Рішення адміністративного суду від 2014-01-27 00:00:00+02

06.11.2013 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в м. Трускавці Львівської області про визнання протиправною відмови управління Пенсійного фонду України в м. Трускавці Львівської області у наданні копії кошторису видатків на утримання управління Пенсійного фонду України в м. Трускавці Львівської області (вих. № 3010/07-29 від 05.07.2013 року) за запитом на інформацію [PERSON] від 02.07.2013 року та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Трускавці Львівської області надати копію кошторису видатків на утримання управління Пенсійного фонду України в м. Трускавці Львівської області за вищевказаним запитом у п'ятиденний строк з моменту набрання рішенням суду законної сили. 04.12.2013 року представником позивача було подане уточнення до позовної заяви, відповідно до якого позивач просить: 1.Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у м. Трускавці Львівської області у наданні копії кошторису видатків на утримання управління Пенсійного фонду України у м. Трускавці Львівської області (вих.№3010/07-29 від 05.07.2013 року) за запитом на інформацію [PERSON] від 02.07.2013 року; 2.Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Трускавці Львівської області надати копію кошторису видатків на утримання управління Пенсійного фонду України у м. Трускавці Львівської області за запитом на інформацію [PERSON] від 02.07.2013 року у п'ятиденний строк з моменту набранням рішенням суду законної сили. 3.Скасувати наказ управління Пенсійного Фонду України в м. Трускавці Львівської області № 24 від 22.02.2012 року «Про перелік публічної інформації». Хід розгляду справи відображений в ухвалах суду. В судовому засіданні 27.01.2014 року відповідно до положень ч.3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Трускавці Львівської області із запитом на інформацію від 02.07.2013 року, який містив прохання надати завірену належним чином копію кошторису видатків на утримання управління Пенсійного фонду України в м. Трускавці Львівської області, на що отримав відповідь, у якій було зазначено, що запитувана інформація відноситься до внутрішньо організаційної, а не до публічної. Відтак було надано відмову у наданні копії кошторису. Натомість позивач вважає, що ця інформація, розпорядником якої є правління Пенсійного фонду України в м. Трускавці Львівської області є публічною і не може бути обмеженою в доступі у зв'язку з чим звернувся з вищевказаним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала повністю з підстав наведених у позовній заяві та наданих поясненнях, просила суд адміністративний позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засідання проти позову заперечив. Позиція відповідача наведена у письмовому запереченні на адміністративний позов № 5013/06-14 від 20.11.2013 року (вх. № 43964 від 04.12.2013 року). Так, відповідач стверджує, що кошторис видатків на утримання управління Пенсійного фонду України в м. Трускавці є внутрішньо-організаційним актом,інформація запитувана позивачем не міститься у переліку інформації, яка відноситься до публічної, управління Пенсійного фонду в м. Трускавці не є бюджетною установою, а фінансування адміністративних витрат пов'язаних з виконанням функцій управління Пенсійного фонду в м. Трускавці проводиться з коштів Пенсійного фонду, які не включаються до складу державного бюджету. Відтак відмова в наданні інформації [PERSON] була надана правомірно на підставі ч. 4 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Враховуючи викладене, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно ст. 57 Конституції України, кожному гарантується право знати свої права і обов'язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними. Відповідно до п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 N 384 ( 384/2011 ) (надалі - Положення) Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок). Згідно з п. 7 вищевказаного Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Відповідно до п.2 ч. 4 Положення, Пенсійний фонд України розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України, складає звіт про його виконання та подає їх у встановленому порядку Міністру для внесення на розгляд Кабінету Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення. Відповідно до розділу 2 п. 1.4 «Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України» від 31.08.2009 року № 21-2 (надалі -Порядок) нормативно-правове регулювання бюджетного процесу в Пенсійному фонді здійснюється відповідно до Конституції України, Бюджетного кодексу України, Закону про Державний бюджет України на відповідний рік, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 N 384 ( 384/2011 ), та інших нормативно-правових актів і цього Порядку. Відповідно до п. 2.1.3. вказаного вище Порядку основними складовими бюджету Пенсійного фонду є доходна та видаткова частини бюджету. Згідно з п. 2.1.4. Порядку, доходи бюджету Пенсійного фонду класифікуються за такими основними групами: власні надходження; кошти Державного бюджету України; кошти Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; кошти Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до п.2.1.6.Порядку, видатки бюджету Пенсійного фонду класифікуються за такими основними групами: видатки за рахунок власних надходжень; видатки за рахунок коштів Державного бюджету України; видатки за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; видатки за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Згідно з п. 2.5.1.Порядку, кошторис видатків на утримання органів Пенсійного фонду є складовою частиною бюджету Пенсійного фонду. Відповідно до п. 3.2. Порядку Головні управління та районні управління забезпечують виконання відповідних бюджетів, надходження усіх визначених законодавством доходів та цільове і ефективне витрачання коштів. Згідно з п. 3.4.4. Порядку звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду в розрізі статей витрат протягом двох тижнів після його затвердження правлінням Пенсійного фонду підлягає обов'язковій публікації в офіційних друкованих виданнях Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України. Інформація про час і місце публічного представлення звіту оприлюднюється разом із звітом про виконання бюджету Пенсійного фонду. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що Управління Пенсійного фонду в м. Трускавці є органом державної виконавчої влади, відтак, відповідач є суб'єктом владних повноважень у розпорядженні якого знаходиться відповідна публічна інформація. Згідно преамбули Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес. Відповідно до статті 1 Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Метою цього Закону у відповідності до статті 2 є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації. Відповідно до частини 1 статті 3 право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. Згідно зі статтею 4 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом. Принцип прозорості та відкритості влади органічно пов'язаний і випливає з основоположних конституційних засад, відповідно до яких "носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ" (стаття 5 Конституції України). Доступність до інформації про діяльність влади є одним із головних засобів, що дозволяє здійснювати громадський контроль за діями влади. Під прозорістю та відкритістю прийнято розуміти перш за все інформаційну відкритість органів влади в процесі здійснення ними своєї діяльності, максимальну доступність для громадськості інформації про прийняті ними рішення, надання громадськості можливості участі в обговоренні та процесі прийняття рішень. Принцип вільного отримання інформації розвиває принцип прозорості і відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень, а також ґрунтується на статті 34 Конституції України, яка проголошує, що право на інформацію може бути обмежене лише законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Частина 1 статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначає вичерпний перелік інформації з обмеженим доступом: конфіденційна, таємна та службова інформація. Такий же поділ на три види інформації з обмеженим доступом міститься і в статті 21 Закону України "Про інформацію". При цьому віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом можливе лише законом, що передбачено частиною 2 статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" та частиною 2 статті 20 Закону України "Про інформацію". Обов'язок доведення того, що доступ до інформації може бути обмежений, покладається на розпорядника публічної інформації. Відповідно до статті 9 Закону, до службової інформації можуть бути віднесені лише такі категорії публічної інформації: 1) внутрівідомча службова кореспонденція, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; 2) інформація, що зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці. Розпорядник інформації, згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. Згідно до ч. 1-3 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Як вбачається з матеріалів справи в запиті на інформацію від 02.07.2013 року позивач просив відповідача надати завірену належним чином копію кошторису видатків на утримання управління Пенсійного фонду України в м. Трускавці Львівської області. Пункт 3.2. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого Постановою Правління Пенсійного Фонду України №8-2 від 30.04.2002 закріпив - «начальник Управління: подає регіональному управлінню Фонду для затвердження штатний розпис Управління та кошторис видатків на його утримання». Пункт 4.1. цього ж Положення - «штатний розпис та кошторис видатків на утримання Управління затверджуються начальником відповідного регіонального управління Фонду». Підпункт 4 пункту 2.2. цього Положення - «Управління відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує ведення бухгалтерського обліку з виконання бюджету, кошторису видатків на утримання Управління Фонду та своєчасно складає і в установленому порядку подає затверджену звітність регіональному управлінню Фонду». Відтак, суд приходить до висновку, що управління Пенсійного Фонду України в м. Трускавці Львівської області є розпорядником кошторису видатків на його утримання. Згідно пунктів 5, 11 частини 1 статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати інформацію про систему обліку, види інформації, яку зберігає розпорядник, та інформацію про діяльність суб'єктів владних повноважень. Щодо видів інформації, то стаття 10 Закону України «Про інформацію» визначила, що за змістом інформація поділяється на такі види: інформація про фізичну особу; інформація довідково-енциклопедичного характеру; інформація про стан довкілля (екологічна інформація); інформація про товар (роботу, послугу); науково-технічна інформація; податкова формація; правова інформація; статистична інформація; соціологічна інформація; інші види інформації. Також варто звернути увагу на те, що частиною 1 статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» закріплено - «публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом». Отже, відповідно до цієї норми, вся інформація, яка знаходиться у володінні суб'єкта владних повноважень, є публічною і якщо вона на законних підставах не віднесена до інформації з обмеженим доступом, то має надаватись запитувачам інформації. Включення публічної інформації до якихось переліків і надання її відповідно до цих переліків законодавством не вимагається. Отже, будь-яка інформація є публічною в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», включаючи інформацію з обмеженим доступом та внутрішньоорганізаційні акти. Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач є розпорядником інформації щодо якої був здійснений вищевказаний запит та вважає, що така не належить до вичерного переліку інформації, доступ до якої може бути обмеженим. Стаття 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» містить вимоги до відмови в задоволенні запиту на інформацію:«Розпорядник інформації має право відмовити взадоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону». Відтак, аналізуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що серед визначеного законом переліку немає підстав для надання відмови в задоволенні запиту на інформацію [PERSON] від 02.07.2013 року. Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частина 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відтак, враховуючи положення статей 2, 11, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, межі заявлених позовних вимог, а також - встановлення факту ненадання відповідачем обґрунтованої відповіді на вищевказаний запит на інформацію позивача, що суперечить вимогам чинного законодавства, порушує права та інтереси позивача, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Трускавці Львівської області повторно розглянути запит на інформацію [PERSON] від 02.07.2013 року та надати позивачу вмотивовану відповідь на нього у встановлений законом термін. тослава Мирославовича до Управління Пенсійного фонду України в м. Трускавці Львівської області про визнання протн

Результат розгляду: partial