Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

Постановою Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від 15.01.2014 року у задоволенні позову [PERSON] до Заступника начальника управління з питань регулювання земельних відносин Сімферопольської міської ради Мельничук О.І., Сімферопольської міської ради про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено. Не погодившись з даною постановою суду, позивач - [PERSON] звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від 15.01.2014 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити її позов повністю. Ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2014 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON], проведено необхідні підготовчі дії, передбачені статтею 190 Кодексу адміністративного судочинства України, які достатні для закінчення підготовки та призначення справи до апеляційного розгляду. Ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2014 закінчено підготовку та призначено справу до апеляційного розгляду. Розпорядженням голови Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2014 року у складі судової колегії було здійснено заміну судді Кондрак Н.Й. на суддю Кобаля М.І. У судовому засіданні, призначеному до розгляду на 25.02.2014, представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову про задоволення позову. Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції просив залишити без змін. Відповідач - заступник начальника Управління з питань регулювання земельних відносин Сімферопольської міської ради Мельничук Олександр Іванович явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Згідно з ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Чинне законодавство не обмежує коло представників осіб, які беруть участь у справі, при апеляційному розгляді адміністративної справи. Судова колегія, розглянувши справу в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2013 року позивач звернувся до Сімферопольської міської ради із клопотанням про визначення без його погодження та виділення йому безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в межах міста Сімферополь АР Крим. Зі змісту даного клопотання вбачається, що фактично він просив надати згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Дане клопотання направлено в Управління з питань регулювання земельних відносин Сімферопольської міської ради та 15.10.2013 року за підписом заступника начальника Управління Мельничук А.І. було надано відповідь, зі змісту якої вбачається, що розглянути звернення у встановленому законом порядку неможливо, оскільки заявником не зазначено конкретне бажане місце розміщення земельної ділянки та її адреса. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки позивач не виконав вимоги частини 6 статті 118 ЗК України щодо надання графічних матеріалів з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, відповідачі діяли правомірно. З даним висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів з таких підстав. Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У відповідності до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) тощо, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання також додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Відповідно до ч. 7 ст.118 Земельного кодексу України, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Згідно частини 1 статі 46 Закону України "Про місцеве самоврядування", сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Відповідно до пункту 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин, це є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад. Таким чином, клопотання позивача мало бути розглянуто на пленарному засіданні ради, до повноважень якої відноситься його вирішення. Пунктом 5 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць. З огляду на зазначені норми Закону вбачається, що відповідач, отримавши звернення позивача 20.09.2013 року, повинен був протягом місяця скликати сесію та розглянути його на пленарному засіданні ради. В той же час, зазначене клопотання взагалі не було розглянуто на пленарному засіданні ради, що є порушенням діючого законодавства з боку відповідача. Згідно статті 71 КАС України відповідач, заперечуючи проти позову, не надав доказів того, що клопотання позивача було розглянуто у встановлений законом місячний строк з моменту його отримання на пленарному засіданні ради та у відповідності до частини першої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» повідомив позивача про наслідки його розгляду. Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про порушення відповідачем порядку розгляду клопотання. Виходячи з наведеного, колегія суддів зазначає, що відповідач Сімферопольська міська рада клопотання позивача про визначення без його погодження та виділення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва в межах міста Сімферополь АР Крим у встановлені Законами України «Про звернення громадян», «Про місцеве самоврядування в Україні» та статтею 118 Земельного кодексу України строки та у порядку не розглянув, надавши з порушенням строку відповідь за підписом заступника начальника Управління з питань регулювання земельних відносин, чим вчинив протиправні дії. Колегія суддів вважає, що в задоволенні позовних вимог до заступника начальника Управління з питань регулювання земельних відносин Сімферопольської міської ради належить відмовити, оскільки, як встановлено колегією суддів, відповідь на клопотання позивача ним надавалась відповідно до резолюції першого заступника міського голови, який доручив йому розгляд даного клопотання. У відповідності до вимог частини 1 статті 195 КАС України колегією суддів переглянуто рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги позивача. Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає. Судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права та висновки суду не відповідають обставинам справи, внаслідок чого не може бути визнаним законним і обґрунтованим і підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Результат розгляду: partial