Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

23 серпня 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Суматра-ЛТД» (далі Товариство або позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м. Києві (далі ВДВС або відповідач), в якому просив: - визнати протиправними дії ВДВС щодо проведення примусового виконання рішень - постанов Інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області (далі Інспекція) № 589 від 12 червня 2013 року та № 604 від 19 червня 2013 року; - визнати протиправними та скасувати постанови ВДВС щодо примусового стягнення з Товариства суми в розмірі 19 848 грн. Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 20 вересня 2013 року у задоволенні позову відмовив. В апеляційній скарзі про скасування постанови Товариство посилається на те, що незважаючи на то, у даний час зайво стягнуті (списані двічі) кошти в сумі 9924 гривні повернуті на рахунок Товариства, судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що відповідач не мав законних правових підстав для стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, оскільки відповідачем не було надано строку на добровільне виконання постанов Інспекції. У зв'язку з цим апелянт просить визнати протиправними дії відповідача щодо проведення примусового виконання, визнання протиправним та скасування постанов про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, а також зобов'язати Головне управління державної казначейської служби України у м.Києві стягнути їх на користь Товариства. Відповідно до частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, фіксування звукозаписувального засобу при розгляді справи не здійснювалось. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які з`явились у судове засідання та перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, постановами Інспекції № 589 від 12 червня 2013 року, № 604 від 19 червня 2013 року про накладення штрафів, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», застосовано до Товариства штраф у розмірі, відповідно 4 590 грн. та 4 250 грн. Зазначені постанови разом з супровідними листами № 3352 від 26 червня 2013 року, № 3512 від 03 липня 2013 року зареєстровані у ВДВС за № 15418/03-29 та 15419/03-29 від 22 липня 2013 року. Постановами головного державного ВДВС Козиревою Т.І. від 24 липня 2013 року відкриті виконавчі провадження № 39001108 та № 39000999 про стягнення з Товариства штрафу у розмірі, відповідно, 4 250 грн. та 4 590 грн. при примусовому виконанні постанов Інспекції № 604 від 19 червня 2013 року та № 589 від 12 червня 2013 року та встановлено строк для добровільного виконання - 7 днів з дня винесення постанови, тобто, до 01 серпня 2013 року. 01 серпня 2013 року головним державним виконавцем ВДВС Козиревою Т.ІВ. винесені постанови: про стягнення з Товариства виконавчого збору у розмірі 459 грн. (виконавче провадження № 39000999) та 425 грн. (виконавче провадження № 39001108), а також про стягнення з Товариства витрат на проведення виконавчих дій у межах виконавчих проваджень № 39000999 та № 39001108 на загальну суму 200 грн. На підставі виконавчих проваджень № 39000999 та № 39001108 та на виконання вимог частин третьої, четвертої статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року (далі Закон № 606-XIV) ВДВС 2.08.2013 року направлені за адресами відповідних банківських установ платіжні вимоги на списання коштів у розмірі 9 924 грн. (8 840 грн. штрафу, застосованого постановами Інспекції № 604 від 19 червня 2013 року та № 589 від 12 червня 2013 року; 884 грн. виконавчого збору; 200,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій). 12 серпня 2013 року головним державним виконавцем ВДВС Козиревою Т.І. видані розпорядження № 39001108/3, № 39000999/3 на перерахування грошових коштів у розмірі 9 924 грн., що, згідно з випискою Управління Державної казначейської служби у Шевченківському районі м. Києва від 08 серпня 2013 року, списані з рахунку позивача № 26006121071 в АБ «Експрес-Банк» (МФО 322959) та надійшли на депозитний рахунок ВДВС- на користь Державного бюджету України 8 840 грн., на розрахунковий рахунок Управління Державної казначейської служби у Святошинському районі м. Києва 884 грн. та на реєстраційний рахунок Головного управління юстиції у м. Києві 200 грн. 15 серпня 2013 року, головним державним виконавцем ВДВС Козиревою Т.І. видано розпорядження № 36985426/3 на перерахування грошових коштів позивачу у розмірі 9 924 грн., що, згідно з випискою Управління Державної казначейської служби у Шевченківському районі м. Києва від 09 серпня 2013 року, надійшли на депозитний рахунок ВДВС, на рахунок позивача № 26008010695341 в ПАТ «Укрсоцбанк» (МФО 300023) як надмірно стягнуті. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належними та допустимими доказами доведено правомірність дій щодо проведення примусового виконання постанов Інспекції № 589 від 12 червня 2013 року та № 604 від 19 червня 2013 року, а також прийнятих ним постанов від 24 липня 2013 року про відкриття виконавчих проваджень № 39001108 та № 39000999, постанов про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 459 грн. (виконавче провадження № 39000999) та 425 грн. (виконавче провадження № 39001108), постанов про стягнення з позивача витрат на проведення виконавчих дій у межах виконавчих проваджень № 39000999 та № 39001108 на загальну суму 200 грн. Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції. Суд першої інстанції в своїй постанови зазначає, що постанови про відкриття виконавчих проваджень №39001108 та №39000999 були направлені на адресу TOB «Суматра-ЛТД», що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями з журналів вихідної кореспонденції. Стаття 31 Закону № 606-XIV передбачає, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), які державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Відповідачем не було надано жодного доказу, який би підтверджував факт відправки постанов на адресу позивача. Виписка з журналу реєстрації не може вважатися належним доказом відправки кореспонденції, оскільки факт реєстрації вихідної кореспонденції в журналі не встановлює факт передачі вихідної кореспонденції підприємству поштового зв'язку, як і не підтверджує факту вручення такої кореспонденції позивачу. З огляду на те, що відповідачем не доведено дотримання ним вимог статті 31 Закону № 606-XIV при направленні боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, колегія суддів дійшла до висновку про протиправність дій відповідача. Щодо стягнення з позивача виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Відповідно до частини 4 статті 41 Закону № 606-XIV до витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: 1) перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; 2) послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; 3) поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; 4) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; 5) розміщення оголошення в засобах масової інформації; 6) виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; 7) інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби. Згідно з частиною 5 статті 41 Закону № 606-XIV про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Відповідно до пункту 4.15.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15 грудня 1999 року передбачено, витрати, пов'язаними з проведенням виконавчих дій, є витрати на організацію й проведення виконавчих дій. До витрат на проведення виконавчих дій належать кошти, витрачені на: перевезення, зберігання й реалізацію майна боржника; оплату праці експертів, перекладачів та інших осіб, залучених у встановленому порядку до провадження виконавчих дій; поштовий переказ стягувачеві стягнутих аліментних сум; розшук боржника, його майна або розшук дитини; оголошення в засобах масової інформації; інші необхідні витрати для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби. Пунктами 4.15.2 та 4.15.3 передбачено, що суми витрат на проведення виконавчих дій державний виконавець складає акт про витрати на проведення виконавчих дій (додаток 35), в якому зазначаються перелік та суми витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій, а також документи, якими вони підтверджуються, з доданням копій таких документів. Про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій державний виконавець зобов'язаний винести постанову, яка разом з актом про витрати на проведення виконавчих дій затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби (додаток 3). Витрати на проведення виконавчих дій покриваються за рахунок коштів, що надійшли на спеціальні реєстраційні рахунки для обліку інших надходжень спеціального фонду, а також коштів сторін та інших осіб на проведення виконавчих дій відповідно до Закону. Контроль та облік витрат на виконання покладаються на начальника відповідного органу державної виконавчої служби. З матеріалів справи вбачається, державним виконавцем не складено акту про витрати на проведення виконавчих дій, крім того відповідачем не надано доказів понесених витрат пов'язаних з проведенням виконавчих дій, а також документів, якими вони підтверджуються, з доданням копій таких документів. Отже, сума витрат відповідачем не обґрунтована і документально не підтверджена, що свідчить про безпідставність нарахування вказаної суми. Встановивши фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі за невчасне виконання виконавчого листа та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій є незаконними та винесені з порушенням встановленого Законом. Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, зроблені з порушенням вищеназваних норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу задовольнити частково.

Результат розгляду: partial