Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

У жовтні 2011 року позивач - управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова звернулося до суду з позовом до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача; скасувати постанову про накладення штрафу №28126033 від 04.10.2011 року. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2011 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем безпідставно не виконано судове рішення, що набрало законної сили, тому постанова про накладення штрафу є правомірною та винесена державним виконавцем Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області з дотриманням вимог закону, а тому підстав для її скасування немає. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2011 року та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги. Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт посилається на те, що управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова області вжито заходів щодо виконання рішення суду, а саме: надано копію розпорядження щодо проведення нарахування сум згідно виконавчого листа та пенсійну справу [PERSON] передано у Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області для формування відомості для здійснення перерахунку та виплати пенсії відповідно до рішення суду. Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав. Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює. Відповідно до позовної заяви управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова звернулося з адміністративним позовом до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про скасування постанови про накладення штрафу. Разом із тим, приписами ч. 3 ст. 181 КАС України передбачено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби. Органами державної виконавчої служби, згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну виконавчу службу», є Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; відділи державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі; районні, міські (міст обласного значення), районні в містах відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції. Структурні підрозділи органів державної виконавчої служби (відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, підрозділи примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції в АРК, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі) не визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як сторони в адміністративному процесі. При цьому підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлено приписами ст. 52 КАС України. За правилами ч. 1 ст. 52 КАС України суд першої інстанції, встановивши що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Таким чином, оскільки за змістом цієї норми допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції за умови згоди позивача та незмінності підсудності адміністративної справи, то можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції КАС України не передбачено. З огляду на викладене, позов управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, який є неналежним відповідачем у даному спорі, задоволенню не підлягає. Таким чином, оскільки при вирішенні даної справи судом першої інстанції було допущено помилкове застосування норм процесуального права, оскаржувану постанову в частині мотивації відмови в задоволенні позову управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова слід змінити. Згідно ст.201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи або питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Результат розгляду: partial