Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо порушення строків розгляду заяви про видачу ліцензії провайдера програмної послуги; визнати протиправною бездіяльність щодо видачі ліцензії провайдера програмної послуги, зобов'язати видати ліцензію провайдера програмної послуги. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 жовтня 2013 року у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із вказаною постановою позивач подав апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального права, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 жовтня 2013 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на те, що судом першої інстанції було ухвалене законне та обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність порушень з боку відповідача щодо пропуску строків розгляду заяви позивача про видачу ліцензії провайдера програмної послуги та відсутність бездіяльності щодо видачі такої ліцензії. Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що не підлягають позовні вимоги про зобов'язання відповідача видати ліцензію провайдера програмної послуги. Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав. Відповідно до положень статті 40 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» для організації діяльності (мовлення) кабельного телебачення і радіомовлення суб'єкт господарювання (провайдер або оператор телекомунікацій чи оператор кабельних мереж) повинен отримати ліцензію (дозвіл) у Національній раді України з питань телебачення і радіомовлення (далі - Національна рада). Ліцензування діяльності (мовлення) кабельного телебачення і радіомовлення здійснюється за реєстраційним принципом. Ліцензія видається без конкурсу на підставі заяви на термін 10 років. Заява про видачу ліцензії провайдера програмної послуги подається відповідно до вимог статті 24 цього Закону. До заяви додаються: а) загальна концепція пакетування (перелік) програм, придбаних для ретрансляції; б) документи, які підтверджують придбання та право на розповсюдження (ретрансляцію) програм іншого мовника. Заява про видачу ліцензії провайдера програмної послуги розглядається і рішення щодо неї приймається у місячний термін з дня її надходження до Національної ради. За результатами розгляду заяви Національна рада приймає рішення: а) про видачу ліцензії провайдера програмної послуги; б) про затвердження пакета (пакетів) програм універсальної програмної послуги в населеному пункті (населених пунктах) та/або на території (територіях), де передбачається надання програмної послуги. Положеннями статті 29 зазначено Закону передбачено, що заява про видачу ліцензії на мовлення залишається без розгляду, якщо: а) заяву подано (підписано) особою, яка не має на це повноважень; б) заяву подано з порушеннями вимог статті 24 цього Закону; в) раніше видано ліцензію телерадіоорганізації з тією ж назвою і на тій же території мовлення. Про залишення заяви без розгляду заявнику повідомляється у письмовій формі з викладенням причин протягом семи робочих днів після реєстрації заяви. Аналогічні норми визначені в пункті 2 Інструкції про видачу, продовження, переоформлення та видачу дубліката ліцензії провайдера програмної послуги, затвердженої рішенням Національної ради від 19 квітня 2006 р. №357, яка діяла на час подання заяви, та пунктах 5, 6 Положення про порядок видачі ліцензії провайдера програмної послуги, затвердженого Рішенням Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення 28.12.2011 року №2979 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 березня 2012 р. за N 351/20664). Отже, у разі, якщо суб'єкт господарювання має намір здійснювати діяльність (мовлення) кабельного телебачення і радіомовлення, то він повинен подати заяву з відповідними документами. В такому разі, якщо суб'єктом господарювання подані всі документи, Національна рада розглядає заяву і приймає у місячний строк з дня її надходження рішення про видачу ліцензії провайдера програмної послуги. У разі, якщо суб'єктом господарювання подано не в повній мірі документи, Національна рада залишає заяву без розгляду, про що заявник повинен повідомитися у письмовій формі з викладенням причин протягом семи робочих днів. Як вбачається з матеріалів справи, 18.08.2011 року позивач звернувся до Національної ради з заявою про видачу ліцензії провайдера програмної послуги від 17 серпня 2011 року, яка зареєстрована за №7/1374. В подальшому позивач неодноразово звертався до Національної ради з листами щодо доповнення ліцензійної справи провайдера програмної послуги, що зареєстрована 18.08.2011 року №7/1374, а саме від 08.04.2013 року №0804-01 (зареєстровано 09.04.2013 року за №16/1699); від 25.04.2013 року №2504/-03 (зареєстровано 26.04.2013 року за №16/2032), від 21.05.2013 року №2105/-01 (зареєстровано 23.05.2013 року за №16/2308). Також, позивач звертався з листами про внесення змін до заяви про видачу ліцензії провайдера програмної послуги від 30.05.2013 року №3005/-01 (зареєстровано 11.06.2013 року за №16/2662), від 12.06.2013 року №1206/03 (зареєстровано 17.06.2013 року за №16/2700). Таким чином, позивач остаточно сформував заявочні документи лише 17 червня 2013 року, що не заперечується відповідачем, відповідно заява про видачу ліцензії провайдера програмної послуги повинна розглянутися та рішення щодо неї повинно прийнятися у місячний термін. Разом з тим, заява була розглянута лише 24.07.2013 року, про що свідчить витяг з протоколу №21 засідання Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 24.07.2013 року, до порядку денного було віднесено питання про розгляд заяви ПП «Дикий сад» м. Миколаїв щодо видачі ліцензії провайдера програмної послуги (IPTV). Згідно витягу з протоколу, за результатами голосування за проект рішення про видачу ліцензії утримались 7 членів Національної ради, в той час як положеннями статті 40 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» визначено, що заява про видачу ліцензії провайдера програмної послуги розглядається і рішення щодо неї приймається у місячний термін з дня її надходження до Національної ради. Також, вказаною статтею визначені рішення, які приймаються Національною комісією за результатами розгляду заяви. Будь - які недоліки під час розгляду заяви членами Національної ради виявлено не було. Таким чином, колегія суддів вважає, що підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення щодо порушення строків розгляду заяви Приватного підприємства «Дикий сад» від 18.08.2011 року про видачу ліцензії провайдера програмної послуги. Разом з тим, колегія суддів вважає, що відсутня з боку відповідача протиправна бездіяльність щодо видачі ліцензії провайдера програмної послуги, оскільки до порядку денного засідання Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення було віднесено питання щодо видачі ліцензії провайдера програмної послуги, яке не набрало кількості голосів. Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача видати ліцензію провайдера програмної послуги колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» Національна рада є конституційним, постійно діючим колегіальним органом, метою діяльності якого є нагляд за дотриманням законів України у сфері телерадіомовлення, а також здійснення регуляторних повноважень, передбачених цими законами. Згідно абзацу 8 частини другої статті 24 вказаного Закону виключно на засіданнях Національної ради приймаються рішення про видачу ліцензій на телерадіомовлення. Таким чином, колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов'язання відповідача видати ліцензію провайдера програмної послуги, оскільки такі повноваження є дискреційними, оскільки рішення щодо видачі ліцензії на телерадіомовлення приймається виключно на засіданнях Національної ради, , а тому суд не може підміняти собою суб'єктів владних повноважень, до виключної компетенції яких такі повноваження відносяться. За таких обставин, колегія суддів з метою повного захисту прав позивача відповідно до частини другої статті 11 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та поновити порушене право позивача шляхом зобов'язання Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення розглянути питання щодо надання Приватному підприємству «Дикий сад» ліцензії провайдера програмної послуги у встановленому законом порядку згідно заяви від 18.08.2011 року. Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до пункту 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, є порушення норм матеріального права. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови порушено норми матеріального права, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову.

Результат розгляду: partial