Рішення адміністративного суду від 2014-01-11 00:00:00+02

Державною податковою інспекцією у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області винесено податкову вимогу від 27.11.2013 №8-22 (а.с. 9), якою Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Босал-ЗАЗ» визначено суму податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями з податку на додану вартість в розмірі 812666 грн. 43 коп. Не погоджуючись з даним рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, та зобов'язання внести відповідні зміни до облікової картки платника податків. Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд зазначає наступне. За приписами підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі іменується - ПК України), податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу. Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання; Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. З аналізу даних норм закону вбачається, що податкова вимога формується контролюючим органом виключно на суми грошових зобов'язань, які набули статусу узгоджених (податкового боргу). З розрахунку заборгованості вбачається, що до складу податкового боргу, визначеного спірною податковою вимогою, увійшли наступні суми: 91138 грн. 57 коп. - сальдо на 01.10.2013 (переплата); 13563 грн. 00 коп. - декларація за вересень 2013 року до відшкодування (нараховано (-)); 814542 грн. 50 коп. - сплата ПДВ 15.10.2013 (сплачено); 162908 грн. 50 коп. - нараховано штрафні санкції за податковим повідомленням-рішенням від 25.06.2011 №0000182302 (нараховано); 1665551 грн. 00 коп. - зменшено заявлене бюджетне відшкодування за податковим повідомленням-рішенням від 25.06.2011 №0000182302 (нараховано); 96549 грн. 00 коп. - заявлено до відшкодування по декларації за жовтень 2013 року (нараховано (-)); сума недоїмки - 812666 грн. 43 коп (а.с. 59). Щодо наявної в розрахунку суми в розмірі 91138 грн. 57 коп. суд зазначає, що сторонами не оспорюється факт наявності станом на 01.10.2013 даної переплати на користь позивача. Відображена в розрахунку сума в розмірі 13563 грн. 00 коп. визначена в поданій позивачем до контролюючого органу податковій декларації за вересень 2013 року (а.с. 95) (рядок 23 Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню; рядок 23.1 на рахунок платника у банку). Щодо даної суми бюджетного відшкодування, визначеної у податковій декларації, у сторін також відсутній спір. Щодо наявності у розрахунку суми в розмірі 814542 грн. 50 коп. (сплата), суд зазначає наступне. На підставі акта перевірки від 26.05.2011 №840/2305/3398:999 контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 25.06.2011 №0000182302, яким визначено суму завищення бюджетного відшкодування в розмірі 1665551 грн. 00 коп., в тому числі: не відшкодовано на момент перевірки 1013917 грн. 00 коп.; відшкодовано на момент перевірки 651634 грн. 00 коп.; штрафні (фінансові) санкції - 162908 грн. 50 коп. (а.с. 25). Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.03.2012 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Босал-ЗАЗ» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.06.2011 №0000182302 залишено без задоволення (а.с. 32). Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2013 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Босал-ЗАЗ» залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін (а.с. 33). В матеріалах справи наявне платіжне доручення від 15.10.2013 №551, згідно якого позивач сплатив в день прийняття рішення судом апеляційної інстанції суму в розмірі 814542 грн. 50 коп. (а.с. 75), яка була визначена податковим повідомленням-рішенням від 25.06.2011 №0000182302. Сума в розмірі 814542 грн. 50 коп. відображена в розрахунку в графі «сплачено». Щодо відображення в розрахунку суми в розмірі 162908 грн. 50 коп. суд зазначає, що вона являється сумою штрафних (фінансових) санкцій, визначених згідно з податковим повідомленням-рішенням від 25.06.2011 №0000182302, та відображена в графі «нараховано». Сума в розмірі 1665551 грн. 00 коп. відображена в розрахунку в графі «нараховано», та являється сумою завищення бюджетного відшкодування згідно з податковим повідомленням-рішенням від 25.06.2011 №0000182302. Зазначена в розрахунку сума в розмірі 96549 грн. 00 коп. являється сумою, що підлягає бюджетному відшкодуванню згідно поданої платником податків податкової декларації за жовтень 2013 року (а.с. 106), та відображена в графі «нараховано». Таким чином, сума боргу згідно розрахунку та, відповідно, спірної податкової вимоги, становить: 91138 грн. 57 коп. + 13563 грн. 00 коп. = 104701 грн. 57 коп. (переплата); 104701 грн. 57 коп. + 814542 грн. 50 коп. = 919244 грн. 07 коп. (переплата); 919244 грн. 07 коп. - 162908 грн. 50 коп. = 756335 грн. 57 коп. (переплата); 1665551 грн. 00 коп. - 756335 грн. 57 коп. = 909215 грн. 43 коп. (недоїмка); 909215 грн. 43 коп. - 96549 грн. 00 коп. = 812666 грн. 43 коп. (недоїмка). Позивачем по справі надано суду контр розрахунок (а.с. 72), в якому розрахунок податкового боргу до суми в розмірі 812666 грн. 43 коп. є ідентичним розрахунку контролюючого органу. Проте, після суми недоїмки в розмірі 812666 грн. 43 коп. позивачем зазначено суми податкового кредиту з податку на додану вартість в розмірі: за лютий 2010 року - 17228 грн. 00 коп.; за жовтень 2009 року - 995360 грн. 00 коп.; за жовтень 2009 року - 200308 грн. 00 коп. (17228 грн. 00 коп. + 995360 грн. 00 коп. + 200308 грн. 00 коп. = 1212896 грн. 00 коп.). Позивач зазначає, що при розрахунку суми податкового боргу контролюючий орган був зобов'язаний враховувати вказані вище суми податкового кредиту, а відтак, станом на 01.12.2013 у позивача відсутній податковий борг: 1212896 грн. 00 коп. (сума податкового кредиту) - 812666 грн. 43 коп. (сума недоїмки) = 400229 грн. 57 коп. (переплата). В обґрунтування контр розрахунку позивач зазначає, що контролюючим органом було винесено податкове повідомлення-рішення від 25.06.2011 №0000192302 (а.с. 26), яким збільшено суму грошового зобов'язання в розмірі 343573 грн. 75 коп., в тому числі: за основним платежем на суму в розмірі 274859 грн. 00 коп.; за штрафними (фінансовими) санкціями на суму в розмірі 68714 грн. 75 коп. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.03.2012 податкове повідомлення-рішення від 25.06.2011 №0000192302 скасовано (а.с. 34). Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2013 апеляційну скаргу контролюючого органу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Позивач зазначає, що в цілому по податкових повідомлення-рішеннях від 25.06.2011 №0000182302 та №0000192302 сума ПДВ внаслідок ввезення обладнання на митну територію України складає 1487755 грн. 00 коп., та зазначає, що при розгляді справи №2а-0870/12153 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.06.2011 №0000182302 судом визначено, що позивачем неправомірно віднесено до податкового кредиту суми ПДВ внаслідок внесення обладнання до статутного капіталу з боку його учасника. При цьому, позивач зазначає, що при розгляді вказаної справи, питання щодо віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених митному органу при ввезенні на митну територію України обладнання за договорами оренди (оперативного лізингу), судом взагалі не досліджувалось, хоча завищення сум бюджетного відшкодування відбулось і внаслідок цих операцій. Таким чином, позивач зазначає, що у нього не тільки відсутній податковий борг, але й повинна бути наявна переплата в розмірі 400229 грн. 57 коп. (1212896 грн. 00 коп. (сума податкового кредиту) - 812666 грн. 43 коп. (сума недоїмки) = 400229 грн. 57 коп. (переплата)). З даного приводу суд зазначає, що предметом розгляду справи являється правомірність винесеної контролюючим органом податкової вимоги від 27.11.2013 №8-22, до складу якої входять узгоджені суми грошових зобов'язань. Натомість, суд не може досліджувати та надавати оцінку обставинам, які були предметом розгляду в іншій адміністративній справі, рішення за якою набрало законної сили. Зміст операцій щодо віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених митному органу при ввезенні на митну територію України обладнання за договорами оренди (оперативного лізингу), підлягав дослідженню при розгляді інших адміністративних справ про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Суд зазначає, що за результатами судового оскарження податкових повідомлень-рішень від 25.06.2011 №0000182302 та №0000192302, останнє визнано протиправним та скасовано, а тому контролюючим органом внесено до облікової картки платника податків лише ті суми, які були визначені першим податковим повідомленням-рішенням, оскільки такі суми набули статусу узгоджених. Суми, які були віднесені позивачем до податкового кредиту не відображаються в обліковій картці платника податків. За приписами підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Суд зазначає, що в обліковій картці платника податків відображаються суми, заявлені до відшкодування, при чому такий платник податків самостійно приймає рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 ПК України. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів. Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Посилання позивача на те, що суми податку на додану вартість, сплачені під час ввезення обладнання на митну територію України за договорами оренди (оперативного лізингу) були правомірно віднесені до податкового кредиту, не тягне за собою наслідку відображення таких сум в обліковій картці як сум бюджетного відшкодування. Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Крім того, сума бюджетного відшкодування в розмірі 1665551 грн. 00 коп. була використана підприємством. На вимогу суду відповідачем надано облікову картку платника податків (а.с. 73), з якої вбачається, що розмір недоїмки станом на 20.12.2013 становить 798251 грн. 43 коп. Таким чином, судом встановлено розбіжність між сумою недоїмки, визначеної в обліковій картці, та сумою боргу, встановленою згідно спірної податкової вимоги, в розмірі 14415 грн. 00 коп. (798251 грн. 43 коп. - сума недоїмки згідно облікової картки; 812666 грн. 43 коп. - сума боргу згідно податкової вимоги від 27.11.2013 №8-22) (812666 грн. 43 коп. - 798251 грн. 43 коп. = 14415 грн. 00 коп.). Тобто, сума недоїмки згідно облікової картки платника податків є меншою ніж сума боргу згідно податкової вимоги. З даного приводу представник відповідача пояснив, що до облікової картки платника податків були внесені зміни в бік зменшення суми недоїмки, оскільки сума різниці в розмірі 14415 грн. 00 коп. не набула статусу узгодженої. З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом винесені податкові повідомлення-рішення від 11.04.2013 №0000501510, яким встановлено завищення бюджетного відшкодування на суму в розмірі 11667 грн. 00 коп. (а.с. 125), та від 18.07.2013 №0002231510, яким встановлено завищення бюджетного відшкодування на суму в розмірі 2748 грн. 00 коп. (а.с. 126). За даними рішеннями сума завищення бюджетного відшкодування становить: 11667 грн. 00 коп. + 2748 грн. 00 коп. = 14415 грн. 00 коп. Таким чином, податкова вимога від 27.11.2013 №8-22 підлягає скасуванню в частині визначення суми податкового боргу в розмірі 14415 грн. 00 коп. Щодо заявленої позовної вимоги про зобов'язання відповідача внести зміни до картки особового рахунку платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Босал-ЗАЗ» щодо скасування податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 812666 грн. 43 коп. суд зазначає, що податкова вимога від 27.11.2013 №8-22 сформована контролюючим органом правомірно в частині визначення суми податкового боргу в розмірі 798251 грн. 43 коп. Дана сума недоїмки також внесена до облікової картки платника податків. Оперативний облік платежів до бюджету здійснюється органами державної податкової служби відповідно до Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 18.07.2005 №276 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.08.2005 за № 843/11123 (надалі іменується - Інструкція №276). Таким чином, на податковий орган покладено обов'язок з ведення обліку податкових зобов'язань, облік стану розрахунків платника з бюджетом, який реально відображає суми нарахованого та сплаченого платежу, суми податкового боргу, надміру та/або помилково сплачені, та суми, заявлені до відшкодування. Пунктом 4.1 розділу 4 Інструкції №276 встановлено, що нарахуванню в особових рахунках платників підлягають, зокрема, податкові зобов'язання, штрафні санкції та пеня, нараховані органом державної податкової служби та узгоджені платником відповідно до чинного законодавства; пеня за порушення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання. Підпунктом 4.2.2 пункту 4.2 розділу 4 зазначеної Інструкції визначено, що податкові зобов'язання, штрафні санкції та пеня, розраховані органом державної податкової служби, обліковуються у картках особових рахунків за даними електронного реєстру податкових повідомлень у частині узгоджених сум згідно з Порядком направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків. Звірка достовірних даних, перенесених засобами програмного забезпечення з реєстру податкових повідомлень до карток особових рахунків платників податків, здійснюється на підставі паперових виписок з зазначеного реєстру, що надходять до підрозділу адміністрування облікових показників та звітності від структурних підрозділів, які складають податкові повідомлення. Згідно з пунктом 4.3. розділу 4 Інструкції №276 нарахування платежів до бюджету в особових рахунках платників податків здійснюються відповідно до порядків адміністрування відповідних податків, розроблених на підставі чинного законодавства. Нарахування узгоджених податкових зобов'язань у картках особових рахунків платників здійснюється датою граничного терміну сплати зазначених зобов'язань. Відповідно до п. 3.6 розділу 3 Інструкції №276 форми карток особових рахунків мають лицьовий та зворотний боки. На лицьовому боці картки відображаються умови справляння платежу та дані про платника податків. Зворотний бік картки відображає стан розрахунків платників з бюджетом (суми нарахованого та сплаченого платежу, пені, штрафних (фінансових) санкцій, плати за кредит щодо розстрочених (відстрочених) податкових зобов'язань, суми податкового боргу, надміру та/або помилково сплачені, та суми, заявлені до відшкодування, й інше). Так, відповідно до п. 11.3 розділу 11 Інструкції №276 податкові вимоги формуються засобами програмного забезпечення на підставі облікових даних карток особових рахунків платників податків та реєструються у реєстрі виданих податкових вимог за кожним боржником окремо. Таким чином, з урахуванням положень пунктів 8.2, 8.3 Інструкції №276, будь-які нарахування, збільшення або зменшення сум податкових зобов'язань платника податків, розрахунки з бюджетом здійснюється на особовому рахунку платника податків. Суд зазначає, що сума податкового боргу в розмірі 14415 грн. 00 коп., в частині якої суд визнав протиправною податкову вимогу, вже відображена в обліковій картці платника податків, а відтак дана позовна вимога не підлягає задоволенню. За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд, оцінивши докази по справі у їх сукупності, зазначає, що відповідачем доведено правомірність спірної податкової вимоги від 27.11.2013 №8-22 в частині визначення суми податкового боргу в розмірі 798251 грн. 43 коп. За приписами частини 3 статті 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру - 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Частиною 3 статті 4 Закону України №3674-VI встановлено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України №3674-VI, під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. При зверненні позивача до суду з адміністративним позовом останнім сплачено суму судового збору в розмірі 10% ставки судового збору, а відтак решта суми підлягає стягненню з позивача пропорційно до задоволеної та відхиленої частини вимог. Враховуючи наведене та

Результат розгляду: partial