Рішення адміністративного суду від 2014-03-05 00:00:00+02

Позивачка [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду з адміністративним позовом із наступних підстав: [PERSON] перебуває в управлінні праці та соціального захисту населення Першотравневої райдержадміністрації на обліку, як отримувач допомоги по догляду за дитиною - [PERSON], [INFO], до досягнення нею трирічного віку з 10.10.2011 року. Вона є застрахованою особою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку була призначена та виплачена їй у мінімальному розмірі- 130,00 грн. щомісячно та у розмірі, що перевищує мінімальний ( по доходам ) . У січні місяці цого року, їй стало відомо що до суду звернулись жінки з позовами про перерахунок та доплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі передбаченому ст.43 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням". Після цього, вона стала вивчати закони, що регламентують порядок та розмір виплати. Виявлені нею факти свідчать, що призначені та проведені їй виплати менш ніж передбачено ст.43 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", яка зазначає, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. 07.02.2014 року, вона звернулась до УПСЗН з заявою, про здійснення їй перерахунку вказаної допомоги в розмірі прожиткового мінімуму, передбаченого ст.43 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням . 21.02.2014 року, вона отримала відповідь на своє звернення, якою відповідач повідомляє, що виконав свої функції та обов'язки по призначенню їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку . Вважає, що призначені та проведені їй виплати неправомірні та менші ніж передбачено ст.43 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» на наступних підставах. До 1 січня 2008 року, дати набрання чинності Законом України від 28.12.2007 року № 107 «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», правовідносини, щодо виплати допомоги регулювались Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811, дія якого поширювалась на осіб незастрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування та Законом "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" № 2240, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема , статею 43 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» № 2240-111 було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пунктами 23, 25 розділу 11 Закону № 107-У1 були внесені відповідні зміни до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-ХІІ від 21.11.1992 року та ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» № 2240-111. Зокрема, змінами до статті 13 Закону № 2811-ХІІ його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-111 було виключено статті 40-44. Конституційний Суд України рішенням від 22.05.2008 року № 10-рп2008 визнав неконституційним низку положень Закону № 107-У1, в тому числі й пункт 25 розділу 11 Закону № 107-У1, щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-111. Пунктом 2 розділу 111 Закону № 107-У1 було передбачено, що розділ 11 цього закону діє до 31 грудня 2008 року. Таким чином, з часу проголошення рішення № 10-рп2008 Конституційним Судом України, відновили свою дію вищезазначені положення Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» № 2240-111, а з 1 січня 2009 року, статті 13,15 Закону «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-ХІІ від 21.11.1992 року. Статтею 46 Закону України від 26.12.2008 року № 835-У1 «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та статтею 45 Закону України від 27.04.2010 року № 2154-У1 «Про Державний бюджет України на 2010 рік» передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2240-111 призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений Постановою КМУ від 27.12.2001 року № 1751 саме на виконання закону № 2811-ХІІ (пункт 1).Новий акт уряду на виконання ст.45 закону № 2154-У1 не приймався.Розмір і порядок виплати допомоги відповідно до Закону № 2240-111 на виконання ст.45 Закону № 2154-У1 Кабінетом міністрів не визначалися. В подальшому, ані Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», ані Законом України « Про Державний бюджет України на 2013 рік», ані іншими законами не встановлювався інший розмір допомоги ніж в Законі України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» № 2240-111.Отже, з 2013 року у відповідача виник обов'язок здійснювати виплату державної допомоги в розмірі, передбаченому спеціальним Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» № 2240-111, оскільки вона є особою застрахованою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.12.2012 року в справі № 21-410а12. Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі: з 01.01.2013 року- 1141грн., з 01.12.2013 року-1218грн. Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми затвердженим Постановою КМУ від 27.12.2001 року № 1751, не встановлений кінцевий термін звернення за виплатою допомоги особою, яка має право на отримання її у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Таким чином, позивачка вимушена звернутися до суду,та просить суд : -визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої райдержадміністрації Донецької області по призначенню їй, [PERSON], допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі меншому ніж передбачено статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», за період з 16.08.2011 року по день винесення рішення, неправомірними; -зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої райдержадміністрації Донецької області здійснити на користь [PERSON] перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в розмірі прожиткового мінімуму встановленому для працездатних осіб передбаченому в ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням», за період з 16.08.2011 року по день винесення рішення, з урахуванням виплачених сум. У судове засідання позивачка не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримку позову. У судове засідання представник відповідача не з*явився,про місце та час слухання справи був належним чином повідомлений. Справу вирішено розглянути за відсутності сторін у письмовому провадженні. Відповідачем надано заперечення проти позову/а.с.21-26/,в якому зазначено,що відповідач позов не визнає та просить суд в задоволені позовних вимог з 16.08.2011 року по 09.10.2011 року -відмовити; п озовні вимоги за період з 10.10.2011 року по 31.08.2013 року залишити без розгляду на підставі ст.ст. 99,100'КАС України та в задоволенні позовних вимог з 01.09.2013 року по день винесення рішення відмовити, посилаючись на наступне : Позивачка [PERSON] дійсно знаходиться на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Першотравневої райдержадміністрації, як отримувач допомоги по догляду за дитиною-[PERSON], [INFO], до досягнення нею трирічного віку з 10.10.2011 року. При зверненні з заявою про призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, позивачці було призначено допомогу у мінімальному розмірі та у розмірі, що перевищує мінімальний ( по доходам). Оскарження рішення суб'єкта владних повноважень є сферою публічно-правових відносин. Даний спір є публічно - правовим і є справою адміністративної юрисдикції, яка регулюється Кодексом адміністративного судочинства України. Даним кодексом встановлюється порядок звернення до адміністративного суду. Відповідно до ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав. Спірні виплати носять систематичний характер, і правовідносини закінчуються на день проведення таких виплат, тобто про своє порушено право ( яким вважає його позивач) [PERSON] знала після отримання неповної на її думку суми виплати, тобто кожний місяць, а до суду звернулася у лютому 2014 року, а статтею 57 Конституції України кожному гарантується право знати свої права та обов'язки. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Даний вид допомоги позивачці призначено на підставі Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII від 21 .11.1992 року, яким встановлений гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей .з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований; на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення. До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28.12.2007 року № 107 «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»- правовідносини, щодо виплати допомоги регулювались Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811, дія якого поширювалась на осіб незастрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування та Законом "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" № 2240, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Відповідно до Розділу 2 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», п.23 у Законі України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» у статті 13 слова «не застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування» виключені, тобто Закону № 2811 поширено на застрахованих осіб, та у ст. 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» вказано, що право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має особа (один з батьків дитини, усиновлювач, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною. Умови призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, передбачені статтею 14 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», при цьому зазначений закон не передбачає обмежень чи особливих умов або розподілу осіб, що мають право на отримання такої допомоги. Так позивачці [PERSON] призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 14 вказаного закону, як особі, яка працює на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб. Дана допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначається на підставі витягу з наказу (розпорядження) роботодавця про надання особі, яка фактично здійснює догляд за дитиною, відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Тобто, Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII від 21.11.1992 року є спеціальним законом, що регулює правовідносини, пов'язані з призначенням та виплатою державної допомоги на неповнолітніх дітей. УПСЗН не є виконавцем ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв *язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", так як порядок виплати вказаної допомоги за законом № 2240 обумовлювається статтею 50 цього Закону, відповідно до якої матеріальне забезпечення в зв'язку з такими витратами призначається та надається за основним місцем роботи за рахунок сплачених застрахованою особою страхових внесків, тобто за рахунок коштів Фонду соціального страхування. Управлінням праці та соціального захисту населення не делеговані повноваження, щодо розпорядження коштами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та допомога в інших розмірах, ніж вказаних в ЗУ "Про державну допомогу сім'я з дітьми». Також в частині 2 Преамбули ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" зазначено, що матеріальне забезпечення, що надається за цим законом, здійснюється фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. З наведеного вбачається, що відповідачем по суті позову повинно було б виступати підприємство, де згідно наказу перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивачка , або фонд соціального страхування з тимчасовою- втрати працездатності. Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, такі обставини позивачкою не наведені. З прийняттям Постанови КМУ № 32 від 16.01.2007 року Фонд, починаючи з 2 кварталу 2007 року, Фонд не здійснює виплату допомоги, яку виплачував раніше за рахунок субвенцій, що перераховувались УПСЗН на рахунки Фонду. З цього часу страхувальники (суб'єкти господарювання) не мають права здійснювати призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за рахунок коштів Фонду та відображати ці витрати в звітності по коштах загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. З прийняттям змін у законодавстві, Фонд з квітня 2007 року вже не виконує функції, щодо виплати вказаної допомоги, спірна допомога виплачується за рахунок держави відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», яка зазначає, що покриття витрат на виплату державної допомоги сім'ям з дітьми здійснюється за рахунок коштів. Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів, і саме держава узяла функцію такі виплати здійснювати допомогу і призначається допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі передбаченому Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року виключення ст.ст.42 та 43 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» визнано таким, що не відповідає Конституції України. В той же час норми ст.ст.13,14 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» не визнані неконституційними та на даний час є чинними. Таким чином, на даний час існують дві норми з одного "й того питання, прийнятті одним правотворчим органом, які є однаково спеціальними та суперечать одна одній. Враховуючи, що норми, які регулюють питання виплати допомоги застрахованим особам за 'Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в редакції Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» були прийнятті пізніше, ніж такі самі норми ЗУ"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", застосування Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» є правомірним, а вимоги позивача є безпідставними. Статтею 1 цього закону передбачено, що порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27.12.2001 року « Про затвердження порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми », визначено порядок призначення допомоги та її розмір, пунктом 22 цієї Постанови передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень. Згідно відповіді Міністерства Соціальної політики України № 6421899- 13 від 11.11.2013 року (додаток-1) на запит Департамента соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації № 0455401-09 від 26.09.2013 року (додаток-2), відносно призначення та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам застрахованим в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування на підставі Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» вбачається, що за Законом № 2240 відсутні підстави для визначення розміру зазначеної допомоги для застрахованих осіб . Таким чином, дії УПСЗН з нарахування та виплати позивачці допомоги , відповідають чинному законодавству та є правомірними, а вимоги позивача безпідставними, які не підлягають задоволенню. Були дослідженні: квитанція про сплату судового збору/а.с. 1/,свідоцтво про народження/а.с.8/, наказ/а.с.10/, лист-відмова/а.с.12/,довідка/а.с. 11/, свідоцтво про загальнообов*язкове державне соціальне страхування/а.с.9/, листи департаменту соціального захисту населення та міністерства соціальної політики України/ а.с. 27-28/. Суд ,у сукупності дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд приходить до наступного. Судом встановлено,що позивачка [PERSON] перебуває в управлінні праці та соціального захисту населення Першотравневої райдержадміністрації на обліку, як отримувач допомоги по догляду за дитиною - [PERSON], [INFO], до досягнення нею трирічного віку з 10.10.2011 року. Вона є застрахованою особою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування . Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку була призначена та виплачена їй у мінімальному розмірі- 130,00 грн. щомісячно та у розмірі, що перевищує мінімальний ( по доходам ) . Відповідно до наказу контрольно-ревізійного управління в Донецькій області , позивачка [PERSON] перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 10.10.2011 року по 16.08.2014 року. Позивачка є особою,яка застрахована у системі соціального загальнообов*язкового державного соціального страхування. 07.02..2014 року позивачка звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої райдержадміністрації про призначення допомоги по догляду за дитиною відповідно до ст. 43 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" та 14.02.2014 року отримала відмову. 25.02. 2014 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28.12.2007 № 107-VІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 107-VІ) - правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, а відповідно до статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Зокрема, змінами до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було виключено статті 40-44. Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 (далі - рішення № 10-рп/2008) визнано неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й пункту 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Крім того, відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» Розділ І цього Закону набирає чинності з 01.01.2008 року і діє по 31.12.2008 року. Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми". Оскільки у даній справі, спір виник щодо виплати допомоги особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, то за таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону (яким є Закон № 2240-III), відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Оскільки іншими законами не встановлювалось інший ніж у Законі розмір допомоги, а положення Постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року в тій частині, в якій воно суперечить закону, що стосується розміру допомоги застосовуватись не може, отже, у відповідача наявний обов'язок здійснювати виплату державної допомоги в розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», до досягнення дитиною трирічного віку. Суд, з урахуванням у сукупності усіх досліджених у судовому засіданні доказів,приходить до висновку,що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, а саме треба: -визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої райдержадміністрації Донецької області по призначенню [PERSON] допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі меншому ніж передбачено статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», за період з 25.08.2013 року по 25.02.2014 року- неправомірними; -зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої райдержадміністрації Донецької області здійснити на користь [PERSON] перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною [PERSON], [INFO],до досягнення нею трирічного віку, в розмірі прожиткового мінімуму встановленому для працездатних осіб передбаченому в ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням», за період з 25.08.2013 року по 25.02.2014 року, з урахуванням виплачених сум. В задоволені інших позовних вимог -відмовити, так як позовні вимоги задовольняються у межах строку звернення до суду, відповідно до ст. 99 КАС України , а також не можуть бути захищені права, які не порушені, тобто вирішення позовних вимог на майбутнє.

Результат розгляду: partial