Рішення адміністративного суду від 2014-02-28 00:00:00+02

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся [PERSON] (надалі - позивач) з позовом Головного управління Держземагентства у місті Києві (надалі - відповідач), в якому просить : - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держземагентства у місті Києві, що стала наслідком неналежного реагування на заяву [PERSON] щодо надання йому довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) відносно земельної ділянки, що розташована в Деснянському районі міста Києва (хутір Биківня) і зазначена на доданих до заяви графічних матеріалах; - зобов'язати Головне управління Держземагентства у місті Києві (ідентифікаційний код 38516867) на підставі поданої заяви надати [PERSON] довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) відносно земельної ділянки, що розташована в Деснянському районі міста Києва (хутір Биківня) і зазначена на доданих до заяви графічних матеріалах; - зобов'язати Головне управління Держземагентства у місті Києві подати у встановлений судом строк звіт про виконання даного судового рішення. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2014 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 19.02.2014 року. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що, звернувшись до Головного управління Держземагентства у місті Києві із заявою про надання йому довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) відносно земельної ділянки, що була зазначена на доданих до заяви графічних матеріалах, отримав фактичну відмову у наданні такої інформації, що, за твердженнями представника позивача, є порушенням прав та охоронюваних інтересів [PERSON] У судове засідання 19.02.2014 року з'явився представник позивача, який позов підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що, відповідно до положень ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), підтверджується поштовим відправленням, яке направлялося відповідачу на адресу, що відповідає інформації з Єдиного державного реєстру, проте повернуто працівником поштового відділення із зазначенням «за зазначеною адресою не знаходиться». Про причини неявки у судове засідання відповідач суду не повідомляв, заяв та клопотань про відкладення судового засідання або про розгляд справи за відсутності його представника не подавав. Суд у судовому засіданні 19.02.2014 року на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, враховуючи неприбуття належним чином повідомленого відповідача та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження. Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернувся до начальника Головного управління Держземагентства у м. Києві Левцова С.В. із клопотанням від 05.12.2013 року (надалі - клопотання), в якому позивач з посиланням на положення ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, ст. 50 Закону України «Про землеустрій», додатку 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2011 року №835 просив надати йому відповідну довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) відносно земельної ділянки, зазначеної на доданих графічних матеріалах. В якості додатків до вищезазначеного клопотання було приєднано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого наявна у матеріалах справи, клопотання було отримано представником Головного управління Держземагентства у м. Києві за довіреністю 17.12.2013 року. В свою чергу, у відповідь на клопотання заступник начальника Головного управління Держземагентства у м. Києві листом від 26.12.2013 року за №5619 проінформував [PERSON], що, відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій», проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають в себе, в тому числі, довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями. Проекти землеустрою розробляються на підставі дозволу відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом). При цьому, з метою повного та якісного опрацювання даного питання [PERSON] запропоновано для отримання вищезазначеної довідки надати наступні документи: копію паспорту та ідентифікаційного коду заявника; копію документа, що підтверджує повноваження діяти від імені заявника (у разі подання заяви уповноваженої заявником особи); копію паспорту та ідентифікаційного номеру (у разі подання заяви уповноваженою особою); копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (за наявності) або копії рішень уповноважених органів про передачу земельної ділянки у власність/користування (у випадку якщо земельна ділянка надавалася у власність чи користування до 2013 року); копію дозволу на розроблення проекту землеустрою; графічні матеріали, на яких зазначено місце розташування земельної ділянки. Крім того, [PERSON] запропоновано звернутися із заявою щодо надання довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями разом із вказаними вище документами до Головного управління Держземагентства у м. Києві в дні прийому. Вважаючи таку відповідь необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду. Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року №858-IV, проекти землеустрою включають в себе, серед інших документів, і довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями. При цьому, положеннями додатку №3 «Переліку адміністративних послуг, що надаються Державним агентством земельних ресурсів та його територіальними органами на безоплатній основі», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №835 від 01.08.2011 року, передбачено, що надання довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) віднесено до переліку адміністративних послуг, що надаються Державним агентством земельних ресурсів та його територіальними органами на безоплатній основі. Приписами Закону України «Про адміністративні послуги» від 06.09.2012 року №5203-VI (надалі - Закон №5203) передбачено, що адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб'єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов'язків такої особи відповідно до закону. Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 3 Закону №5203, надання адміністративних послуг здійснюється відповідно до цього Закону з урахуванням особливостей, визначених законами, які регулюють суспільні відносини у відповідних сферах. Вимоги цього Закону поширюються на надання суб'єктом надання адміністративних послуг витягів та виписок з реєстрів, свідоцтв, довідок, копій, дублікатів документів та інші передбачені законом дії, у результаті яких суб'єкту звернення, а також об'єкту, що перебуває в його власності, володінні чи користуванні, надається або підтверджується певний юридичний статус та/або факт. В свою чергу, виключно законами, які регулюють суспільні відносини щодо надання адміністративних послуг, встановлюються перелік та вимоги до документів, необхідних для отримання адміністративної послуги (ч. 1 ст. 5 Закону №5203). Положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону №5203 визначено, що суб'єктом надання адміністративних послуг на кожну адміністративну послугу, яку він надає відповідно до закону, затверджуються інформаційна і технологічна картки, а у разі якщо суб'єктом надання є посадова особа, - органом, якому вона підпорядковується. Інформаційна картка адміністративної послуги містить інформацію про перелік документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, порядок та спосіб їх подання, а у разі потреби - інформацію про умови чи підстави отримання адміністративної послуги. Таким чином, суд погоджується із посилання представника позивача, що виключно в законі, а також в інформаційній картці, визначено перелік документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, порядок та спосіб їх подання. Так, наказом Держземагенства України №133 від 29.03.2013 року (надалі - Наказ №133) затверджено Примірні Інформаційні та Технологічні карток адміністративних послуг, які надаються територіальними органами Держземагентства України. Відповідно до положень Наказу №133, підставою для одержання адміністративної послуги є заява підприємств, установ, організацій та громадян про надання адміністративної послуги, запит органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про надання адміністративної послуги. При цьому, в п. 9 Примірної інформаційної картки адміністративних послуг, які надаються територіальними органами Держземагентства України (надання довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем)) (надалі - Інформаційна картка), передбачено вичерпний перелік документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, а саме: заяву про надання відомостей з Державного земельного кадастру за визначеною формою. Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про зобов'язання відповідача надати довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) на підставі заяви про надання відомостей з Державного земельного кадастру за визначеною формою. Водночас, суд звертає увагу, що форма заяви про надання відомостей з Державного земельного кадастру затверджена постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012 року, якою затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру (надалі - Порядок №1051). Як встановлено судом, що підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся до відповідача з клопотанням, що не відповідає формі, затвердженій додатком 42 Порядку №1051. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідачем із дотриманням положень чинного законодавства повідомлено позивача про необхідність звернення до Головного управління Держземагенства у м. Києві із заявою щодо надання довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями. Водночас, суд не погоджується із доводами представника позивача щодо протиправності вимоги відповідача подати позивачу додаткові документи разом із заявою щодо надання довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, у зв'язку з наступним. Як вбачається із змісту листа-відповіді Головного управління Держземагенства у м. Києві від 26.12.2013 року за №5619, подання додаткових документів є пропозицією. При цьому, відповідачем не вказано про обов'язковість подання додаткових документів одночасно із заявою щодо надання довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії. Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а, відтак, такими, що не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: denied