Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

26.01.2011р. до суду з позовом про перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2010р. та щомісячних виплат на дитину з 14.04.2010р. звернувся [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом 2 групи, а також має дитину дошкільного віку - [PERSON], у зв'язку з чим має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення та щомісячних виплат, відповідно до ст.ст.30, 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», (далі Закон №796-ХІІ). Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 16.02.2011р. адміністративний позов [PERSON] задоволено частково. Визнано дії неправомірними та зобов'язано відповідачів здійснити перерахунок щомісячної виплати на дитину, відповідно до п.8 ст.30 Закону №796-ХІІ, з 14.04.2010р. по 31.12.2010р. та провести виплати недоотриманих сум внаслідок здійсненого перерахунку. В іншій частині позовних вимог - відмовити. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2012р. апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради (далі УПСЗН) задоволено частково. Рішення першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову. В іншій частині постанова Октябрського районного суду м.Полтави від 16.02.2011р. залишена без змін. Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та прийняти рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке. Під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне. [PERSON] є потерпілим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС у 1986р. 1 категорії, згідно посвідчення серії [NUMBER] (а.с.9), являється інвалідом 2 групи та має доньку [PERSON], яка є дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, згідно посвідчення серії [NUMBER] (а.с.10). Статтею 99 КАС України (в редакції, що діяла на час звернення позивача до суду) обумовлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з матеріалі справи, 22.07.2010р. позивачем було надано заяву до УПСЗН про здійснення перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2010р. та щомісячних виплат на дитину з 14.04.2010р., відповідно до ст.ст.30, 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, відповідач своїм листом від 26.07.2010р. відмовив [PERSON] у здійсненні даного перерахунку та виплати. З адміністративним позовом до суду позивач звернувся 26.01.2011р. За таких обставин, судами першої та апеляційної інстанцій зроблено не оснований на матеріалах справи висновок про пропуск позивачем передбаченого ст.99 КАС України строку. Відповідно до пункту 8 ст.30 Закону № 796-ХІІ (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) щомісячна виплата сім'ям на кожну дитину шкільного віку, батьки яких стали інвалідами I або II групи чи померли внаслідок Чорнобильської катастрофи, провадиться в розмірі мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 48 Закону № 796-ХІІ позивач має право на щорічну допомогу на оздоровлення, як потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Зазначені редакції статей станом на 1.01.2009р. є чинними, оскільки зміни, внесені до них підпунктом 13 пункту 28 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007р. №107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008. Відповідно до ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються незалежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Однак, Кабінет Міністрів України не скористався наданим правом на встановлення розміру щорічної допомоги на оздоровлення та щомісячних виплат на дитину, й відповідно застосуванню підлягають положення статей 30, 48 Закону № 796-ХІІ. Аналогічна ситуація склалася і в 2010 році. Отже, виплата щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік та щомісячних виплат на дитину з 14.04.2010р. повинні були здійснюватися в розмірах, передбачених ст.ст.30, 48 Закону № 796-ХІІ. Доводи, викладені в рішенні суду апеляційної інстанції, щодо того, що УПСЗН не є належним відповідачем у цій справі, з посиланням на те, що до покладених на нього завдань воно призначає та організовує виплату щомісячної виплати на дитину шкільного віку, також не приймаються до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що другим відповідачем по справі є Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, який безпосередньо здійснює виплату спірної допомоги. Це означає, що обов'язок з відновлення порушеного права позивача, а саме здійснення перерахунку та виплат щорічної допомоги на оздоровлення за 2010р. та щомісячних виплат на дитину з 14.04.2010р. має бути покладено як на управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, так і на Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області. Відповідно до ст. 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Результат розгляду: granted