NUMBER]) підтверджується відсутністю у [PERSON] відповідного дозволу на виконання зазначених ублівельних робіт, виданого відповідно до діючого містобудівного законодавства. При цьому, посилання третьої особи на наявність раніше отриманого дозволу на початок виконання будівельних робіт від 15.05.2007 року №163-м/05-2007, як на підставу виконаня робіт з реконструкції квартири, суд вважає безпідставним, оскільки: відповідно до цього дозволу, термін дії якого закінчився 09.06.2008 року, [PERSON] отримала право на перепланування квартири [NUMBER], а не її реконструкцію, в результаті якої здійснена прибудова та збільшена загальна площа квартири. Таким чином, відомості щодо наявності дозволу на виконання робіт з реконструкції квартири [NUMBER], зазначені третьою особою в декларації про готовність об»єкта (реконструкції квартири [NUMBER]) до експлуатації, зареєстрованій 08.11.2013 року № КР141133120030, є недостовірними. Недостовірними також є зазначені в декларації відомості щодо видів будівельних робіт, виконаних [PERSON] Так, в декларації зазначено про виконання робіт з улаштування гіпсокартонних перегородок, заповнення віконних і дверних отворів, улаштування каналізаційної системи та улаштування електропровідних систем та устаткування. Проте, в судовому засіданні представник [PERSON] підтвердив факт здійснення прибудови до квартири. Недостовірність даних щодо наявності дозволу на виконання будівельних робіт та видів фактично виконаних рудівелних робіт виквідповідач 1 міг встановити, здійснивши повноваження надані йому законодавством, шляхом проведення позапланової перевірки . Тому, суд вважає, що правових підстав для реєстрації відповідачем 1 поданої [PERSON] декларації про готовність об»єкта до експлуатації без проведення позапланової перевірки не було. В силу ч.2 ст.39-1 Закону N 3038-VI у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, суд вважає, що реєстрацію декларації про готовність об»єкта до експлуатації від 08.11.2013 року № КР141133120030, яка містить недостовірні відомості щодо наявності у [PERSON] відповідного дозволу на виконання робіт з реконструкції, необхідно скасувати. Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За змістом ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. В силу ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес" надано в Рішенні Конституційного Суду України N 18-рп/2004 від 01.12.2004 року (справа про охоронюваний законом інтерес), відповідно до поняття "охоронюваний законом інтерес", яке вживається в ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. Види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права". Одночасно , Конституційний Суд України наголосив, що інтерес може бути як охоронюваним законом, так і незаконним, тобто таким, що не захищається ні законом, ні правом, не повинен задовольнятися чи забезпечуватися ними, оскільки такий інтерес спрямований на ущемлення прав і свобод інших фізичних і юридичних осіб, обмежує захищені Конституцією та законами України інтереси суспільства, держави чи "всіх співвітчизників" або не відповідає Конституції чи законам України, загальновизнаним принципам права. Отже, законодавством передбачений захист прав, свобод та інтересів осіб, як такий, що передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Тому, під час вирішення спору підлагають встановленню наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. За таких обставин відновленню підлягають лише ті законні права та інтереси, порушення яких встановлено під час судового розгляду справи. Суд встановив, що протиправна бездіяльність відповідача 1 щодо не проведення перевірок дотримання містобудівного законодавства при виконанні [PERSON] будівельних робіт з самовільної прибудови до квартири [ADDRESS], щодо нездійснення перевірки повноти та достовірності даних, включених до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 08.11.2013 року № КР141133120030 та неправомірні дії відповідача 1 щодо реєстрації зазначеної декларації призвели до порушення законних прав та інтересів позивача (власника квартири [ADDRESS]) на користування терасою загального користування, зайнятою третьою особою в результаті самочинної прибудови до квартири [NUMBER], на пожежну та санітарну безпеку належного йому житла. Факт порушення прав позивача підтверджується Свідоцтвом про право власності позивача на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] від 14.10.2009 року, Висновком Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІПроектрекоснтрукція» №037п/2013 від 14.11.2013 року, копією 2-го поверху домоволодіння [ADDRESS], довідкою БТІ в АРК Крим від 27.01.2014 року №34. Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача 2 щодо надання дозволу на початок виконання будівельних робіт [PERSON] від 15.05.2007 року №163-м/05-2007, суд враховує наведене нижче. Відповідно до письмових пояснень відповідача 2 від 21.02.2014 року, надісланих на запит суду, підставою для надання [PERSON] дозволу №163-м/05-2007 від 15.05.2007 року на перепланування квартири [NUMBER] слугувало рішення виконавчого комітету Гаспринської районної ради від 02.02.2006 року від 02.02.2005 року №6А «Про дозвіл ТОВ «Автоком» на будівництво пансіонату на ділянці площею 0,1807 га в [ADDRESS]». Видача зазначеного дозволу жодним чином не порушила права позивача, оскільки на дату його оформлення у позивача були відсутні будь-які законні речові права на квартиру [NUMBER], а дозвіл №163-м/05-2007 від 15.05.2007 року, строк дії якого закінчився 09.06.2008 року, не давав права [PERSON] на виконання будівельних робіт з реконструкції квартири [NUMBER], в результаті якої здійснено самочинну прибудову до цієї квартири. Тому, дії відповіда 2 щодо видачі дозволу №163-м/05-2007 від 15.05.2007 року на перепланування квартири, правом на виконання якого [PERSON] в період дії дозволу (до 09.06.2008 року) нескористалась, не призвели до порушення прав позивача. Відповідно до вимог частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Разом з тим, частиною 1 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. З огляду на викладене відповідачем не доведена правомірність бездіяльності відповідача 1 щодо не проведення перевірок дотримання містобудівного законодавства при виконанні [PERSON] будівельних робіт з самовільної прибудови до квартири [ADDRESS], нездійснення перевірки повноти та достовірності даних, включених до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 08.11.2013 року № КР141133120030 та неправомірність дій відповідача 1 щодо реєстрації зазначеної декларації. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до частини 3 статті 94 КАС України, підпункту 3 пункту 9 розділу 6 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та пункту 19 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень - відповідача.

Результат розгляду: partial