Рішення адміністративного суду від 2014-01-10 00:00:00+02

25 жовтня 2013 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до [PERSON], третя особа на стороні позивача Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищих навчальних закладах, в сумі 27550,67 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що на підставі наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області від 18 липня 2011 року №113о/с [PERSON] як випускник Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ був призначений на посаду слідчого відділення розслідування загально кримінальних злочинів слідчого відділу Ленінського районного відділу Дніпропетровського міського управління. Проте, на підставі наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області від 17 вересня 2013 року №251о/с [PERSON] був звільнений з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. В порушення вимог частини 6 статті 18 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-XII [PERSON] не відшкодував витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із тим, що відповідач добровільно не відшкодовує вказані витрати, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути заборгованість. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та просив суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що розрахунок витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі є необґрунтованим. Третя особа про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, проте, у судове засідання представник не прибув, але надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також надав письмові пояснення, в яких просив стягнути з відповідача суму витрат, пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно частини 1 статті 18 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-XII порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються «Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ», затвердженим Кабінетом Міністрів України. Частиною 4 статті 18 Закону України «Про міліцію» передбачено, що підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 6 серпня 2007 року №304 [PERSON] був прийнятий на службу в органах внутрішніх справ України та зарахований курсантом на денну форму навчання за державним замовленням до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, відповідачу було присвоєно перше спеціальне звання «рядовий міліції». Між Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України в Дніпропетровській області та [PERSON] були укладені договори про підготовку фахівця у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ від 1 вересня 2007 року та від 31 серпня 2010 року, строком дії до 01.09.2014 року, згідно яких відповідач був прийнятий за державним замовленням на денну форму навчання. 17 червня 2011 року відповідно до наказу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ №42 о/с [PERSON] закінчив цей вищий навчальний заклад (факультет з підготовки слідчих) та отримав освітньо-кваліфікаційний рівень «спеціаліст», направлений для подальшого проходження служби до ОВС. 18 липня 2011 року на підставі наказу ГУМВС України в Дніпропетровській області №113 о/с [PERSON] був призначений на посаду слідчого відділення розслідування загально кримінальних злочинів слідчого відділу Ленінського районного відділу Дніпропетровського міського управління. Наказом від 29 червня 2013 року №189 о/с відповідачу присвоєно спеціальне звання начальницького складу - старший лейтенант міліції. На підставі наказу ГУМВС України в Дніпропетровській області від 17 вересня 2011 року №251 о/с дск [PERSON] був звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 за власним бажанням. Так, відповідно до пункту 64 «ж» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків. Відповідно до частини 6 статті 18 Закону України «Про міліцію» особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. «Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року №313 (далі - Порядок №313), визначено механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах у разі звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Так, пунктами 2, 3 Порядку №313 встановлено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. Пунктами 2.3.6, 3.2 договорів про підготовку фахівця у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ від 1 вересня 2007 року та від 31 серпня 2010 року передбачено, що у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, встановленими пунктом 3 цих договорів (в тому числі звільнення за негативними мотивами), повинен відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є, зокрема, відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ та звільнення з ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання. Враховуючи, що [PERSON] не відпрацював трирічний термін в органах внутрішніх справ після закінчення навчання в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, і був звільнений за власним бажанням, він, згідно Порядку №313 має відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ. Фактичні витрати, понесені позивачем, розраховані відповідно до «Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 17 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534. За розрахунком позивача, сума фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2007-2011 роки на продовольче забезпечення, за спожиту теплоенергію, за водопостачання та водовідведення, за електропостачання, грошове та речове утримання, на медикаменти, складає 27550,67 гривень. З матеріалів справи вбачається, що до довідок-розрахунків витрат належних до відшкодування курсантом [PERSON] включено: - витрати на продовольче забезпечення: у 2007 році в сумі 1144,78 грн., у 2008 році в сумі 1906,73 грн., у 2009 році в сумі 786,73 грн. При цьому, за період вересень 2007 року - серпень 2008 року включно витрати склали 2971,47 грн.; - витрати на теплоенергію: у 2007 році в сумі 411,60 грн., у 2008 році в сумі 1056,65 грн., у 2009 році в сумі 881,34 грн., у 2010 році в сумі 1309,86 грн., у 2011 році в сумі 496,04 грн. При цьому, за період вересень 2007 року - серпень 2008 року включно витрати склали 786,32 грн.; - витрати на водопостачання та водовідведення: у 2007 році в сумі 84,45 грн., у 2008 році в сумі 296,24 грн., у 2009 році в сумі 249,44 грн., у 2010 році в сумі 392,94 грн., у 2011 році в сумі 92,87 грн. При цьому, за період вересень 2007 року - серпень 2008 року включно витрати склали 215,11 грн.; - витрати на електропостачання: у 2007 році в сумі 126,69 грн., у 2008 році в сумі 429,19 грн., у 2009 році в сумі 512,63 грн., у 2010 році в сумі 652,37 грн., у 2011 році в сумі 186,73 грн. При цьому, за період вересень 2007 року - серпень 2008 року включно витрати склали 350,43 грн.; - витрати на грошове забезпечення: у 2007 році в сумі 473,60 грн., у 2008 році в сумі 3892,56 грн., у 2009 році в сумі 4509,65 грн., у 2010 році в сумі 4650,15 грн., у 2011 році в сумі 1822,98 грн. При цьому, за період вересень 2007 року - серпень 2008 року включно витрати склали 3068,64 грн.; - вартість речового майна, виданого за період з листопада 2007 року по серпень 2008 рік включно складає 964,06 грн.; - витрати на пральні послуги за 2007-2008 навчальний рік за вересень-грудень та лютий-липень складають 152,92 грн., за 2008-2009 навчальні роки витрати на прання 129,28 грн. Відповідно до пункту 5 Порядку №313, витрати відшкодовуються: - у повному розмірі: особами чоловічої статті, що вислужили встановлений законодавством строк військової служби до вступу у навчальний заклад, та жіночої статі - за весь період навчання; - особами, що навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує такий строк; - з урахуванням різниці суми витрат з утримання осіб у навчальному закладі та утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю. Відповідно до статті 2, 23 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язаній із захистом Вітчизни. За загальним правилом, строк строкової військової служби в календарному обчисленні встановлюється до 12 місяців. Видами військової служби є: строкова військова служба; військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки. Судом встановлено, що відповідач не вислужив встановлений законодавством строк військової служби до вступу у навчальний заклад. Таким чином, позивач відноситься до осіб, що навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, і саме за за період навчання, що перевищує такий строк, мають відшкодовуватися витрати, пов'язані з утриманням курсанта. Зазначена норма встановлена у зв'язку із тим, що державою виконується обов'язок по забезпеченню осіб, які проходять строкову військову службу, за рахунок Державного бюджету України, отже, такі витрати держави, згідно пункту 5 Порядку №313 не покладаються на курсанта. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] не має обов'язку відшкодовувати витрати пов'язані з його навчанням протягом 12 місяців, тобто за період вересень 2007 року - серпень 2008 року включно, так як вказаний період є встановленим законодавством строком строкової військової служби. За вказаний період витрати на утримання відповідача, що не мають покладатись на нього, складаються з витрат на продовольче забезпечення в розмірі 2971,47 грн., витрат на теплоенергію в розмірі 786,32 грн., витрат на водопостачання та водовідведення в розмірі 215,11 грн., витрат на електропостачання в розмірі 350,43 грн., витрат на грошове забезпечення 3068,64 грн., вартості речового майна 964,06 грн., витрат на пральні послуги 152,92 грн., разом 8508,95 грн. Доводи позивача про необхідність повного відшкодування витрат із посиланням на пункт 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» від 12.07.2012 року №964, оскільки таке відшкодування здійснюється у разі звільнення відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і», статтю 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» є необґрунтованими, оскільки зазначена постанова Кабінету Міністрів України прийнята на підставі статті 25 вказаного Закону та відповідач не звільнився з жодної перелічених підстав. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність застосовування в спірних правовідносинах спеціальної норми, а саме пункту 5 Порядку №313, у зв'язку із чим задовольняє позов в частині стягнення 19041,72 грн. (27550,67 грн. - 8508,95 грн.).

Результат розгляду: partial