Рішення адміністративного суду від 2014-03-25 00:00:00+02

03.03.2014 [PERSON] звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Донецькій області про визнання незаконними дій та бездіяльності відповідача у вигляді не проведення належної перевірки та невжиття заходів до центру поштового зв'язку № 1 міста Донецька за фактом не укладення договору на доставку поштової кореспонденції з товариством з обмеженою відповідальністю торгівельної мережі «Обжора» з 2007 по 2014 роки (арк. справи 2 - 3). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04.02.2014 він звернувся до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Донецькій області із заявою про проведення перевірки та вжиття заходів до центру поштового зв'язку № 1 міста Донецька за фактом не укладення даним підприємством договору на доставку поштової кореспонденції з 2007 по 2014 роки з товариством з обмеженою відповідальністю торгівельної мережі «Обжора» (далі за текстом - ТОВ ТМ «Обжора»), як це передбачено пунктом 6 статті 179 Господарського кодексу України. Не укладення зазначеного договору протягом вказаного періоду призвело до порушення його прав, оскільки ним до ТОВ ТС «Обжора» було надіслано рекомендовані листи: 08.04.2008 із заявою про звільнення з роботи, а 05.05.2010 - про видачу заробітної плати та трудової книжки, які з причин не укладення договору на доставку поштової кореспонденції адресату вручені не були. Невручення поштової кореспонденції адресату призвело до його звільнення з роботи за прогули та неможливості його працевлаштування протягом тривалого часу. [PERSON] вважає, що відповідач належного розслідування з цих питань не провів та не вжив відповідних заходів до порушників його прав. З вказаних підстав просив задовольнити позовні вимоги. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, надав письмові заперечення проти позовних вимог (арк. справи 35 - 37), в яких зазначив, що повноваження Інспекції визначені Положенням про Держспожнвінспекцію у Донецькій області та статтею 26 Закону України «Про захист прав споживачів». Планові та позапланові перевірки господарської діяльності суб'єктів господарювання здійснюються на підставі Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Згідно зі статтею 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», дія зазначеного Закону не розповсюджується на заходи державного контролю у сфері поштового зв'язку і внаслідок цього Інспекція не має правових підстав для здійснення позапланової перевірки УДППЗ «Укрпошта». Відповідач зазначає, що предметом позапланової перевірки Інспекції, взагалі не може бути перевірка наявності або відсутності договорів ТОВ ТМ«Обжора» з органами поштового зв'язку, оскільки суб'єкти господарювання самі визначають, вступати їм у договірні відносини чи ні, реалізуючи при цьому своє вільне волевиявлення на укладення договорів. Інспекція не має повноважень втручатися у договірні відносини, які виникають між суб'єктами господарювання з приводу укладення чи не укладення між ними господарських договорів, оскільки таким втручанням буде порушено принцип диспозитивності, який полягає у свободі волевиявлення сторін під час укладення договору. У неодноразових листах Інспекції на адресу [PERSON] було зазначено, що за фактом надсилання листів [PERSON] через підприємства зв'язку «Укрпошта», органом поштового зв'язку було проведено перевірку та встановлено факт, що ТОВ ТМ «Обжора» не було укладено договору на доставку пошти з підприємствами зв'язку «Укрпошта». Отже, у діях відповідача відсутня протиправна бездіяльність та ним було вжито всіх можливих заходів, передбачених чинним законодавством для захисту прав позивача. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач - Інспекція з питань захисту прав споживачів в Донецькій області є юридичною особою публічного права, суб'єктом владних повноважень, яка діє на підставі Положення про Держспоживінспекцію у Донецькій області та у даних правовідносинах реалізує повноваження, надані статтею 26 Закону України «Про захист прав споживачів» та Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». З копії поштового відправлення вбачається, що 08.04.2008 [PERSON] було направлено рекомендований лист на ім'я [PERSON] за адресою: місто Донецьк, Ленінський проспект, будинок № 102, ТОВ ТМ «Ожора» (арк. справи 11), який адресату вручено не було та повернуто позивачеві за закінченням терміну зберігання (арк. справи 112). Крім того, з листа Донецької дирекції Українського Державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 18.06.2010 № 7/14-Т-217-1303 вбачається, що за повідомленням поштамту-центру поштового зв'язку № 1 міста Донецька, відправлений [PERSON] 05.05.2010 рекомендований лист товариству ТМ «Ожора» на ім'я [PERSON] надійшов до адресного відділення поштового зв'язку (далі - ВПЗ) Донецьк-102 - 11.05.2010. Згідно вимог пункту 94 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, порядок доставки поштових відправлень, періодичних друкованих видань юридичним особам визначається на підставі договору, що укладається юридичною особою з оператором поштового зв'язку за місцем обслуговування. Підприємство ТОВ ТМ «Обжора» договір на доставку поштових відправлень з поштамтом-центром поштового зв'язку № 1 міста Донецька не укладало, тобто ТОВ ТМ «Обжора» не було визначено представників, уповноважених на одержання пошти, а абонентська поштова скринька товариства відсутня. У зв'язку з неможливістю вручення рекомендованого листа № 861300001731 1, повідомлення про його надходження від 11 та 14 травня залишалися працівникам охорони. 11.06.2010 вказаного листа було видано [PERSON] за довіреністю ТОВ ТМ «Обжора» від 11.06.2010 № 473 при її зверненні до ВПЗ Донецьк-102 (арк. справи 44). Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Донецькій області з відповідними скаргами на центр поштового зв'язку № 1 міста Донецька щодо не доставки адресату його листів від 08.04.2008 та від 05.05.2010. В останній скарзі до Інспекції на центр поштового зв'язку № 1 міста Донецька від 04.02.2014 позивач вказав, що ЦПЗ № 1 з 2007 року по теперішній час в порушення пункту 6 статті 179 Господарського Кодексу України, не уклав договір на доставку рекомендованої кореспонденції, внаслідок чого не були доставлені його рекомендовані листи від 08.04.2008 та 05.05.2010 та листи судів I - III інстанцій (арк. справи 85 - 86). Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Донецькій області було надано відповідь від 17.02.2014 № 06-244-1 на вказане звернення позивача, за змістом якої, згідно зі статтею 8 Закону України «Про звернення громадян», розгляду не підлягають повторні звернення одним і тим самим органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. Попередні 7 звернень у 2011 році з одного і того ж питання були розглянуті в межах компетенції Інспекції, про що були надані відповідні роз'яснення. Інспекція неодноразово зазначала, що не вбачає підстав для притягнення посадових осіб УДППЗ «Укрпошта» до відповідальності (арк. справи 4). Суд зазначає, що повноваження Інспекції з питань захисту прав споживачів в Донецькій області визначені Положенням про Держспоживінспекцію у Донецькій області та Законом України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1024-XII. З аналізу статті 26 цього Закону слідує, що центральний орган виконавчої влади, спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів. Планові та позапланові перевірки господарської діяльності суб'єктів господарювання здійснюється на підставі Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» яким визначено правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю). Дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Відповідно до статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», дія цього Закону не поширюється на заходи контролю поштового зв'язку. Отже, Інспекція з питань захисту прав споживачів в Донецькій області не мала законних підстав для проведення позачергової перевірки підприємства зв'язку «Укрпошта» за фактом не укладення договору на доставку поштової кореспонденції з товариством з обмеженою відповідальністю торгівельної мережі «Обжора» з 2007 по 2014 роки. Крім того, відповідно до статті 6 Господарського кодексу України, загальними принципами господарювання в Україні є, зокрема, забезпечення економічної багатоманітності та рівний захист державою усіх суб'єктів господарювання; свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом; заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини. Згідно з частиною 1 статті 179 цього Кодексу, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями. Абзацом 1 частини 4 цієї ж статті визначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству. Відповідно до частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, під час ведення господарських договорів діє принцип диспозитивності, який передбачає свободу волевиявлення сторін щодо укладення договорів. Під свободою волевиявлення розуміється, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента, у визначенні умов договору. Посилання позивача в скарзі від 04.02.2014, що саме центр поштового зв'язку № 1 міста Донецька відповідно до частини 6 статті 179 Господарського кодексу України, зобов'язаний був укласти з ТОВ ТМ «Обжора» договір на доставку поштової кореспонденції, суд вважає необґрунтованим, оскільки в цій нормі відсутній обов'язок центру поштового зв'язку № 1 міста Донецька щодо укладення договору саме на доставку поштової кореспонденції. А у спірних правовідносинах ТОВ ТМ «Обжора» з відповідною заявою стосовно укладення договору по наданню послуг поштового зв'язку до підприємства «Укрпошта» не зверталося та вказаного договору не укладало. Крім того, у листах Інспекції з питань захисту прав споживачів в Донецькій області на адресу [PERSON] було зазначено, що за фактом надсилання листів [PERSON] через підприємство «Укрпошта», органом поштового зв'язку було проведено перевірку та встановлено факт, що ТОВ ТМ «Обжора» не укладало договори на доставку пошти з підприємством «Укрпошта». Вказані обставини підтверджуються листом Донецької дирекції Українського Державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 18.06.2010 № 7/14-Т-217-1303 (арк. справи 44). З вказаних підстав, а також на підставі статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», суд доходить висновку, що Інспекція з питань захисту прав споживачів в Донецькій області не мала законних повноважень чинити у будь-який спосіб вплив щодо укладення господарського договору між підприємством «Укрпошта» та ТОВ ТМ «Обжора», а тому правомірно відмовила [PERSON] у задоволенні його скарги. Крім того, оскільки підставою для проведення відповідачем державного контролю стало звернення (скарга) позивача, тому, надаючи правову оцінку даному спору, суд керується також положеннями Закону України «Про звернення громадян» № 393/96-ВР від 02.10.1996 (зі змінами та доповненнями). Відповідно до статті 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані в тому числі: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. При цьому, на підставі статті 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідь на звернення (скаргу) позивача від 04.02.2014 відповідачем було надано 17.02.2014, тобто у термін, встановлений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян». Отже, з боку відповідача відсутні порушення прав, свобод чи законних інтересів позивача. Крім того, суд зазначає, що рішенням Центрально-Міського районного суду міста Макіївки Донецької області від 17 листопада 2010 у справі № 2-965/10 за позовом [PERSON] до Українського державного підприємства зв'язку «Укрпошта», Міністерства транспорту та зв'язку України, Кабінету міністрів України, товариства з обмеженою відповідальністю торгівельної мережі «Обжора» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 01.02.2011, позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог. З вказаного рішення суду вбачається, що Головним Донецьким обласним управлінням у справах захисту прав споживачів, а також прокуратурою Ворошиловського району міста Донецька було проведено перевірку за зверненням [PERSON] з питання незадовільного надання послуг поштового зв'язку, але порушень законодавства щодо захисту прав споживачів з боку підприємства «Укрпошта» виявлено не було та відповідно не було встановлено порушень для вжиття заходів прокурорського реагування. У відповідності до частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що Інспекція з питань захисту прав споживачів в Донецькій області не допустила незаконної бездіяльності та доказала правомірність своїх дій під час розгляду скарги позивача, з огляду на що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі. Враховуючи приписи статті 94 КАС України, а також те, що ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 05.03.2014 про відкриття провадження у справі, позивача було звільнено від сплати судового збору, судові витрати стягненню не підлягають.

Результат розгляду: denied