Рішення адміністративного суду від 2014-03-19 00:00:00+02

Судом встановлено, що 28.10.2013 року на підставі зовнішньоекономічного контракту від 02.04.03.2012 року N SМА 16, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Софіт-Люкс" та компанією "ZHEJIANG FIRSD GROUP CO. LTD" (Китай), позивачем на митну територію України ввозився товар - прожектори для освітлення вулиць. З метою митного оформлення товару позивачем надано до Київської регіональної митниці наступні документи: коносамент № ZENNLAQB337301 від 16.09.2013р.; довідку про транспортні витрати б/н від 17.10.2013 р.; інвойс №2013F03А62 11.09.2013 р.; пакувальний лист №2013F03А62 11.09.2013 р.; зовнішньоекономічний контракт від 02.04.2012 р року N SМА 16; Додаткову угоду № 1 від 18.02.2013р.; договір перевезення від 08.01.2013 р. № 08/01/2013; Декларацію митної вартості; сертифікати походження; міжнародна автомобільна накладна (CMR) №1734 від 25.10.13р., рахунок-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконання договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги НК1020 від 19.09.13р., висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № В-5535 від 17.10.13р. та ін.. Вважаючи, що подані декларантом документи не дають змоги визначити митну вартість імпортованих товарів, посадовою особою митниці зобов'язано Товариство надати додаткові документи. Враховуючи наведене, позивачем були надані додаткові документи, зокрема: виписку з бухгалтерської документації; - сторінки товарного каталогу; висновок про якість та вартість характеристики товарів; калькуляцію виробника товару; прайс-лист виробника товару. Не зважаючи на подані до митного оформлення документи, які містили інформацію про складові митної вартості товару, визначеної декларантом за основним методом, 28.10.2013 року Київською регіональною митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 100250000/2013/600889/2, у зв'язку з чим позивачу було відмовлено у митному оформленні товарів за поданою ним митною декларацією. У відповідності до рішення відповідачем було скореговано митну вартість товару до 4,56000 USD за одиницю, у зв'язку з чим, для випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання, Товариства додатково сплатило обов'язкові платежі. Суд не може погодитись з правомірністю коригування відповідачем митної вартості ввезених позивачем товарів, що пояснюється наступним. Статтею 49 Митного кодексу України (надалі - МК) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до частин 1, 2 ст. 51 МК, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. Статтею 57 глави 9 МК встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3). Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в ст. 58 МК. Відповідно до ч. 4 ст. 58 МК митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Як визначено в ч. 5 ст. 58 МК ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця. Згідно з ч. 1 ст. 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Так, ч. 2 вказаної статті передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Частиною 3 ст. 53 МК передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч. 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. При цьому ч. 5 ст. 53 МК, заборонено вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Статтею 54 МК встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1). Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій ст. 58 цього Кодексу (ч. 2). Як визначено у ч. 3 ст. 54 МК, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 55 МК, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Частиною 6 ст. 54 МК передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2- 4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Як вбачається із змісту спірного рішення про коригування митної вартості, зокрема п. 33, на переконання митного органу митна вартість товарів імпортованих позивачем не може бути визначена за основним методом оскільки подані документи містять розбіжності, а саме: - відповідно до поданих товариством документів виробником товару є фірма "NINGBO JIANGBEI ELEX IMP.&EXP. CO., LTD", а контракт від 02.04.2012 №SMA16 укладено з "ZHEJIANG FIRSD GROUP CO LTD", в той час як товариство з обмеженою відповідальністю "Софіт-Люкс" заявляє, що поставка товару здійснюється згідно з контрактом від виробника товарів; - відсутні відомості про перевізника HD Logistic Management ltd. на транспортних (перевізних) документах (CMR); - додаткова угода №1 до контракту від 02.04.12р. № SMA16 завірена печаткою продавця, яка не співпадає з печаткою продавця якою завірено контракт від 02.04.12р. № SMA16; - не подання додаткових документів. З приводу доводів митного органу щодо не надання позивачем додаткових документів суд вважає за доцільне зазначити наступне. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 МК. Подані документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК. Крім того такі висновки митного органу зазначенні у спірному рішенні, щодо не надання позивачем на вимогу додаткових документів у повній мірі спростовуються наданими позивачем до матеріалів справи копіями електронних повідомлень Відповідачу 1 від позивача із вкладенням додаткових документів від 28.10.13р. (а.с. 7). Щодо невідповідності печатки продавця товарів у Додатковій угоді №1 до контракту від 02.04.12р. № SMA16 та у контракт від 02.04.12р. № SMA16 слід зазначити наступне. Суд дослідивши надані до матеріалів справи копії Додаткової угоди №1 до контракту від 02.04.12р. № SMA16 (а.с. 33) та контракту від 02.04.12р. № SMA16 (а.с. 29-32) не вбачає візуально видимих розбіжностей між печатками постачальника товарів якими засвідчено контракт та додаткову угоду. Крім того слід зауважити що відповідач не являється компетентним органом для встановлення тотожності печаток та підписів тих чи інших осіб. З приводу доводів митного органу, щодо відсутні відомості про перевізника HD Logistic Management ltd. на транспортних (перевізних) документах (CMR) суд зазначає наступне. Судом встановлено, що транспортування вантажу морським транспортом з порту відправлення NINGBO, CHINA до порту ODESSA, UKRAINE здійснювалось міжнародним транспортним перевізником HD Logistic Management Ltd. Товарно-супровідним документом в даному випадку є коносамент № ZENNLAQB 337301. У даному коносаменті зазначено відомості про перевізника HD Logistic Management Ltd. Судом встановлено, що з метою транспортування вантажу з порту ODESSA, UKRAINE до міста Києва було укладено договір транспортного експедирування № 21/05/12 від 21.05.2012 р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. ДІ». Відповідно до змісту вказаного договору ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. ДІ» вправі для перевезення вантажу залучати субперевізника (п. 2.1.1 Договору), у даному випадку тим виступило ТОВ «Орлов Транс Сервіс» на підставі договірних відносин з ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. ДІ». В CMR указаний перевізник який надавав послуги на території України, при цьому митним органом не надано доказів що використання ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. ДІ» при перевезення даного вантажу суд перевізника якимось чином вплинула на вартість послуг з перевезення наданих позивачу, та відповідно на митну вартість товарів. З приводу висновків митного органу щодо наявних розбіжності у зазначенні виробника товару та постачальника такого товару суд зазначає наступне. Посилання митного органу на розбіжність в тому, що виробником товарів, які підлягають митному оформленню є фірма "NINGBO JIANGBEI ELEX IMP.&EXP. CO., LTD", а контракт укладений між позивачем та "ZHEJIANG FIRSD GROUP CO LTD", не ставить під сумнів достовірність і точність відомостей про вартість товару, з огляду на те, що в підпункті 4.14 пункту 4 контракту від 02.04.2012 №SMA16 зазначено, що всі товари, які продавець постачає покупцю, виготовляються на підприємстві "NINGBO JIANGBEI ELEX IMP.&EXP. CO., LTD". В ході розгляду справи представник Митного органу жодного разу не з'явився на виклики суду та не подав заперечень на заявлений позов, не спростував перед судом контрактну ціну оцінюваних товарів, об'єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 МК. Відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Інших переконливих аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено. Отже, суд дійшов висновку, що позивачем подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст. 58 МК. Натомість коригування відповідачем митної вартості здійснено неправомірно з порушенням ч. 3 ст. 53, ч. 6 ст. 54, ч. 1 ст. 55 МК та всупереч правилам, визначеним ст. 58 цього Кодексу. Іншою підставою для скасування оскаржуваного рішення, суд відзначає наступне. Відповідно до статті 57 Кодексу, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Оскаржуване рішення містить посилання на те, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не може бути прийнятий у зв'язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не може бути прийнятий у зв'язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути використаний у зв'язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків. Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не може бути використаний у зв'язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків. Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до ст.64 Митного кодексу України. Визначена митна вартість товарів ґрунтується на митній вартості товарів, подібних за якісними характеристиками, митне оформлення яких уже здійснене за митною декларацією від 17.08.2013р. та 30.08.13р. Отже, відповідач у оскаржуваному рішенні послався на неможливість застосування другого та третього методів у зв'язку з відсутністю інформації. Натомість, в тому ж рішенні відповідач послався на визначення митної вартості з застосуванням митної вартості товарів, подібних за якісними характеристиками. Таким чином, оскаржуване рішення містить протилежні визначення про відсутність інформації щодо подібних товарів та застосування такої інформації одночасно. За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості товару, ніж заявлений декларантом у вантажній митній декларації від 28.10.2013 №100250000/2013/075286, а тому рішення про коригування митної вартості №100250000/2013/600889/2 від 28.10.13р. підлягає скасування. Разом з тим позивачем заявлено вимогу про стягнення з Державного бюджету України надмірно сплачених коштів у зв'язку із здійсненням розмитнення товарів за ціною визначеною відповідачем у спірному рішенні про коригування митної вартості. З цього приводу суд зазначає наступне. Згідно з частинами 1- 3 статті 301 Митного кодексу України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Відповідно до приписів пунктів 43.4 та 43.5 статті 43 Податкового кодексу України, платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. (п. 43.4) Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові Державного казначейства України. На підставі отриманого висновку орган Державного казначейства України протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому Державним казначейством України. (п. 43.5 статті 43 Податкового кодексу України). Отже, повернення мита та податку на додану вартість, надміру сплаченого позивачем внаслідок винесення рішення про визначення митної вартості, має відбуватися у вищезазначеному порядку, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і не довів правомірності винесення ним спірного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до положень ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про часткове задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: partial