Рішення адміністративного суду від 2014-01-24 00:00:00+02

19 лютого 2007 року між Банком "Фінанси та Кредит", ТОВ в особі Філії "Київське регіональне управління" Банку "Фінанси та Кредит", ТОВ правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» та громадянином України [PERSON], в забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору № 99-07-И/09 від 19.02.2007 року, був укладений Іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №743. Заборона відчуження зареєстровано в реєстрі № 744. Згідно з умовами Іпотечного договору [PERSON], який с Іпотекодавцем, було передано позивачу, який є Іпотекодержателем, в іпотеку наступне майно: квартиру [ADDRESS]. Зазначена квартира складається з двох жилих кімнат, має загальну площу 54,40 кв.м. та жилу площу 30,10 кв.м. Постановою господарського суду Харківської області від 03.08.2011 року у справі №5023/5870/11 ФОП [PERSON] визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Вказаною постановою скасовано всі арешти, що накладені на майно боржника і інші обтяження щодо розпорядження майном боржника. Постановою від 18.10.2011 року Харківського апеляційного господарського суду провадження у справі про визнання банкрутом ФОП [PERSON], припинено, постанову господарського суду Харківської області від 03.08.2011 року у справі № 5023/5870/11 скасовано та зобов'язано державного реєстратора за місцем знаходження ФОП [PERSON] внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців дані про скасування постанови господарського суду Харківської області від 03.08.2011р. по справі №5023/5870/11. 29 листопада 2013 року позивач звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вказане вище нерухоме майно. Рішенням №8548474 від 02.12.2013р. Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві позивачу відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень на тій підставі, що документи, подані для проведення державної реєстрації прав не відповідають вимогам (обтяження 4519096 було вилучено приватним нотаріусом за заявою господарського суду Харківської області на підставі постанови суду від 03.08.2011р.) та вищезазначена квартира не належить [PERSON] Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV). Відповідно до наданих у ч.1 ст.2 Закону № 1952-IV термінів, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація) це - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Відповідно до визначених ст.8 Закону № 1952-IV повноважень, орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації (п. 1 ч.1). Повноваження державного реєстратора встановлені ч.2 ст.9 Закону № 1952-IV, до яких, зокрема, належать прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та про відмову в державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень встановлений ч. 1 ст.15 Закону № 1952-IV та полягає в наступному: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст. 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Відповідно до ч. 1 ст.19 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою тощо. Процедуру проведення державної реєстрації прав, перелік документів, необхідних для її проведення визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011р. № 703 (далі - Порядок № 703). Згідно даного Порядку № 703, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Перелік таких документів для здійснення державної реєстрації прав визначено пунктами 27-30 Порядку №703. Зокрема, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат (пп.1); інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону (пп.16). Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на підставі договору, відповідно до якого право власності або інше речове право на нерухоме майно набувається у зв'язку з настанням або ненастанням певної події, заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 27 - 29 цього Порядку, подає документ, що підтверджує факт настання або ненастання такої події. Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1952-IV передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5 1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5 2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5 3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5 4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5 5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5 6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. Підставою для відмови позивачу в реєстрації прав та їх обтяжень було те, що документи, подані для проведення державної реєстрації прав не відповідають вимогам (обтяження 4519096 було вилучено приватним нотаріусом за заявою господарського суду Харківської області на підставі постанови суду від 03.08.2011р.) та вищезазначена квартира не належить [PERSON] Позивачем не заперечується факт, що квартира за адресою: [ADDRESS], не належить [PERSON] Даний факт є підставою для відмови позивачу в реєстрації прав та їх обтяжень на вказане вище нерухоме майно на підставі п. 5 1 Закону № 1952-IV. Суд зазначає, що державний реєстратор не мав повноважень на проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень на вказане вище нерухоме майно за позивачем, оскільки нерухоме майно не належить [PERSON] Отже, суд не вбачає в діях Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві ознак протиправності, оскільки при прийняті оскаржуваного рішення відповідач діяв в межах повноважень наданих йому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Позивачем не надано суду доказів, щодо виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 18.10.2011 року в частині внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців даних про скасування постанови господарського суду Харківської області від 03.08.2011р. по справі №5023/5870/11. Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність прийняття Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 02.12.2013р. №8548474, а тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про внесення відомостей про обтяження іпотекою до Державного реєстру іпотек на підставі Іпотечного договору від 19.02.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського округу [PERSON], за реєстровим №743 та постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.10.2011р. у справі №5023/5870/11 та надати відповідний Витяг, суд зазначає наступне. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність встановленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 КАС України. Відтак, вказана позовна вимога суперечить повноваженням адміністративного суду. Крім того, суд відмовляє в її задоволенні з тих підстав, що вона є похідною від первинної позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності та скасування рішення від 02.12.2013р. Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно з частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: denied