Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

02.09.2013 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який було уточнено під час судового розгляду, на обґрунтування позовних вимог зазначивши, що у 2005 році їй була призначена пенсія в республіці Узбекистан, де вона проживала з 1973 року по 2008 рік. У 2008 році вона переїхала на постійне місце проживання в Україну Її пенсійна справа була передана з Узбекистану лише в грудні 2012 року та з цього моменту вона стала отримувати пенсію за українським законодавством. При призначенні її пенсії відповідач застосував вимоги законодавства, яке діяла як до, та і після пенсійної реформи, тобто як не вперше призначена та продовжив виплачувати пенсію, що призначалася у 2005 році їй в Узбекистані. У той же час при призначенні пенсії був взятий курс валюти Узбекистану до гривні станом на 2012 рік, а не 2005 рік. Були взяті два різних показники понаднормативний стаж був урахований, як при призначенні пенсії вперше, а розмір заробітку - як при повторному призначенні пенсії. Вважала, що її пенсія в України була призначена вперше, а тому, при її призначенні слід було керуватися вимогами ст. 40 ЗУ « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Просила визнати дії відповідача незаконними та зобов'язати зробити перерахунок та виплату пенсії, як вперш призначеної, з 26.11.2012 року. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Представник відповідача Саніна О.М., що діяла на підставі довіреності, у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила у їх задоволенні відмовити та вказала, що пенсія позивачці була призначена у відповідності до діючого законодавства, будь-яких порушень при цьому припушено не було. Був врахований той факт, що [PERSON] вже отримувала пенсію в Узбекистані, а тому, пенсія в України [PERSON] була нарахована як така, що призначається повторно. Суд, заслухавши пояснень представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. У 2005 році [PERSON] була призначена пенсія в республіці Узбекистан, де остання проживала з 1973 року по 2008 рік. Вказані обставини сторонами не заперечувалися. З 01.12.2012 року УПФУ в Червоногвардійському районі м. Макіївки на підставі особистої заяви від 26.11.2012 року [PERSON] призначена пенсія за віком. Згідно листа УПФУ в Червоногвардійському районі м. Макіївки від 27.05.2013 року № 1693-Р-01 вбачається, що пенсія [PERSON] призначена на пільгових умовах за роботу за Списком № 2, при страховому стажі 37 років 05 міс. 28 днів, в тому числі за Списком № 2 - 08 років 10 днів. Понаднормативний стаж складає - 7 років. Розмір пенсії складає 905,10 грн, з яких 701,43 грн. - основний розмір пенсії за віком (1388,61 грн. * 0,50513, де 1388,16 грн. - середньомісячний заробіток для обчислення пенсії, 0,50513 коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності, 1,35); 154,57грн. - доплата до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність 49,10 грн. - доплата за 7 років понаднормативного стажу. У відповідності до статті 1 угоди про гарантії прав громадян держав-учасників СНД у області пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, вбачається, що пенсійне забезпечення громадян держав учасників даної угоди здійснюється за законодавством держави, не території якої вони мешкають. П. 2 ч.3 ст. 6 вказаної Угоди передбачає, що у разі, якщо у державі-учасниці Угоди введена національна валюта , розмір заробітку визначається з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії. Стаття 7 Угоди передбачає, що при переселенні пенсіонера в межах держав-учасниць Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим місцем проживання пенсіонера. Розмір пенсії переглядається відповідно до законодавства держави -??учасниці Угоди за новим місцем проживання пенсіонера з дотриманням умов, передбачених пунктом 3 статті 6 цієї Угоди. Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС України, обов'язок доказування в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень, щодо доказування правомірності свого рішення, покладається на відповідача Як вбачається з пояснень представника відповідача, пенсія в України [PERSON] була нарахована як така, що призначається повторно, оскільки останній вже була призначена пенсія у 2005 році у Узбекистані. Проте, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того факту, що [PERSON] вже призначалася пенсія за законодавством України до 2012 року, а тому, суд набуває висновку, що призначення пенсії [PERSON], яке відбулося з 01.12.2012 року, було здійснено вперше. За таких обставин суд визнає необґрунтованими доводи позивача про невірне застосування відповідачем курсу гривні до валюти Узбекистану станом на 2012 рік, оскільи таке застосування повністю відповідає ст.6 вищевказаної угоди. Проте, порядок призначення пенсії передбачений ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», частина 2 якої передбачає, що Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якоїсплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз + Кз + Кз + .Кз ); 1 2 3 n К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи. Аналізом вищевказаної норми закону та змісту листа УПФУ в Червоногвардійському районі м. Макіївки від 27.05.2013 року № 1693-Р-01, суд набуває висновку, що призначення пенсії [PERSON] відбулося з порушенням вимог ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». За вказаних обставин суд визнає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Приписами статті 99 КАС України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод і інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлене інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивачкою не наведено об'єктивних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку та не заявлено клопотання про його поновлення. З огляду на наведене, приймаючи до уваги дату звернення позивачки до суду з вказаним позовом, яке відбулося 02.09.2012 року, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині перерахунку та виплати пенсії за період з 01.12.2012 року по 02.03.2012 року у зв'язку із пропуском строку звернення до суду. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial