Рішення адміністративного суду від 2014-02-26 00:00:00+02

26 січня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Управління праці та соціального захисту населення Єнакієвської міської ради про визнання дій неправомірними, стягнення допомоги на оздоровлення за 2013 рік, зобов'язання у наступі роки нараховувати та виплачувати допомогу на оздоровлення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він має статус громадянина, постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи І категорії, є інвалідом ІІ групи та перебуває на обліку у відповідача, посилався на ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якої він має право на щорічну компенсаційну виплату за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. У зв'язку з цим Управління праці та соціального захисту населення Єнакієвської міської ради зобов'язано було нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за оздоровлення за 2013 рік у сумі 6 090,00 грн. з розрахунку: 1 218,00 грн. х 5 = 6 090,00 грн., проте відповідач сплатив лише 120,00 грн. Позивач вказує на те, що Управління праці та соціального захисту населення Єнакієвської міської ради при виплаті спірної компенсації керувалося постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» та роз'ясненням Міністерства юстиції України від 21.09.2003 року, а не ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що значно звужує його право на отримання матеріальної допомоги, чим порушує Конституцію України. За таких обставин позивач просить визнати дії відповідача в якості відмови в перерахунку та виплати недоотриманої суми допомоги на оздоровлення за 2013 рік неправомірними, стягнути допомогу на оздоровлення за 2013 рік у сумі 6 090,00 грн., зобов'язати відповідача у наступі роки нараховувати та виплачувати допомогу на оздоровлення з урахуванням мінімальної заробітної плати, яка встановлюється кожен рік Законом України «Про державний бюджет України», та звільнити від сплати державного мита. У судовому засідання позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги на підставах, викладених у позові, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Єнакієвської міської ради із адміністративним позовом не погодилась. В обґрунтування своїх заперечень посилається на ст. 62 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає, що порядок застосування цього закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього закону, здійснюється за рахунок державного бюджету. Також вказала, що 12 липня 2005 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 562 про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в якій встановлені нові розмірі компенсаційних виплат, саме тому позивачу 24.01.2014 року була сплачена допомога на оздоровлення у сумі 120,00 грн., просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], має статус постраждалого громадянина внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, є інвалідом 2 групи (а.с. 14-15). Згідно листа від 15 січня 2014 року за вих. № 02/149 та довідки від 17.02.2014 року за № 02/625, виданих Управлінням праці та соціального захисту населення Єнакієвської міської ради, позивачу нарахована компенсація на оздоровлення за 2013 рік у сумі 120,00 грн., яка сплачена 24 січня 2014 року (а.с. 17, 23). Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено право позивача на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Законом передбачено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати, а фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього закону, здійснюється за рахунок державного бюджету. Міністерство праці і соціальної політики України, як головний розпорядник коштів, забезпечує через місцеві органи праці та соціального захисту населення виплату допомоги на оздоровлення громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірах, на які затверджені кошториси і які розраховані згідно постанов Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Розпорядники бюджетних коштів нижчого рівня - управління праці та соціального захисту населення беруть бюджетні зобов'язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, як це передбачено ст. 51 Бюджетного кодексу України. Розміри щорічної допомоги на оздоровлення відповідної категорії громадян, на яких поширюється дія Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлюються цим законом. Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 закріплено, що в одних законах безпосередньо встановлено розміри соціальних виплат, а в інших їх визначення віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України. Відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначення порядку та розмірів соціальних виплат віднесено до відання Кабінету Міністрів України. Згідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлений розмір допомоги на оздоровлення, а саме - 120,00 гривень для осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, інвалідам 2-ї групи. Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік» у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22,23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. На теперішній час вищезазначені положення та постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не визнано неконституційними. Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі № 1-11/2012 від 25 січня 2012 року нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема, питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетного кодексу України. Таким чином, позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, яка виплачується особам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі, що встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562, тому вимоги позивача здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не ґрунтуються на вимогах законодавства, оскільки з урахуванням вищенаведених правових норм виплата щорічної допомоги на оздоровлення здійснюється в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Управління праці та соціального захисту населення. За таких обставин дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу допомоги на оздоровлення за 2013 рік у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562, є правомірними, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: denied