Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

Приватне підприємство "Укрпромпостачання" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Житомирській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Житомирська ОДПІ безпідставно прийшла до висновку про те, що підприємство завищило податковий кредит з податку на додану вартість (в частині взаємовідносин з ТОВ «ТМЦ-Спецторг» на загальну суму 117832 грн., в тому числі по періодам: квітень 2013 року - 65014 грн., травень 2013 - 52818 грн. та завищило податкове зобов'язання на загальну суму 117832 грн., в тому числі по періодам: квітень 2013 року - 65014 грн., травень 2013 - 52818 грн., а тому задекларовані податкові зобов'язання та податковий кредит по податку на додану вартість за звітний період: з 01.04.2013 р. по 31.05.2013 р. ПП "Укрпромпостачання" підлягають зменшенню до 0, 00 гр. Позивач стверджує, що Житомирською ОДПІ необґрунтовано класифіковано правочини вчинені ПП «Укрпромпостачання» та його контрагента ТОВ «ТМЦ-Спецторг» як нікчемні. Вчинення вказаних господарських операцій підтверджується первинними документами та розрахунковими документами. За наслідками вчинення господарських операцій з реалізації товарно-матеріальних цінностей для цілого ряду суб'єктів господарювання у ПП «Укрпромпостачання» виникли податкові зобов'язання по податку на додану вартість, що були відображенні у відповідних звітних деклараціях по податку на додану вартість за квітень та травень 2013 року. Такі дії відповідають вимогам ст.ст. 185, 186, 187, 198, 201 Податкового кодексу України. Також позивач вказав, що самостійна зміна Житомирською ОДПІ в Деталізованій базі співставлення показників податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача, без зміни цих показників самим позивачем шляхом подання уточнюючих декларацій (розрахунків), порушує права та інтереси підприємства та суперечить положенням Податкового кодексу України, оскільки позивач, як платник податків, має право розраховувати на те, що задекларовані ним в податкових деклараціях показники податкового кредиту та податкових зобов'язань відповідають показникам з централізованої бази даних податкової звітності. В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримала, суду зауважила на наявність первинної документації, що повністю спростовує доводи податкового органу щодо нікчемності правочинів за період квітень - травень 2013 р. Крім того, вказала, що відповідач в акті перевірки посилається на відомості про стан платника ТОВ «ТМЦ-Спецторг», відповідно до яких згідно з базою даних "Інформаційно-пошукова система " щодо контрагента ТОВ «ТМЦ-Спецторг» - направлено повідомлення про відсутність за місцем знаходження та службова записка ГВПМ ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ДПС від 21.06.2013 року № 2982/ДПІ/07-10/3 в якій надано висновок щодо наявності ознак "Фіктивності" та відсутності факту реального здійснення господарської діяльності ТОВ «ТМЦ-Спецторг». На підставі даних відомостей було зроблено висновок про те що правочини, укладені з контрагентами порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою ухилення від сплати податків третіх осіб, що відповідно суперечить ст. 215 ЦК України, оскільки правочини визнаються нікчемними лише на підставі закону або рішення суду, а відповідач в акті перевірки на таке рішення суду не покликається. В той же час Відповідач не підтверджує жодним чином встановлення факту фіктивного підприємництва стосовно ТОВ «ТМЦ-Спецторг» в порядку кримінального судочинства. Просила суд задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач проти позову заперечував, вважаючи оскаржувані дії такими, що вчинені на підставі та на виконання норм діючого податкового законодавства України, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті Житомирський окружний адміністративний суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог повністю з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи з 21.08.2013 р. по 23.08.2013 р. провідним державним ревізором-інспектром відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту на підставі наказу № 547 виданого 21.08.2013 року Житомирською ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПП «Укрпромпостачання» з питань фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "ТМЦ-Спецторг" за квітень - травень 2013 року. Судом встановлено, що 29.08.2013 р. по результатам вищевказаної перевірки Відповідачем було складено Акт № 388/22-5/36893974 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з якого слідує, що податковий орган в односторонньому порядку визнає, що правочини вчиненні ПП "Укрпромпостачання" з ТОВ "ТМЦ-Спецторг" порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою ухилення від сплати податків третіх осіб. В основу акту проведеної невиїздної позапланової перевірки, були покладені - відомості про стан платника ТОВ "ТМЦ-СПЕЦТОРГ", відповідно до яких згідно з базою даних "Інформаційно-пошукова система " щодо контрагента ТОВ "ТМЦ-СПЕЦТОРГ" - направлено повідомлення про відсутність за місцемзнаходження та службова записка ГВПМ ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ДПС від 21.06.2013 року № 2982/ДПІ/07-10/3 в якій надано висновок щодо наявності ознак "ФіКТИВНОСТІ" та відсутності факту реального здійснення господарської діяльності ТОВ "ТМЦ-СПЕЦТОРГ" та заява директора ТОВ "ТМЦ-СПЕЦТОРГ" [PERSON] у відповідності з якою встановлено, що громадянин [PERSON] зареєстрував підприємство ТОВ "ТМЦ-СПЕЦТОРГ" ( ЄДРПОУ - 38320317) за грошову винагороду в 200 доларів США. Чим фактично займається підприємство, та яка його адреса йому не відомо. У ПП «Укпромпостачання» відсутні об'єкти, які підпадають під визнання ст. 180, 186, 187 Податкового кодексу України. На підставі вказаних обставин ДПІ кваліфікувала дані, що наведені в деклараціях про ПДВ про обсяги поставок і податкове зобов'язання недійсними та такими, що підлягають коригуванню всього в сумі 117832 грн., в тому числі по періодам: квітень 2013 року - 65014 грн., травень 2013 - 52818 грн. У зв'язку з цим у висновках Акта зазначено про порушення Позивачем вимог п. 187.1 ст. 187, п. 198.1 статті 198, п. 198.2, 198.3 п. 198.6 ст 198 п. 201.1, п. 201.4, ст. 201 Податкового кодексу України, завищено податковий кредит з податку на додану вартість (в частині взаємовідносин з ТОВ "ТМЦ-СПЕЦТОРГ" ( код ЄДРПОУ- 38320317) на загальну суму 117832 грн., в тому числі по періодам: квітень 2013 року - 65014 грн., травень 2013 - 52818 грн. та порушено ст. 180, 186, п. 187.1, ст. 187 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податкове зобов'язання на загальну суму 117832 грн., в тому числі по періодам: квітень 2013 року - 65014 грн., травень 2013 - 52818 грн. На підставі акта № 388/22-5/36893974 від 29.08.2013 р. Житомирською ОДПІ було внесено зміни у електронній базі даних - в системі автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України в частині зменшення задекларованих підприємством сум податкового зобов'язання по податкового кредиту по податку на додану вартість за період з квітня 2013 по травень 2013 року. З такими висновками податкового органу суд погодитися не може з огляду на наступні обставини. Згідно ч.1-5 ст. 203 Цивільного кодексу України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України - якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1-3 ст. 228 Цивільного кодексу України - правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. Зі змісту ст.ст. 205, 215, 228 Цивільного кодексу України слідує, що правочини вчинені суб'єктами господарювання можуть бути визнані нікчемними лише за умови наявності належних та допустимих доказів, які свідчать про їх спрямованість на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. В матеріалах справи наявні первинні, розрахункові документи та податкові накладні, що засвідчуються факти придбання та наступної реалізації ПП «Укрпромпостачання» товарів, робіт та послуг у квітні та травні 2013 року. З матеріалів справи вбачається, що ПП «Укрпромпостачання» у квітні 2013 року задекларувало податкові зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 65013, 64 грн., а у травні 2013 р. в сумі - 52818, 32 грн. Зокрема судом встановлено, що взаємовідносини між ПП "Укрпромпостачання" та ТОВ "ТМЦ-Спецторг" у квітні - травні 2013 року відбувалися на підставі Договору поставки від 01.04.2013 р. № 46 та Договору про надання послуг від 01.04.2013 р. № 62. Факт поставки товару ТОВ «ТМЦ-Спецторг» за період квітень - травень 2013 р. Позивачу підтверджується відповідними видатковими накладними та податковими накладними, які містяться в матеріалах справи, а саме: видаткова накладна № 38 від 05.04.2013 р., видаткова накладна № 11 від 08.04.2013 р., видаткова накладна № 12 від 10.04.2013 р., видаткова накладна № 17 від 15.04.2013 р., видаткова накладна № 18 від 15.04.2013 р., видаткова накладна № 39 від 16.04.2013 р., видаткова накладна № 33 від 24.04.2013 р., видаткова накладна № 100 від 25.04.2013 р., видаткова накладна № 101 від 26.04.2013 р., видаткова накладна № 102 від 29.04.2013 р., видаткова накладна № 103 від 30.04.2013 р., а також Актом здачі-приймання робіт № 103 від 30.04.2013 р. Крім того, Податкова накладна № 26 від 05.04.2013 р., податкова накладна №2 від 08.04.2013 р., податкова накладна № 3 від 10.04.2013 р., податкова накладна № 5 від 15.04.2013 р., податкова накладна №6 від 15.04.2013 р., податкова накладна №27 від 16.04.2013 р., податкова накладна №21 від 24.04.2013 р., податкова накладна №29 від 25.04.2013 р., податкова накладна № 33 від 26.04.2013 р., податкова накладна №34 від 29.04.2013 р., податкова накладна № 37 від 30.04.2013 р. видаткова накладна № 289 від 16.05.2013р., видаткова накладна № 229 від 17.05.2013 р., видаткова накладна № 290 від 18.05.2013 р., видаткова накладна № 23 від 20.05.2013 р., видаткова накладна № 24 від 21.05.2013 р., видаткова накладна № 292 від 23.05.2013 р., видаткова накладна № 293 від 24.05.2013 р., видаткова накладна № 295 від 28.05.2013 р., видаткова накладна № 297 від 30.05.2013 р., видаткова накладна № 299 від 31.05.2013 р. Крім того, податкова накладна № 143 від 16.05.2013 р., податкова накладна № 12 від 17.05.2013 р.,податкова накладна № 144 від 18.05.2013 р., податкова накладна № 13 від 20.05.2013 р., податкова накладна № 14 від 21.05.2013 р., податкова накладна № 146 від 23.05.2013 р., податкова накладна № 147 від 24.05.2013 р., податкова накладна № 149 від 28.05.2013 р., податкова накладна № 150 від 30.05.2013 р., податкова накладна № 152 від 31.05.2013 р. Всього за квітень 2013 р.поставлено товару на суму - 384434,92 грн., з них ПДВ - 64072,49 грн., а за травень 2013 р. - 292746,27 грн., з них ПДВ - 48791,05 грн. В свою чергу факт надання і отримання послуг ПП "Укрпромпостачання" по ремонту обладнання ТОВ "ТМЦ-Спецторг" за період квітень-травень 2013 р. підтверджується Актом здачі-приймання робіт № 40 від 17.04.2013 р., податковою накладною № 28 від 17.04.2013 р., Актом здачі-приймання робіт № 296 від 31.05.2013 р. та податковою накладною № 151 від 31.05.2013 р. Всього за квітень 2013 р. Позивач надав ТОВ «ТМЦ-Спецторг» послуг на суму 5646, 88 грн., з них ПДВ - 941,15 грн., а за травень 2013 р. - 24163,60 грн., з них ПДВ - 4027,27 грн. Всього за квітень 2013 р. було поставлено робіт і надано послуг по договірним відносинам з ТОВ "ТМЦ-СПЕЦТОРГ" - 390081,80 грн., з них ПДВ - 65013, 64 грн., а за травень 2013 р. - 316909, 87 грн., з них ПДВ - 52818, 32 грн. Оплата придбаної та реалізованої продукції підтверджується виписками з особового рахунку ПП «Укрпромпостачання», а саме: Виписка по рахунку від 05.04.2013 р., Виписка по рахунку від 08.04.2013 р., Виписка по рахунку від 11.04.2013 р., Виписка по рахунку від 12.04.2013 р., Виписка по рахунку від 13.04.2013 р., Виписка по рахунку від 17.04.2013 р., Виписка по рахунку від 18.04.2013 р., Виписка по рахунку від 22.04.2013 р., Виписка по рахунку від 23.04.2013 р., Виписка по рахунку від 24.04.2013 р., Виписка по рахунку від 25.04.2013 р., Виписка по рахунку від 26.04.2013 р., Виписка по рахунку від 30.04.2013 р., Виписка по рахунку від 24.05.2013 р., Виписка по рахунку від 27.05.2013 р., Виписка по рахунку від 29.05.2013 р., Виписка по рахунку від 31.05.2013 р., Виписка по рахунку від 04.06.2013 р., Виписка по рахунку від 05.06.2013 р., Виписка по рахунку від 06.06.2013 р., Виписка по рахунку з 01.05.2013 р. по 31.05.2013 р. В свою чергу в матеріалах справи містяться документи, які підтверджують факти придбання та наступної реалізації ПП «Укрпромпостачання» товарів придбаних у ТОВ «ТМЦ-Спецторг» у квітні та травні 2013 року. Отже, наведені вище первинні, розрахункові документи та податкові накладні та інші документи повністю спростовують доводи Житомирської ОДПІ щодо нікчемності та безтоварності господарських операцій вчинених ПП «Укпромпостачання» у ківтні-травні 2013 року. Частиною 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" (пункт 1) України визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу. Так у справі "БУЛВЕС АД проти Болгарії" (№ 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009р. зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стануть надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, суд приходить до висновку, що висновки податкового органу про нікчемність правочинів між ПП «Укрпромпостачання»» та ТОВ «ТМЦ-Спецторг» суперечать принципах верховенства права, рішенням Європейського суду з прав людини, не ґрунтуються на належних та допустимих доказах та зроблені з порушенням норм ст. ст. 203, 215, 228 Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України - об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; Згідно п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України - Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України - база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів, крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів, і збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. Судом було досліджено копії первинних документів, податкових накладних та банківські виписки про рух коштів по рахунках ПП «Укрпромпостачання». Вказані документи, підтверджують або факт реалізації або факт отримання коштів ПП «Укрпромпостачання» за поставлені товари, роботи та послуги. Враховуючи приписи ст. ст. 185, 187, 188 Податкового кодексу України у ПП "Укрпромпостачання" наявні підстави, що породжують обов'язок відображення в податковій звітності по податку на додану вартість за квітень-травень 2013 року податкових зобов'язань та податкового кредиту на загальну суму 117832 грн. в розрізі контрагенту ТОВ «ТМЦ-Спецторг». Суд відхиляє посилання Відповідача на відомості про стан платника ТОВ «ТМЦ-Спецторг», відповідно до яких згідно з базою даних "Інформаційно-пошукова система " щодо контрагента ТОВ «ТМЦ-Спецторг»- направлено повідомлення про відсутність за місцемзнаходження , на службову записку ГВПМ ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ДПС від 21.06.2013 року № 2982/ДПІ/07-10/3 в якій надано висновок щодо наявності ознак "ФіКТИВНОСТІ" та відсутності факту реального здійснення господарської діяльності ТОВ «ТМЦ-Спецторг» та на заяву директора ТОВ «ТМЦ-Спецторг» [PERSON] про те, що громадянин [PERSON] зареєстрував підприємство ТОВ «ТМЦ-Спецторг» за грошову винагороду в 200 доларів США, оскільки вони не є допустими та належними доказами в розумінні ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України. Наявність актів перевірок контрагентів ПП "Укрпромпостачання", якими встановлено відсутність трудових ресурсів, виробничого обладнання, транспортних засобів та торгівельного обладнання в свою чергу не може свідчити про безтоварність господарських операцій позивача з контрагентами щодо реалізації товарів, робіт та послуг. Суд також не бере до уваги посилання Відповідача на відсутність у Позивача товарно-транспортних накладних, як на підставу відсутності підтвердження факту поставки та отримання товару, що в свою чергу вказує на нікчемність правочинів укладених між останнім та ТОВ «ТМЦ-Спецторг» з огляду на норми чинного законодавства та умови поставки визначенні відповідними договором. Крім того, факт подальшої реалізації придбаного товару іншим контрагентам також підтверджує факт наявності таких товарів у Позивача та факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім та ТОВ "ТМЦ-Спецторг" ланцюгу постачань платником податків. Приймаючи рішення судом враховано наступне. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України - юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України - у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Наказом ДПА України за № 266 від 18.04.2008 року "Про організацію взаємодії органів державної податкової служби при проведенні перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість з урахуванням інформації розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів" затверджені Методичні рекомендацій щодо взаємодії органів державної податкової служби при проведенні перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість з урахуванням інформації розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів Згідно п. 1.3 даного наказу для реалізації Методичних рекомендацій створені такі програмні продукти: 1. система формування та подання до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку податкової звітності в електронному вигляді щодо ведення обліку розшифрування податкового кредиту та податкових зобов'язань у розрізі контрагентів; 2. система приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності щодо проведення автоматизованого контролю податкової декларації з податку на додану вартість на районному рівні; 3. система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Пунктом 2.14 Наказу за № 266 передбачає, що інформація податкової звітності з ПДВ, надіслана до центральної бази даних податкової звітності, підлягає розподілу відповідно до вимог Методичних рекомендацій щодо порядку розподілу платників податків за категоріями уваги та співставленню засобами системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Наказом ДПА України за № 166 від 30.05.1997 року затверджена форма декларації з податку на додану вартість та порядок її заповнення і подання. До даного наказу були внесені зміни та доповнення наказом ДПА України за № 159 від 17.03.2008 року, яким встановлено, що одночасно з декларацією повинні подаватися всі необхідні додатки до декларації, подання яких передбачено цим Порядком, а також розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та додаток 2 до податкової декларації з податку на додану вартість (скороченої)). У разі подання уточнюючих розрахунків, в яких проводиться коригування податкових зобов'язань та/або податкового кредиту, такі ж розшифровки подаються на суму уточнення. Таким чином, Деталізована база співставлення є одним з програмних продуктів центральної бази даних податкової звітності, що введена в дію ДПА України з метою проведення перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість, в якій по податковим періодам відображаються показники податкового кредиту та податкових зобов'язань платників податків у розрізі контрагентів на підставі поданої податкової звітності з ПДВ, тобто податкових декларації з податку на додану вартість з додатками № 5. Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України - крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Відповідно до Методичних рекомендацій - за відсутності зауважень до оформлення податкової звітності вона реєструється і вважається прийнятою. Обробка та занесення інформації до електронних баз виконується підрозділом ведення та захисту податкової звітності, у разі відсутності зазначеного підрозділу - підрозділами, на які покладено цю функцію. За відповідність інформації у базах податкової звітності даним податкових документів, наданих платником податків, несуть відповідальність підрозділи ведення та захисту податкової звітності. Як випливає зі змісту підпункту 2.10.3 пункт 2.10 Порядку, співставлення даних податкової звітності з ПДВ з інформацією з інших джерел, а саме інформації кол. 2 розділу II Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, кол. 3 Розрахунку коригування сум ПДВ до податкової декларації з податку на додану вартість з даними Реєстру платників ПДВ здійснюється у складі автоматизованого контролю. Відповідно до пункту 2.14 Порядку інформація податкової звітності з ПДВ, надіслана до центральної бази даних податкової звітності, у розрізі контрагентів підлягає співставленню засобами системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України з метою виявлення платників ПДВ, якими занижено суму податкових зобов'язань або завищено суму податкового кредиту. Пунктом 2.21 Порядку передбачено, що підсумки перевірок за результатами автоматизованого співставлення податкової звітності з ПДВ на центральному рівні відображаються в описовій частині акта перевірки (камеральної, документальної невиїзної, планової, позапланової перевірки) або довідки у розрізі періодів та операцій з одним контрагентом та фіксуються в АС "Аудит". По мірі підписання актів перевірки та узгодження податкових зобов'язань, визначених податковим повідомленням-рішенням, прийнятим за результатами таких перевірок, уточнюються результати автоматизованого співставлення на центральному рівні податкової звітності з ПДВ за поданням підрозділу, яким завершено процедуру такого узгодження та яким прийнято таке повідомлення-рішення. Згідно з пунктом 4.16 Порядку якщо платником ПДВ (постачальником) до податкових зобов'язань включено суму ПДВ меншу, ніж контрагентом (отримувачем) до податкового кредиту, працівники підрозділу оподаткування юридичних, фізичних осіб органу ДПС, на обліку якого знаходиться платник ПДВ (постачальник), та органу ДПС, на обліку якого знаходиться платник ПДВ (отримувач), відповідно до пункту 3 статті 11, пункту 3 статті 111 Закону № 509 звертаються в письмовій формі до таких платників ПДВ щодо одержання пояснень та їх документальних підтверджень (перелік документів, що затребується у платника ПДВ, передбачений пунктом 4.2 Порядку) з метою встановлення причин розбіжностей даних, що містяться у поданій ними податковій звітності з податку на додану вартість, виявлених під час камеральної перевірки, та/або за результатами автоматизованого співставлення. Наведені законодавчі положення дають підстави для висновку про те, що процес зіставлення даних податкової звітності з ПДВ у розрізі контрагентів є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов'язань та податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці. Обов'язок платника податків подати декларацію з ПДВ узгоджується з обов'язком податкового органу прийняти таку декларацію та, при відсутності зауважень до її оформлення, відобразити показники цієї декларації у відповідних базах податкової звітності. Таким чином, показники податкового кредиту та податкових зобов'язань конкретного платника податків, які відображаються в Деталізованій базі співставлення, формуються на підставі показників поданих таким платником податків податкових декларацій з ПДВ з додатком за № 5, і повинні їм відповідати. Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку. У даному випадку Відповідачем не було виявлено розбіжності у податковій звітності позивача та його контрагентів за перевірені податкові періоди з квітня по травень 2013 року при співставленні засобами системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Однак при цьому відповідач дійшов висновку про недостовірність задекларованих позивачем даних податкового обліку (про обсяги поставок, податкове зобов'язання). Сама по собі здійснена ДПІ податкова кваліфікація операцій за відсутності відмінності між задекларованими показниками податкової звітності контрагентів не може слугувати підставою для внесення змін до Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку. Слід також наголосити, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку статті 54 Податкового кодексу України та його узгодження. Самостійна зміна Житомирською ОДПІ в Деталізованій базі співставлення показників податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача, без зміни цих показників самим позивачем шляхом подання уточнюючих декларацій (розрахунків), порушує права та інтереси ПП «Укрпромпостачання», оскільки позивач, як платник податків, має право розраховувати на те, що задекларовані ним в податкових деклараціях показники податкового кредиту та податкових зобов'язань відповідають показникам з централізованої бази даних податкової звітності. Виходячи зі специфіки податку на додану вартість, який сплачується у складі ціни товарів (робіт, послуг), одна операція з продажу товару викликає відповідні податкові наслідки у обох сторін цієї операції, які є платниками ПДВ, - у продавця - податкові зобов'язання, а у покупця - податковий кредит на аналогічну суму. Невідповідність показників податкових зобов'язань, що задекларовані ПП «Укрпромпостачання» у деклараціях з ПДВ за період з 01.04.2013 р. по 31.05.2013 р., показникам з централізованої бази даних податкової звітності, має безпосередній вплив на права та інтереси позивача, оскільки така невідповідність має для позивача негативні наслідки, як то: погіршення його ділової репутації, як належного платника податків, відмова його контрагентів від подальших господарських відносин з позивачем з метою уникнення негативних податкових наслідків для себе від таких операцій, тощо. Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: granted