Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

2 січня 2014 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулась [PERSON] (далі - позивач) із позовом до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі - відповідач) про: - визнання протиправною бездіяльності начальника відповідача; - зобов'язання відповідача надати копії постанов про відкриття виконавчих проваджень ВП № 39398548, ВП № 39417425; - надання відповідачем відповіді на скаргу від 29 листопада 2013 р. У судовому засіданні 23 січня 2014 р. представником позивача було надано суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій він просив визнати протиправною бездіяльність начальника відповідача щодо невирішення скарги від 9 грудня 2013 р. та зобов'язати вирішити цю скаргу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача знаходяться дві постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП № 39398548, ВП № 39417425, які не були надіслані на адресу позивача. Крім того, 29 листопада та 9 грудня 2013 р. позивачем до відповідача були надіслані скарги, на які він не отримав відповіді. Стверджує, що дії начальника відповідача є протиправними. Відповідач позов не визнав, подав суду заперечення, у яких просив у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що ним на адресу відповідача було направлено дві постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП № 39398548, ВП № 39417425 та дві відповіді на скарги позивача від 29 листопада, 9 грудня 2013 р. (а.с. 62 - 63). У судовому засіданні 23 січня 2013 р. судом було поставлено на обговорення питання про розгляд справи у порядку письмового провадження. Представник позивача при вирішенні даного питання покладався на розсуд суду (а.с. 89). Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Суд дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке. У провадженні відповідача перебувають два виконавчих провадження ВП № 39398548, ВП № 39417425. Зазначені провадження відповідачем було відкрито згідно з двома постановами про відкриття виконавчих проваджень від 15 серпня 2013 р. ВП № 39398548 та від 16 серпня 2013 р. ВП № 39417425 (а.с. 65 - 67). Крім того, 9 та 18 грудня 2013 р. начальником відповідача було розглянуто дві скарги позивача від 29 листопада та 9 грудня 2013 р., складено та підписано дві відповіді на ці скарги, зокрема, від 9 грудня 2013 р. № 25289 та від 18 грудня 2013 р. № 25480 (а.с. 76- 77). Позивач стверджує, що не отримав копії постанов про відкриття виконавчих проваджень та відповіді на дві його скарги, у зв'язку з цим ним було подано даний адміністративний позов до суду. Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV (далі - Закон України № 606-XIV). Відповідно до вимог ст. 1 Закону № 606 - XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 Закону № 606 - XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів міністерства юстиції України. Як убачається з ч. 2 ст. 2 Закону № 606 - XIV, примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу". Відповідно з вимогами ч. 1 ст. 11 Закону України № 606 - XIV, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 11 Закону України № 606 - XIV державний виконавець: - здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; - надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; - розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; - заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; - роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Крім того, ч. 3 названої норми державному виконавцю надано право здійснювати інші дії в процесі здійснення виконавчого провадження. Як убачається з п. 5 ст. 25 Закону України № 606 - XIV, копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 31 Закону України № 606 - XIV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Наявні матеріали свідчать, про таке. Як вже зазначалося, 15 та 16 серпня 2013 р. головним державним виконавцем відповідача Румейко В.П., було винесено дві постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП № 39398548, ВП № 39417425 (а.с. 65-67). Дані виконавчі провадження було відкрито на виконання виконавчих листів № 1-151, виданих 1 квітня 2011 р. Ірпінським міським судом Київської області, якими передбачено стягнення з [PERSON] на користь позивача грошових сум - 3000 грн 00 коп. та 2900 грн 00 коп. Як убачається з п. 3 постанов про відкриття виконавчих проваджень ВП № 39398548 та ВП № 39417425, копію цих постанов передбачалося направити сторонам виконавчого провадження та органу або посадовій особі, яка видала документ (а.с. 65-67). Проте, відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження направлення копій цих постанов на адресу позивача у порядку, визначеному ч. 1 ст. 31 Закону України № 606 - XIV. За таких обставин суд вважає недоведеним факт відправки відповідачем на адресу позивача копій названих постанов. Наведене свідчить, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача направити на адресу позивача копії постанов про відкриття виконавчих проваджень ВП № 39398548 та ВП № 39417425 є обґрунтованими та такими, що підлягають виконанню. Водночас, стосовно позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності начальника відповідача, судом встановлено таке. У листопаді - грудні 2013 р. позивачем було подано до відповідача дві скарги. Зокрема, 29 листопада 2013 р. позивачем було направлено поштою на адресу відповідача скаргу з приводу невиконання ним вимог про направлення позивачу копії постанов про відкриття виконавчих проваджень, які містилися у заяві від 23 жовтня 2013 р. (а.с. 74). Дану скаргу відповідачем було отримано 6 грудня 2013 р., про що свідчить вхідний штамп з вхідним номером № 6997/14 - 39/14 (а.с. 74). 9 грудня 2013 р. (тобто через вісім днів після здачі на пошту першої скарги) позивачем було направлено поштою на адресу відповідача повторно скаргу з того ж приводу з посиланням на заяву від 24 жовтня 2013 р. (а.с. 75). Дану скаргу відповідачем було отримано у грудні 2013 р. (число місяця на копії документу прочитати неможливо), про що свідчить вхідний штамп з вхідним номером № 7200/11-39/14 (а.с. 74). З наявних у матеріалах справи копій листів - відповідей від 9 грудня 2013 р. № 25289 та 18 грудня 2013 р. № 25480 убачається, що відповіді на скарги позивача від 9 грудня 2013 р. № 25289 та 18 грудня 2013 р. № 25480 було підготовлено головним державним виконавцем відповідача Румейко В.П., зареєстровано за вихідними № № 25289 та 25480 та підписано начальником відповідача Мельничук Р.В. (а.с. 76-77). Проте, жодного доказу на підтвердження направлення цих відповідей на адресу позивача відповідачем суду надано не було. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача направити на адресу позивача відповіді на скарги від 29 листопада та 9 грудня 2013 р. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Водночас, суд вважає недоведеним твердження позивача, що скарги позивача 29 листопада та 9 грудня 2013 р. начальником відповідача розглянуті не були, оскільки, дане твердження спростовується наявними у матеріалах справи листами - відповідями від 9 та 18 грудня 2013 р., до яких згідно з текстом мали бути долучені дві постанови про відкриття виконавчих проваджень (а.с. 76-77). Крім того, з тексту зазначених листів - відповідей вбачається, що виконавцем цих документів був головний державний виконавець відповідача Румейко В.П. Враховуючи, що забезпечення направлення даних документів на адресу скаржника (позивача у даній справі) покладається на їх виконавця, у даному конкретному випадку відповідальність за своєчасне направлення листів - відповідей на адресу сторони виконавчого провадження на начальника відповідача Мельничук Р.В. покладено бути не може. За наведених обставин позовні вимоги в частині визнання протиправними бездіяльності названої особи є необґрунтованими та такими, що не підлягає задоволенню. Водночас, при вирішенні названої частини позовних вимог судом враховано, що дії державного виконавця відповідача Румейко В.П. (у провадженні, якого перебувають виконавчі провадження ВП № 39398548, ВП № 39417425) позивачем в межах даної адміністративної справи не оскаржувалися. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Результат розгляду: partial