Рішення адміністративного суду від 2014-03-31 00:00:00+03

З позовом до суду звернулось приватне підприємство «Ізмаїл Євротрансавто» до Управління Укртрансінспекції в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про визнання протиправним та скасування постанови № 044739 від 24.12.2013 року. 31.03.2014 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с. 43). Відповідач про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином та своєчасно, однак у судове засідання представник не з'явився, причини неявки не повідомив. Третя особа про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином та своєчасно, однак у судове засідання представник не з'явився, причини неявки не повідомив. На підставі положень ст.128 КАС України, справа розглядалась за відсутності сторін за наявними в справі доказами, в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне. Відповідач на підставі ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року № 2344-III (далі Закон України № 2344-ІІІ) та п. 3 "Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок) є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади в галузі контролю на автотранспорті, якому згідно ст. 60 цього ж Закону надані повноваження, щодо притягнення до фінансової відповідальності перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а тому його дії, рішення чи бездіяльність на підставі ст. 55 Конституції України, п. 1. ч. 2 ст. 17, 104 КАС України можуть бути оскаржені до суду в порядку адміністративного судочинства. Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників. Державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб'єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Судом встановлено, 24.12.2013 р. начальником управління Укртрансінспекції в Одеській області, Сидоренко Г.В., були винесена постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу № 044739 на суму 1700 грн. 00 коп. (а.с. 8) Постанова була винесена на підставі акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів автомобільним транспортом від 04.12.2013р. за № 060019 (а.с. 36). Згідно з актом № 060019, інспекторами управління Укртрансінспекції в Одеській області була проведена рейдова перевірка транспортних засобів ПП «Ізмаїл Євротрансавто» на міських автобусних маршрутах №10, 10А. На підставі вказаного акту перевірки, була винесена вищевказана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу. Згідно з п. 20 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 8 листопада 2006 року за результатами планової або позапланової перевірки за місцезнаходженням суб'єкта господарювання складається акт за формою згідно з додатком 2. Акт складається у двох примірниках, кожен з яких підписується посадовими особами, шо провели перевірку, та посадовою особою суб'єкта господарювання або фізичною особою- суб'єктом господарювання. Один примірник акта передається уповноваженій особі суб'єкта господарювання, щодо якого було проведено перевірку, інший - до органу державного контролю. Як встановлено судом, в порушення вимог п. 20, уповноваженій особі ПП «Ізмаїл Євротрансавто» примірник акту не надавався. Також судом встановлено, що під час перевірки співробітниками Управління Укртрансінспекції в Одеській області виявлені порушення ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України № 2344-ІІІ, тобто надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 цього Закону, а саме відсутній витяг з паспорту маршруту. Факт порушення зафіксований актом проведення перевірки від 04.12.2013 року №060019, з яким водія ознайомлено, але як зазначено в акті, водій з актом не згоден та зазначив, що наявність витягу з паспорту маршруту не передбачена (а.с. 36). Відповідно до вимог ст. 39 Закону України № 2344-ІІІ, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України. Отже, вказаною нормою права визначено, що паспорт маршруту є необхідним документом для автомобільного перевізника, який здійснює регулярні пасажирські перевезення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено поняття як автомобільного перевізника так і водія. «Автомобільний перевізник» - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. «Водій» - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка. Вимоги до паспортів автобусних маршрутів регулярних та регулярних спеціальних перевезень, процедура розроблення, погодження та затвердження таких паспортів передбачені Порядком розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07 травня 2010 року № 278. Також суд зазначає, що 19.11.2013 року до Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, зокрема в п.1.3 були внесені зміни. Так, згідно п. 1.3 Порядку автомобільний перевізник повинен забезпечити водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних перевезень, - таблицею вартості проїзду (крім міських перевезень), схемою маршруту та копією затвердженого організатором перевезень розкладу руху. Таким чином, з переліку документів був виключений такий документ як витяг з паспорту маршруту, а тому думку суду, лише автомобільний перевізник, який здійснює регулярні пасажирські перевезення, зобов'язаний оформити та мати паспорт маршруту, водій транспортного засобу не має обов'язку мати при собі витяг з паспорту маршруту з 19.11.2013 року. Враховуючи викладене, суд вважає, що на час прийняття спірної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу не було підстав для притягнення до відповідальності ПП «Ізмаїл Євротрансавто», з урахуванням внесених до законодавства змін, а тому суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно було винесено оскаржувану постанову, оскільки в діях позивача був відсутній склад порушення, відповідальність за яке передбачена п. 11 ч. 1 ст. 60 Закону України № 2344-ІІІ. Суд також зазначає, що відповідачем винесено постанову № 044739 від 24.12.2013 року із порушенням процедури, встановленої "Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567, оскільки позивач отримав запрошення на розгляд справи в день проведення засідання та був позбавлений можливості захистити свої права та інтереси під час розгляду справи. Частиною 2 статті 71 КАС України встановлений обов'язок доказування суб'єктом владних повноважень правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності. Відповідачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження обставин, зазначених в акті перевірки, який став підставою для винесення оскаржуваної постанови та застосування до позивача фінансових санкцій, відсутні також докази своєчасного отримання позивачем актів перевірок, запрошення на розгляд справи, а тому факт порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт не може вважатися встановленим. Згідно до ч. 1, ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Згідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо. За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених фактів суд вважає, що позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування своїх позовних вимог, тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Результат розгляду: granted