Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

В провадження Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліресурс" до Ленінської об'єднаної державної податкової інспекції у м. Луганську Головного управління Міндоходів у Луганській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу про призначення позапланової виїзної перевірки від 18.09.2013 №393, скасування податкових повідомлень-рішень від 18.10.2013 №№0000212270, 0000202270. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне. 18.09.2013 підприємством був отриманий наказ Ленінської ОДПІ від 18.09.2013 №393 «Про призначення позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженною відповідальністю «Поліресурс» (код за ЕДРПОУ 21799332), з питань дотримання вимог законодавства з податку на додану вартість за період 01.07.2010 по 31.12.2010 та з податку на прибуток підприємства за період з 01.07.2010 по 31.12.2010 по взаємовідносинам з ПП «ІЛЛЕКС ЛУГАНСЬК» (код ЕДРПОУ 36827759)». Підставами для видання наказу зазначені п.п.20.12, п.п.20.1.6 п 20.1 ст. 20, п.п.78.1.1 п 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України. На адресу ТОВ «Поліресурс» надходив письмовий запит від органу державної податкової служби від 17.05.2012 щодо підтвердження фінансово-господарських відносин в ПП «ІЛЛЕКС Луганськ» та 23.05 2012 позивачем була подана повна письмова відповідь на запит та додані всі необхідні документи для підтвердження реальності зазначених правовідносин. Отже, на думку позивача, п.п.78.1.1 п.78.1. ст. 78 Податкового Кодексу України не може бути законною підставою для перевірки ТОВ «Поліресурс» у даному випадку, оскільки не мали місце обставини, які у ньому зазначені. За результатами перевірки 02.10.2013 податковою інспекцією був складений акт №242/12-36-22-03/09/21799332, на який підприємством були внесені заперечення, які були залишені без задоволення. На підставі акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Поліресурс» №242/12-36-22-03/09/21799332 Ленінською ОДПІ у м. Луганську були прийняті податкові повідомлення рішення від 18.10.2013 №0000212270 про збільшення суми грошового зобов'язання за податком на прибуток 51 594,00 грн. та штрафними санкціями в розмірі 12 898,5 та №0000202270 про збільшення суми грошового зобов'язання податку на додану вартість в розмірі 41 275,00 грн. та нарахуванням штрафних санкцій в розмірі 10 318,75 грн. З акту слідує, що порушення, виявлені перевіркою, не пов'язані з безпосереднім порядком розрахунку податку на додану вартість та податку на прибуток у кількісному вираженні, а пов'язані із здійсненням придбання у ПП «Іллекс Луганськ» цибулі ріпчастої, моркви та сухого молока на підставі договору №26/07 від 26.07.2010. Позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення були прийняті Ленінською ОДПІ у м. Луганську на підставі викладених в акті помилкових даних про порушення ТОВ «Поліресурс» податкового законодавства, оскільки на момент укладення договору № 26/07 від 26.07.2010 ТОВ «Поліресурс » було надано копії статутних документів від ПП «Іллекс Луганськ». Також за звітний період 3-4 кварта 2010 року була подана декларація з податку на прибуток з включенням витратна придбання зазначених вище товарів в сумі 206 374,82 грн. до валових витрат. Отримані податкові накладні включені до реєстру отриманих та виданих податкових накладних за відповідний звітний період. ТОВ «Поліресурс» є суб'єктом господарювання, а не контролюючим органом державної влади. Чинним законодавством на суб'єкт господарювання не покладено зобов'язання щодо здійснення контролю за дотриманням вимог чинного законодавства іншим суб'єктом господарювання, а також не надано право на здійснення даного контролю. Крім того, посилаючись на відсутність у сторін господарського зобов'язання наміру створення реальних правових наслідків, обумовлених правочином між ТОВ «Поліресурс» та ПП «Іллекс Луганськ» Ленінська ОДПІ у м. Луганську наводить ознаки фіктивного правочину, який є оспорюваним, тож застосування у даному випадку наслідків нікчемного правочину у будь-якому разі є помилковим. Окрім того, наявність господарського наміру також підтверджується тим, що товар, придбаний ТОВ «Поліресурс» у ПП «Іллекс Луганськ» реалізовувався ТОВ «Поліресурс» контрагентам за вищою ціною, ніж був придбаний. Отже, ТОВ «Поліресурс» отримувало прибуток від такої діяльності, а саме отримання прибутку і е основною метою здійснення підприємницької діяльності. Таким чином, ТОВ «Поліресурс» виконало всі можливі вимоги щодо належної обачності по відношенню до контрагента ПП «Іллекс Луганськ». Щодо проведення перевірки з питань правильності визначення, повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість позивач зазначив, що за період з 01.07.2010 по 31.12.2010 ТОВ «Поліресурс» задекларовано податкових зобов'язань по податку на додану вартість у сумі 34 6058,00 грн. Перевіркою повноти визначення податкових зобов'язань за період з 01.07.2010 по 31.12.2010 не встановлено їх завищення (заниження). На підставі п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» до складу податкового кредиту декларацій ТОВ «Поліресурс» у період з 01.07.2010 по 31.12.2010 були включені витрати на придбання товару (цибулі ріпчастої, моркви та сухого молока) на підставі договору № 26/07 від 26/07 2010, в тому числі за липень 2010 року по податку на додану вартість на суму 4687,69 грн., за серпень 2010 року по податку на додану вартість на суму 11 273,34 грн., за листопад 2010 року - 8810,00 грн., за грудень 2010 року - 13 504,00 грн., що в сумі за перевіряємий період податок на додану вартість від постачальника «Іллекс Луганськ» складає 38 275,00 грн., а не 41 275,00 грн., як помилково зазначає податкова інспекція. На підставі викладеного позивач просив визнати протиправними дій відповідача щодо проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «Поліресурс», визнати протиправним та скасувати наказ про призначення позапланової виїзної перевірки від 18.09.2013 №393 та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.10.2013 №№0000212270, 0000202270. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач, не визнавши позов надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті на підставі п.п.54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України за результатами розгляду акту перевірки від 02.10.2013 № 242/12-36-22-03/09/21799332 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Поліресурс» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період 01.07.2010 року по 31.12.2010 та з податку на прибуток підприємства за період з 01.07.2010 по 31.12.2010 по взаємовідносинам з ПП "Іллекс Луганск". Ленінською ОДПІ було отримано від ДПІ у Жовтневому районі у м. Луганську акти від 28.02.2012 № 124/23/36827759 та від 17.10.2012 № 629/22/36827759 відносно ПП "Іллекс Луганск" (код ЄДРПОУ 36827759), згідно яких підтвердити факт здійснення господарських операцій неможливо у зв'язку з тим, що ПП «Іллекс Луганск» не використовувало у своїй діяльності офісні, виробничі (торгівельні, складські приміщення тощо). Наявність виробничих, складських, торгівельних приміщень не підтверджується у декларації з податку на прибуток, додаток К1/1 до декларації не надавався, з чого можливо зробити висновок, що основні засоби відсутні; ПП «Іллекс Луганськ» відсутнє за юридичною адресою (91005 м. Луганськ, вул. Дьоміна, буд.4), про що головним відділом податкової міліції СДПІ по роботі з ВПП у м. Луганську складено довідки №2894/7/26-0131 від 28.02.2012 та № 3120/7/26-0131 від 28.02.2012 «Про відсутність ПП «Іллекс Луганськ» за юридичною адресою». Також до Ленінської ОДПІ у м. Луганську надійшов вирок Брянківського міського суду Луганської області від 21 жовтня 2011 року по справі №1-291/2011, яким встановлено, що у період з початку січня 2010 року по 25 лютого 2011 року вся офіційна діяльність ПП «Іллекс Луганськ» зводилася членами організованої групи до фіктивного підприємництва. Таким чином, в ході перевірки встановлено відсутність у підприємств необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині, купівлі, продажу, реалізації, зберігання та відвантаження товарно-матеріальних цінностей та надання послуг чи здійснення робіт в силу відсутності відповідного персоналу, транспортних засобів, приміщень та матеріальних ресурсів, що свідчить про відсутність у ПП "Іллекс Луганск" адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов'язань по взаємовідносинам з ТОВ «Поліресурс». Також представник відповідача зазначив, що згідно вироку Брянківського міського суду Луганської області від 21.10.2011 по справі № 1-291/2011, вся офіційна діяльність ПП «Іллекс Луганськ», у період з початку січня 2010 року по лютий 2011 року, зводилася членами організованої групи до фіктивного підприємництва. Тому, на думку відповідача, податкові та видаткові накладні виписані ПП "Іллекс Луганск" підписані від імені «фіктивного директора» [PERSON] Відповідач вважає, що наведені докази свідчать про нереальність здійснення фінансово-господарських операцій по взаємовідносинам з ПП «Іллекс Луганськ», тому висновки документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, які оформлені актом від 02.10.2013 № 242/12-36-22-03/09/21799332, є правомірними. У зв'язку з чим, відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення проти адміністративного позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до п.п.41.1.1 п.41.1 ст.41 ПК України, контролюючими органами України є органи державної податкової служби - щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2. цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби. Порядок проведення перевірок органами державної податкової служби визначений ПК України. Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні: (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Відповідно до п.75.1.2 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом ї є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати уі передбачених цим Кодексом податків та рів, а також дотримання валютного та інше законодавства, контроль за дотриманням якого покладено контролюючі органи дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первини документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18.09.2013 Ленінською ОДПІ був виданий наказ від №393 «Про призначення позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженною відповідальністю «Поліресурс» (код за ЕДРПОУ 21799332), з питань дотримання вимог законодавства з податку на додану вартість за період 01.07.2010 по 31.12.2010 та з податку на прибуток підприємства за період з 01.07.2010 по 31.12.2010 по взаємовідносинам з ПП «Іллекс Луганск» (код ЕДРПОУ 36827759)» (т.1 а.с.9). За результатами проведеної перевірки податковим органом був складений акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Поліресурс» №242/12-36-22-03/09/21799332 (т.1 а.с.12-26), відповідно до якого підприємством порушено: - п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, ст.5, п.п.11.2.1 п.11.2 ст. 11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств", в результаті чого підприємством за період з 01.07.2010 по 31.12.2010 занижено податок на прибуток на суму 51 594,00 грн., у тому числі: - 3 квартал 2010 р. на суму 19 951 грн. - 2010 р. на суму 31 643 грн. - п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4, ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", в порушення якого позивачем завищено суму податкового кредиту на суму 41 275,0 грн., в тому числі: - за липень 2010 року - 4 688 грн., - за серпень 2010 року - 11 273 грн., - за листопад 2010 року - 8 810 грн., - за грудень 2010 року - 13 504 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 41 275,00 грн. Не погодившись із висновками, викладеними в акті перевірки, 08.10.2013 підприємством були подані заперечення на акт перевірки (т.1 а.а.29-32), на що 15.10.2013 Ленінською ОДПІ у м. Луганську Головного управління Міндоходів у Луганській області була надана відповідь №8235/12-36-22-03/17 про те, що висновки, зазначені в акті перевірки від 02.10.2013, є правомірними та відповідають вимогам діючого законодавства (т.1 а.с.33-34). На підставі акту від 02.10.2013 Ленінською ОДПІ у м. Луганську були прийняті податкові повідомлення рішення від 18.10.2013 №0000212270 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на прибуток у розмірі 51 594,00 грн. та штрафним санкціям в розмірі 12 898,5 та №0000202270 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 41 275,00 грн. та нарахування штрафних санкцій в розмірі 10 318,75 грн. (т.1 а.с.36,38). До 01 січня 2011 року платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначав Закон України "Про податок на додану вартість". Оскільки спірні правовідносини між сторонами виникли у 2010 році, суд вважає, що при вирішені зазначеної справи разом із нормами Податкового кодексу України слід застосовувати й норми Закону України "Про податок на додану вартість" та Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", які діяли на момент виникнення правовідносин. Згідно п. 5.1 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Згідно пп.5.2.1 п.5.2 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, плачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті. Згідно пп.5.3.9 п.5.9 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Підпунктом 7.4.5. п.7.4. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість"забороняється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг). Відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків. Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених)(сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Також, згідно підпунктів 137.1, 137.4 ст.137 Податкового кодексу України дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг. Датою отримання доходів, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, є звітний період, у якому такі доходи визнаються згідно з цією статтею, незалежно від фактичного надходження коштів (метод нарахувань), визначений з урахуванням норм цього пункту та статті 159 цього Кодексу. Згідно із п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд дійшов наступних висновків. Між ТОВ «Поліресурс» та ПП «Іллекс Луганск» 26.07.2010 було укладено договір № 26/07 (т.1 а.с.127), відповідно до розділу 1 якого продавець ПП «Іллекс Луганск» продає, а покупець ТОВ «Поліресурс» приймає товар відповідно до накладних, які є невід'ємною частиною даного договору (т.1 а.с.127). Керівником ПП «Іллекс Луганск» у договорі зазначено [PERSON] На підтвердження виконання умов договору позивачем надані податкові накладні, видаткові накладні та рахунки - фактури, які підписані керівником контрагента позивача [PERSON] 14.11.2013 судом був направлений судовий запит до Головного управління статистики у Луганській області про надання інформації щодо керівника ПП «Іллекс Луганск» за період з 01.07.2010 до моменту розгляду справи. Згідно відповіді Головного управління статистики у Луганській області від 20.12.2013 за №13-48/2026 у період з 24.11.2009 по 17.12.2010 керівником ПП «Іллекс Луганск» значився [PERSON] (т.3 а.с.2). Проте, згідно вироку Брянківського міського суду Луганської області від 21.10.2011 по справі №1-291/2011, копія якого знаходиться в матеріалах даної адміністративної справи (т.3 а.с.5-31), судом було встановлено, що приблизно у 2010 році підсудні [PERSON] та [PERSON] придбали у [PERSON] організоване та зареєстроване ним Приватне підприємство «Іллекс Луганск». В ході судового розгляду кримінальної справи №1-291/2011 було встановлено, що [PERSON] за грошову винагороду передав членам злочинної групи статутні документи, печатку підприємства, документи про відкриті банківські рахунки, логін та пароль для управління вказаними рахунками та договір, складений раніш ПП «Іллекс Луганск» із ДПІ у Жовтневому районі у м. Луганську щодо надання податкової звітності за базою БЕСТ «Звіт». Встановлено, що з початку січня 2010 року по 25 лютого 2011 року вся офіційні діяльність ПП «Іллекс Луганск» зводилась членами організованої групи до фіктивного підприємництва, заповненню бухгалтерських та податкових документів про проведення безтоварних прибуткових та видаткових операцій з метою транзиту та обналичення грошових коштів, які надходять на розрахункові рахунки підприємства від підприємств - контрагентів. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив, що у лютому 2010 року відкрив приватне підприємство ПП «Іллекс Луганск». Пізніше він дізнався про необхідність надавати багато податкових звітів та не став займатись підприємницькою діяльністю через створене їм підприємство і вирішив продати підприємство, що й здійснив на початку березня 2010 року. Також [PERSON] пояснив, що ніяких фінансово - господарські документи ПП «Іллекс Луганск» не підписував, на первинних документах ПП «Іллекс Луганск» стоїть не його підпис. Даний факт підтверджується висновком почеркознавчої експертизи №408 від 24.06.2011, проведеної в рамках розслідування кримінальної справи №1-291/2011, відповідно до якої підписи у бухгалтерських документах були виконані не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до п. 2.1 ч.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року N 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Пунктом 2.4 ч.2 Положення передбачено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно п.2.5 ч.2 Положення документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Відповідно до п.18 Порядку заповнення податкової накладної, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 червня 1997 за N 233/2037 (який діяв на момент вчинення господарських операцій), усі складені примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати поставку товарів (послуг), та скріплюються печаткою такого платника податку - продавця. На підставі викладеного, із урахуванням вимог чинного податкового законодавства та вироку Брянківського міського суду Луганської області від 21.10.2011, у суду є підстави для висновку про здійснення контрагентом позивача - ПП «Іллекс Луганск» господарських операцій, які були направлені на фіктивне підприємництво та заволодіння бюджетними коштами у вигляді не нарахованого та несплаченого податку на додану вартість. Таким чином, приймаючи до уваги те, що матеріалами справи та поясненнями відповідача спростовано твердження позивача про реальність здійснення господарських операцій підприємтсвом із контрагентом ПП «Іллекс Луганск» та підтверджено правомірність дій відповідача на підставі відповідних доказів і норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Щодо вимоги позивача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.10.2013 №№0000212270, 0000202270, суд зазначає наступне. Згідно із п.58.1 ст.58 у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення. До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій. Згідно з п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку. З розрахунку штрафних санкцій з податку на додану вартість до акту перевірки від 02.10.2013 вбачається, що податкова декларація за липень 2010 року подана підприємством 20.08.2010, за серпень 2010 року - 17.09.2010. Тобто гранітний строк визначення суми податкових зобов'язань за цими податковими деклараціями становив 20.08.2013 та 17.09.2013 відповідно. Проте, з акту перевірки від 02.10.2013 вбачається, що перевірка проводилась у період з 19.09.2013 по 25.09.2013, а оскаржувані податкові повідомлення - рішення були винесені 18.10.2013, у зв'язку із чим строк для нарахування грошових зобов'язань по зазначеним податковим деклараціям сплив. Крім цього, з акту перевірки від 02.10.2013 вбачається, що сума заниження податку на додану вартість за грудень 2010 року складає 13 504,00 грн., що підтверджується податковою декларацією, а у розрахунку штрафних санкцій з податку на додану вартість до акту перевірки від 02.10.2013 помилково зазначено 16 504,00 грн., що визнав представник відповідача в судовому засіданні. Таким чином, сума, на яку повинно бути збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість за листопад та грудень 2010 року, складає 27 892,50 грн. (13 504,00 грн.+3376,00 грн.(25%)+8810,00 грн.+2202,50грн.=27 892,50 грн.). У зв'язку із чим податкове повідомлення - рішення від 18.10.2013 №0000202270 підлягає скасуванню в частині нарахування суми грошового зобов'язання за липень та серпень 2010 року по податку на додану вартість у розмірі 23 701,25 грн. Разом з тим, оскільки дії Ленінської ОДПІ у м. Луганську Головного управління Міндоходів у Луганській області по проведенню позапланової виїзної перевірки ТОВ «Поліресурс» судом визнано правомірними, податкове повідомлення - рішення №0000212270 про збільшення суми грошового зобов'язання позивачу по податку на прибуток у розмірі 64 492,50 грн. скасуванню не підлягає. Аналізуючи наведені норми та зазначені вище факти, суд приходить до висновку про часткову відмову у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень Ленінської ОДПІ у м. Луганську Головного управління Міндоходів у Луганській області. Позовні вимоги про скасування наказу про призначення позапланової виїзної перевірки від 18.09.2013 №393 залишаються судом без задоволення з таких підстав. Контролюючі органи згідно з пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин, зокрема, якщо за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Відповідно до пункту 74.1 статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань (пункт 74.2 статті 74 Податкового кодексу України). Ленінською ОДПІ у м. Луганську Головного управління Міндоходів у Луганській області були отримані від ДПІ у Жовтневому районі у м. Луганську акти від 28.02.2012 року № 124/23/36827759 про неможливість проведення документальної виїзної перевірки ПП "Іллекс Луганск" з питань дотримання вимог податкового законодавства під час придбання товарів (робіт, послуг) у ТОВ «Компанія Інтерпром№1» за період з 01.01.2010 по 31.12.2010 та від 17.10.2012 року № 629/22/36827759 про відсутність здійснення фінансово-господарських операцій ПП "Іллекс Луганск" за період з 24.11.2009 по 17.10.2012 (т.2 а.с.133-159). Вищезазначена інформація є податковою інформацію, яка свідчить про можливі порушення платником податків податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та надає контролюючому органу право звернутися до платника податків із письмовим запитом про подання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. 17.07.2012 Ленінською ОДПІ у м. Луганську Головного управління Міндоходів у Луганській області позивачу був направлений запит №7108/227 про надання пояснень та документів (т.1 а.с.226). На виконання запиту позивачем були надані пояснення та засвідчені копії первинних документів, що підтверджується листом від 23.05.2013 №23/05 (т.1 а.с.228-230). Згідно з п.п. 78.1.1 п.78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту. Оскільки без повного дослідження первинних документів податкового та бухгалтерського обліку платника податку, орган державної податкової служби не має можливості визначити наявність порушень у господарській діяльності підприємства або їх відсутності, начальником Ленінської ОДПІ у м. Луганську Головного управління Міндоходів у Луганській області на підставі п.п. 78.1.1 п.78.1 статті 78 Податкового кодексу України було видано наказ № 393 від 18.09.2013 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженною відповідальністю «Поліресурс» (код за ЕДРПОУ 21799332), з питань дотримання вимог законодавства з податку на додану вартість за період 01.07.2010 по 31.12.2010 та з податку на прибуток підприємства за період з 01.07.2010 по 31.12.2010 по взаємовідносинам з ПП «Іллекс Луганск» (код ЕДРПОУ 36827759)». На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у Ленінської ОДПІ у м. Луганську Головного управління Міндоходів у Луганській області були правові підстави для видання наказу № 393 від 18.09.2013 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліресурс» (код за ЕДРПОУ 21799332), з питань дотримання вимог законодавства з податку на додану вартість за період 01.07.2010 по 31.12.2010 та з податку на прибуток підприємства за період з 01.07.2010 по 31.12.2010 по взаємовідносинам з ПП «Іллекс Луганск» (код ЕДРПОУ 36827759)». Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). З огляду на сукупність викладених обставин, з урахуванням вимог чинного законодавства, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судові витрати у справі складаються із сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1160,86 грн. Оскільки позовні вимоги майнового характеру задоволені частково, судові витрати слід розподілити відповідно до обсягу задоволеної частини вимог, стягнувши з ТОВ "Поліресурс" в доход Державного бюджету України 686,84 грн. Враховуючи наведене,

Результат розгляду: partial