Рішення адміністративного суду від 2014-02-19 00:00:00+02

Суб'єкт підприємницької діяльності [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.06.2013 року за № 0002851742, №002861742 та № 0002871742. З підстав реорганізації суб'єкта владних повноважень згідно постанови Кабінету міністрів України від 20.03.2013 року №229 "Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів", відповідно до статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні суд допустив заміну відповідача - Державну податкову інспекцію у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби на його правонаступника - Державну податкову інспекцію у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області. Позовні вимоги в повній мірі були підтримані позивачем та його представником в судовому засіданні та обґрунтовані наступним. Державною податковою інспекцією у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби проводилась позапланова перевірка Суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON] з питань проведення взаєморозрахунків з ТОВ "Імперіум Плюс" за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, за наслідками якої 14.06.2013 року складено акт №146/17-116/[NUMBER]. На підставі даного акту 27.06.2013 року Державною податковою інспекцією у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби прийняті податкові повідомлення - рішення за № 0002851742, №002861742 та № 0002871742. Вказали, що не погоджуються з правомірністю донарахування податкових зобов'язань та штрафних санкцій зазначених у оскаржуваних податкових повідомленнях - рішеннях з наступних підстав. СПД [PERSON] мав господарські відносини з ТОВ "Імперіум Плюс", що підтверджується рахунками - фактурами за період з 20.01.2012 року по 25.10.2012 року, видатковими накладними за період з 20.01.2012 року по 01.11.2012 року, також для перевірки було надано виписки банку, які свідчать про повну оплату товарів. Зазначили, що підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень було посилання контролюючого органу на акт ДПІ у Солом'янському районі м.Києва про неможливість проведення зустрічної звірки з ТОВ "Імперіум Плюс щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків, в якому вказано, що зустрічну перевірку неможливо провести у зв'язку з тим, що ТОВ "Імперіум Плюс" не знаходиться за зареєстрованою адресою. Однак станом на 22.04.2013 року ТОВ "Імперіум Плюс" має дійсний індивідуальний податковий номер, а також зареєстроване в якості юридичної особи згідно відомостей ЄДР. Крім того, будь-яких первинних документів щодо правочинів за участю ТОВ "Імперіум Плюс" на підставі яких ним формувався податковий кредит та податкові зобов'язання, інспектор не витребував та не аналізував. Отже, висновки про нікчемність всіх укладених підприємцем угод за перевірений період ґрунтуються на суб'єктивних припущеннях та не підтвердженні посиланнями на будь-які первинні документи. На підставі викладеного просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що згідно висновку акту перевірки від 14.06.2013р. №146/17-116/[NUMBER] позивачем допущено порушення п.138.2 ст. 138, п.138.4 ст.138, п.177.2, п.177.4 ст.177, п.198.2, п. 198.3, п.198.6. ст.198, п.200.10 ст.200 Податкового Кодексу України, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2012р. у сумі 31440,18 грн. та встановлено завищення податкового кредиту по операції з придбання товарів ТОВ "Імперія Плюс" ПДВ в сумі 39424,02 грн. В ході проведення перевірки не встановлено факту передачі товарів від продавця ТОВ "Імперіум Плюс" до покупця СПД [PERSON] Для підтвердження придбання товару у ТОВ "Імперіум Плюс" до перевірки надано накладні та податкові накладні, виписки банку. В зв'язку з відсутністю (не наданими для перевірки) товарно-транспортних накладних, відомостей зберігання товарів, не підтверджено СПД [PERSON] фактичне отримання товарів від ТОВ "Імперіум Плюс". Зазначає, що акти приймання продукції, товарно-транспортні накладні з відмітками про передачу та отримання ТМЦ у СПД [PERSON] відсутні, трудові ресурси які приймали б участь у прийманні продукції від постачальника та відвантаження її покупцю, відсутні також. Умови для зберігання продукції (промислові товари, насіння трави) у ФОП [PERSON] відсутні, що підтверджує неможливість фактичного отримання товарів. Також, від ДПІ у Солом'янському районі м. Києва отримано акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Імперіум Плюс" щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.02.2012 року по 31.10.2012 року. Зустрічну звірку неможливо провести у зв'язку з тим, що ТОВ "Імперіум Плюс" не знаходиться за податковою адресою. Перевіркою ТОВ "Імперіум Плюс" встановлено відсутність об'єктів оподаткування по операціях з придбання та продажу товарів (послуг) за квітень, червень, серпень, жовтень, лютий, березень 2012 року в розумінні ст. 138, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України. Зазначає, що операції ТОВ "Імперіум Плюс" у 2012 році не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності виробничих, трудових ресурсів, які економічно необхідні для виконання такого обсягу постачання. Слідує, що невстановлені особи використовуючи ім'я керівництва підприємства для прикриття незаконної діяльності, створили умови для здійснення протиправної діяльності направленої на ухилення від сплати податків, відмивання та легалізацію коштів. Операції, проведені ТОВ "Імперіум Плюс" у 2012 році з контрагентами не містять у суті своїй економічних або інших причин (ділової мети) систематичного (протягом місяця) придбання та продажу товарів. Таким чином СПД [PERSON] порушено п. 138.2 ст. 138, п. 138.4 ст. 138, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України. Отже, до складу валових витрат підприємця за 2012р. не прийнято витрати в сумі 197120,05 грн., як такі, що не підтверджені документально, не пов'язані з господарською діяльністю підприємця та не приймали участь в оподаткованих операціях звітного періоду, відтак СПД [PERSON] безпідставно сформував витрати на суму 197120,05 грн., по операціях з ТОВ "Імперіум Плюс", що призвело до заниження оподатковуваного доходу за 2012р. на суму 197120,05 грн. Вказує, що відповідно до п. 164.3 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України позивачу донараховано податок на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю за 2012р. в сумі 31440,19 грн. Крім того зазначає, що в ході проведення перевірки встановлено, що операції по придбанню товарів у ТОВ "Імперіум Плюс", за перевіряємий період, не мали реальний характер. Вказані суб'єкти господарювання не мали цивільної правоздатності формування будь-яких фінансово-господарських документів, тобто, всі документи видані на виконання контракту, в тому числі податкові накладні не створюють правових наслідків. Отже, виписані податкові накладні не можна вважати належно оформленими та підписаними уповноваженими особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів (робіт.послут), а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту, як і до валових витрат, є безпідставними. Посилаючись на вищевикладене зазначив, що в порушення п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України СПД [PERSON] завищено податковий кредит по операції з придбання товарів ТОВ "Імперіум Плюс" ПДВ в сумі 39424,02 грн., що привело до заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету, в сумі 39424,02 грн. Крім того, встановлено не подання СПД [PERSON] податкових розрахунків за формою 1ДФ, а саме у 2012р. не подано розрахунок за формою 1ДФ і не відображено суми виплачених доходів фізичній особі [PERSON], відтак до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію по податку на доходи фізичних осіб в сумі 1020,00 грн.. Також зазначив, що на підставі п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України застосовано до позивача штрафну (фінансову) санкцію по податку на додану вартість в сумі 19712,01 грн. та по податку на доходи фізичних осіб в сумі 15720,10 грн., у розмірі 50 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання. В задоволенні позову просить відмовити повністю. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Рівненської міської ради 14.05.1998 року та згідно свідоцтва [NUMBER] від 22.07.1999 року є платником податку на додану вартість (а.с.19). Згідно наказу начальника Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 04.06.2013 року за № 571 про проведення позапланової виїзної документальної перевірки фізичної особи - підприємця [PERSON] з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні взаєморозрахунків з ТОВ "Імперіум Плюс" за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року (а.с.126-127) на підставі направлення на перевірку № 155/579/17-100 від 04.06.2013 року (а.с.128) в період з 04.06.2013 року по 10.06.2013 року Державною податковою інспекцією у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області проводилася позапланова виїзна документальна перевірка дотримання вимог податкового законодавства фізичної особи - підприємця [PERSON] при проведенні взаєморозрахунків з ТОВ "Імперіум Плюс" за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року. Результати перевірки оформлені актом № 146/17-116/[NUMBER] від 14.06.2013 року (а.с.129-151). Згідно висновків акта перевірки перевіркою встановлено порушення: 1. п.138.2 ст.138, п.138.4 ст.138, п.177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового Кодексу України. В результаті встановлених порушень донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2012р. у сумі 31440,18 грн. 2. п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.10 ст.200 Податкового кодексу України. ФОП [PERSON] завищено податковий кредит по операції з придбання товарів ТОВ "Імперіум Плюс" ПДВ в сумі 39424,02 грн., в тому числі: січень 2012 року - 2925,00 грн., лютий 2012 року - 9771,38 грн., березень 2012 року - 4971,60 грн., травень 2012 року - 2600,00 грн., серпень 2012 року - 6370,00 грн., вересень 2012 року - 3561,50 грн., жовтень 2012 року - 6745,66 грн., листопад 2012 року - 2478,88 грн. 3. п.51.1 ст.51 глави 2, пп. "б" п.176.2 ст.176 розділу IV Податкового кодексу України, п.1.1, п.1.2, п.3.2, п.3.3, п.3.4, п.3.5, п.3.7, п.3.8 "Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку", затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010р. №1020, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2011р. №46/18784. 4. п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України та абз.6 п.6 ст.128 Господарського кодексу України. 27.06.2013 року на підставі акту перевірки № 146/17-116/[NUMBER] від 14.06.2013 року контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення: №0002851742, яким ФОП [PERSON] збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 59136,03 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 39424,02 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 19712,01 грн. (а.с.6); №0002861742, яким ФОП [PERSON] збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами на суму 47160,29 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 31440,19 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 15720,10 грн. (а.с.5); №0002871742, яким ФОП [PERSON] збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 1020,00 грн. (а.с.51). Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх в адміністративному порядку. Рішенням Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 02.09.2013 року №294/14/10-210/196 контролюючий орган залишає без змін податкові повідомлення-рішення від 27.06.2013 року №0002851742 про збільшення грошового зобов'язання по податку на додану вартість у сумі 39424,02 грн. основного платежу та 19712,01 грн. застосованої штрафної (фінансової) санкції, від 27.06.2013 року №0002861742 про збільшення грошового зобов'язання податку на доходи фізичних осіб у сумі 31440,19 грн. за основним платежем та 15720,10 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, від 27.06.2013 року №0002871742 про збільшення грошового зобов'язання податку на доходи фізичних осіб в сумі 1020,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, а скаргу фізичної особи - підприємця [PERSON] від 08.07.2013 року б/н (вхідний №1119/П від 09.07.2013 року Головного управління Міндоходів у Рівненській області) - без задоволення (а.с.14-18). Рішенням Міністерства доходів і зборів України від 30.09.2013 року №4805/П/99-99-10-01-03-14 залишено без змін податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області від 27.06.2013 №0002851742, №0002861742, №0002871742 та рішення ГУ Міндоходів у Рівненській області від 02.09.2013 №294/14/10-210/196 про результати розгляду первинної скарги, а повторну скаргу ФОП [PERSON] - без задоволення (а.с.10-13). Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Щодо вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області від 27.06.2013 року №0002851742 та №0002861742 суд зазначає наступне. Висновки відповідача, відображені в акті перевірки які ґрунтуються на твердженнях про безтоварність господарських операцій ФОП [PERSON] з ТОВ "Імперіум Плюс" суд вважає безпідставними та такими, що ґрунтуються не на нормах закону та фактичних обставинах здійснення господарських операцій, а на припущеннях органу доходів і зборів. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999 року (надалі - Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"), господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" факт здійснення господарських операцій фіксується первинними документами. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальну зміну майнового стану суб'єкта господарювання, яка фіксується шляхом складення контрагентами первинних документів. Вимога щодо реальної зміни майнового стану суб'єкта господарювання кореспондує з положеннями розділів ІІІ, V Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (надалі - Податковий кодекс України), якими встановлено порядок формування платниками податків валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість та визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств і податком на додану вартість. Відповідно до п. 138.1 ст. 138 розділу ІІІ Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, інших витрат, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Згідно пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 розділу ІІІ Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку та витрати банківських установ. Пунктом 138.2 статті 138 розділу ІІІ Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. В силу вимог пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 розділу ІІІ Податкового кодексу України до складу витрат не включаються витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. В свою чергу, відповідно до пп. "а" п. 198.1 ст. 198 розділу V Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Згідно з п. 198.2 ст. 198 розділу V Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Пунктом 198.6 ст. 198 розділу V Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Як встановлено судом, між Суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] та ТОВ "Імперіум Плюс" було укладено усний договір купівлі - продажу товару. На виконання умов договору ТОВ "Імперіум Плюс" передано СПД [PERSON] товар: на суму 21369,00 грн. (ПДВ 3561,50 грн.), що підтверджується: виписаною продавцем рахунком - фактурою №ПЛ-68 від 07.09.2012 року (а.с.24), підписаною сторонами видатковою накладною №ПЛ-60 від 07.09.2012 року (а.с.25), виписаною продавцем для покупця податковою накладною №17 від 07.09.2012 року (а.с.26); на суму 15600,00 грн. (ПДВ 2600,00 грн.), що підтверджується: виписаною продавцем рахунком - фактурою №ПЛ-199 від 25.05.2012 року (а.с.27), підписаною сторонами видатковою накладною №ПЛ-094 від 25.05.2012 року (а.с.28), виписаною продавцем для покупця податковою накладною №80 від 25.05.2012 року (а.с.29); на суму 14873,26 грн. (ПДВ 2478,88 грн.), що підтверджується: підписаною сторонами видатковою накладною №ПЛ-193 від 01.11.2012 року (а.с.30), виписаною продавцем для покупця податковою накладною №2 від 01.11.2012 року (а.с.31); на суму 29828,28 грн. (ПДВ 4971,38 грн.), що підтверджується: виписаною продавцем рахунком - фактурою №ПЛ-64 від 28.02.2012 року (а.с.32), підписаною сторонами видатковою накладною №ПЛ-64 від 28.02.2012 року (а.с.33), виписаною продавцем для покупця податковою накладною №36 від 28.02.2012 року (а.с.34); на суму 28800,00 грн. (ПДВ 4800,00 грн.), що підтверджується: виписаною продавцем рахунком - фактурою №ПЛ-58 від 17.02.2012 року (а.с.35), підписаною сторонами видатковою накладною №П58 від 17.02.2012 року (а.с.36), виписаною продавцем для покупця податковою накладною №26 від 17.02.2012 року (а.с.37); на суму 20673,95 грн. (ПДВ 3445,66 грн.), що підтверджується: виписаною продавцем рахунком - фактурою №ПЛ-97 від 25.10.2012 року (а.с.38), підписаною сторонами видатковою накладною №ПЛ-190 від 25.10.2012 року (а.с.39), виписаною продавцем для покупця податковою накладною №50 від 25.10.2012 року (а.с.40); на суму 19800,00 грн. (ПДВ 3300,00 грн.), що підтверджується: виписаною продавцем рахунком - фактурою №ПЛ-91 від 17.10.2012 року (а.с.41), підписаною сторонами видатковою накладною №ПЛ-187 від 17.10.2012 року (а.с.42), виписаною продавцем для покупця податковою накладною №31 від 17.10.2012 року (а.с.43); на суму 38220,00 грн. (ПДВ 6370,00 грн.), що підтверджується: виписаною продавцем рахунком - фактурою №ПЛ-51 від 20.08.2012 року (а.с.44), підписаною сторонами видатковою накладною №ПЛ-125 від 20.08.2012 року (а.с.45), виписаною продавцем для покупця податковою накладною №41 від 20.08.2012 року (а.с.46); на суму 17550,00 грн. (ПДВ 2925,00 грн.), що підтверджується: виписаною продавцем рахунком - фактурою №ПЛ-0032 від 20.01.2012 року (а.с.47), підписаною сторонами видатковою накладною №ПЛ-0029 від 20.01.2012 року (а.с.48), виписаною продавцем для покупця податковою накладною №11 від 20.01.2012 року (а.с.49). Податок на додану вартість на підставі вищевказаних накладних в повному обсязі віднесений СПД [PERSON] до складу податкового кредиту. Оплата СПД [PERSON] вартості товару здійснена в повному обсязі у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.52-66). Як пояснив судовому засіданні позивач, доставка товару здійснювалась транспортом ТОВ "Імперіум плюс". Також, між ФОП [PERSON] (Експедитор) та ФОП [PERSON] (Клієнт) було укладено Договір № б/н транспортного експедирування від 05.03.2012 року (а.с.75-76,72). Згідно з умовами договору Експедитор зобов'язувався за плату і за рахунок Клієнта виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. На виконання умов вказаного договору ФОП [PERSON] виконав доставку вантажу ФОП [PERSON] за маршрутом з м.Київ до м.Рівне, що підтверджується: актом №01 здачі - прийняття послуг від 07.03.2012 року (а.с.74). Крім того, ФОП [PERSON] (Експедитор) надавалися послуги ФОП [PERSON] (Замовнику) по організації перевезення вантажу за маршрутом з м.Київ до м.Рівне, що підтверджується: актом № 4 здачі - прийняття послуг від 29.02.2012 року, актом № 3 здачі - прийняття послуг від 20.02.2012 року, актом № 47 здачі - прийняття послуг від 04.09.2012 року, актом № 11 здачі - прийняття послуг від 27.03.2012 року, актом № 10 здачі - прийняття послуг від 27.03.2012 року (а.с.67-71). Поряд з цим, такі акти суд оцінює критично, оскільки ні позивач, ні допитаний судом в якості свідка [PERSON] не змогли пояснити відношення таких актів до справи, що розглядається. В судовому засіданні позивач зазначив, що надав суду усі наявні в нього акти, і вони можуть не стосуватись даної справи. Також матеріалами справи підтверджується факт подальшого використання товарів, придбаних у ТОВ "Імперіум Плюс", у господарській діяльності ФОП [PERSON] Зокрема: підписаною ФОП [PERSON] та ПП "ВІТТ Рівне" видатковою накладною №5 від 08.08.2012 року, підписаною ФОП [PERSON] та ДСД "Тодіні Аккорд Саліні" накладною №11 від 20.08.2012 року, підписаною ФОП [PERSON] та ПП "ВІТТ Рівне" видатковою накладною №5 від 05.10.2012 року, підписаною ФОП [PERSON] та ДСД "Тодіні Аккорд Саліні" накладною №11 від 12.10.2012 року, підписаною ФОП [PERSON] та Представництво "Тодіні Конструкціоні Дженералі С.П.А." накладною №24 від 08.02.2012 року, підписаною ФОП [PERSON] та Представництво "Тодіні Конструкціоні Дженералі С.П.А." накладною №28 від 09.02.2012 року, підписаною ФОП [PERSON] та Представництво "Тодіні Конструкціоні Дженералі С.П.А." накладною №29 від 10.02.2012 року, підписаною ФОП [PERSON] та Представництво "Тодіні Конструкціоні Дженералі С.П.А." накладною №34 від 15.02.2012 року, підписаною ФОП [PERSON] та Представництво "Тодіні Конструкціоні Дженералі С.П.А." накладною №39 від 16.02.2012 року, підписаною ФОП [PERSON] та Представництво "Тодіні Конструкціоні Дженералі С.П.А." накладною №72 від 29.02.2012 року, підписаною ФОП [PERSON] та ПП "ВІТТ Рівне" видатковою накладною №3 від 05.11.2012 року, підписаною ФОП [PERSON] та ПП "ВІТТ Рівне" видатковою накладною №4 від 06.11.2012 року, підписаною ФОП [PERSON] та ПП "ВІТТ Рівне" видатковою накладною №9 від 12.11.2012 року, підписаною ФОП [PERSON] та ПП "ВІТТ Рівне" видатковою накладною №3 від 03.03.2012 року, підписаною ФОП [PERSON] та Представництво "Тодіні Конструкціоні Дженералі С.П.А." накладною №25 від 20.03.2012 року, підписаною ФОП [PERSON] та ДСД "Тодіні Аккорд Саліні" накладною №13 від 31.05.2012 року, підписаною ФОП [PERSON] та Представництво "Тодіні Конструкціоні Дженералі С.П.А." накладною №17 від 14.03.2012 року, підписаною ФОП [PERSON] та Представництво "Тодіні Конструкціоні Дженералі С.П.А." накладною №16 від 14.03.2012 року, підписаною ФОП [PERSON] та Представництво "Тодіні Конструкціоні Дженералі С.П.А." накладною №24 від 20.03.2012 року (а.с.77-96). Таким чином, господарські операції між ФОП [PERSON] та ТОВ "Імперіум Плюс" були здійснені в межах господарської діяльності контрагентів, сторони переслідували мету при їх здійсненні та понесли зміни майнового стану. Надані позивачем документи на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій по придбанню товарів у ТОВ "Імперіум Плюс" є первинними в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999 року, відповідають всім необхідним вимогам, передбаченим цим Законом. Тому, суд приходить до висновку щодо реальності господарських операцій ФОП [PERSON] з контрагентом ТОВ "Імперіум Плюс" та відповідно щодо правомірності формування на підставі вказаних господарських операцій даних податкового обліку позивача. Посилання відповідача в акті перевірки на факт здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентом ТОВ "Імперіум Плюс" без мети настання реальних наслідків, лише з метою заниження об'єкту оподаткування та несплати податків, суд вважає таким, що не заслуговує на увагу. Відповідно до ч. 1-5 ст. 203 Цивільного кодексу України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 215 Цивільного кодексу України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України - правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Як роз'яснює п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 р. № 9 перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК до них зокрема відносяться: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Таким чином, правочини вчинені позивачем з ТОВ "Імперіум Плюс" не відносяться до таких, що порушують публічний порядок, а отже не можуть бути визнаними нікчемними у відповідності до ч. 1 ст. 228 Цивільного кодексу України. До матеріалів справи відповідачем не долучено вироків суду, що набрали законної сили та в яких встановлено вину посадових осіб позивача, ТОВ "Імперіум Плюс" в намірі порушити публічний порядок. Враховуючи, що на момент проведення перевірки та під час розгляду справи по суті, вирок по кримінальній справі відсутній суд вважає, що висновки органу доходів і зборів про нікчемність правочинів вчинених між позивачем та контрагентом - ТОВ "Імперіум Плюс" є передчасними. Щодо твердження органу доходів і зборів про безтоварність господарських операцій позивача з ТОВ "Імперіум Плюс" у зв'язку з відсутністю у вказаного контрагента необхідних трудових та матеріальних ресурсів для ведення господарської діяльності, здійснення взаємовідносин позивача з постачальниками лише з метою заниження об'єкта оподаткування та несплати податків, то слід зазначити наступне. Вказані обставини не можуть бути підставою для висновку про безтоварність господарських операцій між позивачем та ТОВ "Імперіум Плюс" та підставою для збільшення податкового зобов'язання позивача. Законодавство не ставить право платника податку на включення сум до валових витрат та податкового кредиту в залежність від господарських та виробничих можливостей своїх постачальників, від належного виконання всіма учасниками ланцюга постачання своїх податкових зобов'язань. Крім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року №3477-IV, є джерелом права, свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського Суду від 09.01.2007р. у справі "Інтерсплав проти України"). Основою для висновків про нікчемність правочинів між позивачем та ТОВ "Імперіум Плюс" слугував, в тому числі, акт ДПІ у Солом'янському районі м. Києва №522/22-2/37643014 від 15.03.2013 року про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Імперіум Плюс" щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.02.2012 року по 31.10.2012 року. ДПІ у Солом'янському районі м. Києва отримано акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Імперіум Плюс" щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.02.2012 року по 31.10.2012 року. Згідно вказаного акту зустрічну звірку неможливо провести у зв'язку з тим, що ТОВ "Імперіум Плюс" не знаходиться за податковою адресою. Відповідно до висновку зазначеного акту, перевіркою ТОВ "Імперіум Плюс" встановлено відсутність об'єктів оподаткування по операціях з придбання та продажу товарів (послуг) за квітень, червень, серпень, жовтень, лютий, березень 2012 року в розумінні ст. 138, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України. Суд також не бере до уваги такі покликання відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Господарського кодексу України від №436-IV 16.01.2003 року, основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління. Господарська діяльність може здійснюватися також на основі інших речових прав (права володіння, права користування тощо), передбачених Цивільним кодексом України. Крім того, положеннями Цивільного кодексу України №435-IV від 16.01.2003 року передбачено виконання робіт на основі цивільно-правових договорів. Тому, обставини відсутності трудових та виробничо-промислових потужностей у підприємства ще не можуть бути доказом нездатності контрагента виконати взяті на себе зобов'язання по наданню послуг, виконанню робіт чи продажу товару. Тому, висновки органу доходів і зборів щодо відсутності у контрагента позивача спеціальної правосуб'єктності на момент здійснення господарських операцій з позивачем є безпідставними. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області від 27.06.2013 року №0002851742 та №0002861742 слід задовольнити, вказані податкові повідомлення-рішення визнати протиправними та скасувати повністю. Щодо вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області від 27.06.2013 року №0002871742 суд зазначає наступне. В ході проведення перевірки позивача встановлено порушення п.51.1 ст.51 глави 2, пп. "б" п.176.2 ст.176 розділу IV Податкового кодексу України, п.1.1, п.1.2, п.3.2, п.3.3. п.3.4, п.3.5, п.3.7, п.3.8 "Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку", затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010р. №1020, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2011р. №46/18784, а саме не подання ФОП [PERSON] податкових розрахунків за формою 1ДФ, в тому числі у 2012р. не подано розрахунок за формою 1ДФ і не відображено суми виплачених доходів фізичній особі - підприємцю [PERSON] (а.с.143). Згідно з пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 розділу І Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу; У відповідності до пунктів 1.1 та 1.2 "Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку", затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010р. №1020, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2011р. №46/18784 (дані Порядок №1020) цей Порядок визначає порядок заповнення і подання органам доходів і зборів Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, та сум утриманого з них податку відповідно до вимог статті 51 глави 2, підпункту 70.16.1 пункту 70.16 статті 70 глави 6 розділу II, підпункту "б" пункту 176.2 статті 176 розділу IV Податкового кодексу України. Дія цього Порядку поширюється на податкових агентів, а саме: юридичних осіб (їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи), самозайнятих осіб, представництва нерезидентів - юридичних осіб, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) нараховують (виплачують, надають) доходи фізичній особі та/або зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі. Відповідно до п.51.1 ст.51 Податкового кодексу України податковий агент зобов'язаний подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку органу державної податкової служби за місцем свого обліку. Згідно з пп."б" п.176.2 статті 176 розділу IV Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми, утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається. Пунктами 3.2, 3.3 та 3.6 Порядку №1020 передбачено: У графі За "Сума нарахованого доходу" відображається (за звітний квартал) дохід, який нараховано фізичній особі відповідно до ознаки доходу згідно з довідником ознак доходів, наведеним у додатку до цього Порядку. У разі нарахування доходу його відображення у графі За є обов'язковим незалежно від того, виплачені такі доходи чи ні. У графі 3 "Сума виплаченого доходу" відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом. У графі 5 "Ознака доходу" зазначається ознака доходу згідно з довідником ознак доходів, наведеним у додатку до цього Порядку. Ознака доходу визначається до нарахованого доходу. Якщо доходи виплачуються у звітному кварталі не в повному обсязі і їх остаточна виплата буде здійснюватись у наступних кварталах, ознака доходу в разі виплати повинна вказуватися відповідно до нарахованого в попередньому кварталі доходу. Згідно довідника ознак доходів, що додається до Порядку №1020, під ознакою доходу "157" відображаються доходи нараховані (виплачені) самозайнятій особі відповідно до підпункту 165.1.36 пункту 165.1 статті 165, статей 177 та 178 розділу IV Податкового кодексу України, а саме : - пункту 165.1.36 дохід фізичної особи - підприємця, з якого сплачується єдиний податок згідно із спрощеною системою оподаткування відповідно до цього Кодексу; - статті 177 доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування; - статті 178 доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність. Враховуючи наведене, позивач при поданні податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за відповідний період, зобов'язаний відобразити всі доходи, нараховані, виплачені (надані) на користь фізичних осіб згідно з довідником ознак доходів, наведеним в додатку до Порядку №1020, в тому числі за ознакою доходу "157. Як встановлено п.119.2 ст.119 Податкового кодексу України, неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку-тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 1020 гривень. Отже, позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.06.2013 року №0002871742 задоволення не підлягає. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Результат розгляду: partial