Рішення адміністративного суду від 2014-03-24 00:00:00+02

26 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до УПФУ в м.Прилуки та Прилуцькому районі Чернігівської області про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії, в якому зазначив, що з 27 лютого 1985 рік і по 17 грудня 1998 рік він працював в організаціях, що знаходиться в місцевості, яка прирівняна до районів Крайньої Півночі. Даний період роботи йому зараховано з розрахунку один рік за один рік, хоча згідно чинного законодавства порядок підрахунку повинен становити один рік за півтора. 27 січня 2014 року позивачем була подана заява про проведення перерахунку пенсії до управління ПФУ в м. Прилуках та Прилуцькому районі, відповідь на яку він отримав 04 лютого 2014 року. Згідно даної відповіді, пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими нормативними актами. Оскільки в документах його пенсійної справи відсутні документи підтверджуючі користування пільгами по обчисленню стажу роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої півночі, позивачу було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії та роз'яснено право оскаржити прийняте рішення до органу чи посадової особи вищого рівня або в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги та при цьому пояснив, що позивач має право на перерахунок призначеної йому пенсії, оскільки відповідач не врахував періоди роботи у районах, що прирівняні до районів Крайньої півночі, а зважаючи на ті обставини, що позивач отримує пенсію з 2004 року просив здійснити перерахунок та виплату такої саме з вказаного періоду. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просив відмовити в їх задоволенні, оскільки як вбачається із матеріалів пенсійної справи позивачем було надано на адресу управління відомості про трудову діяльність позивача та довідка, але в таких відсутнє посилання, на те, що позивач користується пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку: Згідно ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Однак відповідач не спростував доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог. Так, судом встановлено, що позивач має загальний стаж роботи - 43 роки 22 дні, що не заперечується сторонами. Відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та згідно з наданими позивачем довідками період роботи зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 складає 21 рік 9 місяць 4 дні. Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років. Згідно п.»б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньоїроботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, -за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам. Пунктом б) статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами раці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством. Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 № 1451/11731, передбачено, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10.11.1967 року. До переліку вказаного переліку входить і Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області, до якого належить місто Радужний, де працював позивач. Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від 09 липня 2003 року, період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах. Відповідно до пункту 3 Постанови Ради Міністрів СРСР № 148 від 10 лютого 1960 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пунктом 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», було визначено скоротити тривалість трудового договору, який дає право на отримання пільг, передбачених ст. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з п'яти до трьох років. Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій звернення особи за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший. Відповідно до абзацу 2 підпункту «б» пункту 7 цієї Постанови за періоди роботи до 01.01.1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген, надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Положеннями статті 24 Кодексу законів про працю Української РСР від 01 червня 1972 року, що діяли на момент виникнення трудових відносин між позивачем та роботодавцями, встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі, укладання трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівників на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи. На теперішній час гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення, передбачені Тимчасовою Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 15 січня 1993 року. Відповідно до статті 4 вказаної Тимчасової Угоди при обчисленні пенсії або її частини, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, до січня 1991 року на підставі статті 1 даної Угоди на території України визначення загального трудового стажу роботи, середньомісячного заробітку і розміру пенсії здійснюється згідно з її законодавством. Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки та письмового трудового договору (який укладали з робітниками та службовцями, що прибули на роботу на Крайній Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі), або довідки, у яких зазначені періоди роботи в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, і користування пільгами, передбаченими вищевказаними нормативно-правовими актами. Висновок відповідача про те, що обов'язковою умовою надання пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі один рік роботи за один рік і шість місяців є наявність письмового трудового договору про роботу у вказаній місцевості, суд вважає помилковим, з огляду на п.5 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», скільки наявність письмового трудового договору не є виключною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документи за її вибором. Згідно п.п.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-У1, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України „Про пенсійне забезпечення". Згідно довідки № 28/18/359 від 04 лютого 2014 року з ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Чернігівгаз» [PERSON] дійсно працював у НГВУ «Чернігівнафтогаз» ВАТ «Укрнафта» з 01 жовтня 1970 року по 13 квітня 1987 року та з 24 травня 1999 року по 26 грудня 2008 року. В періоди з 27.02.1985 року по 26.03.1985 року, з 26.08.1985 року по 09.09.1985 року, з 27.09.1985 року по 11.10.1985 року, з 30.10.1985 року по 13.11.1985 року, 27.11.1985 року, 25.12.1985 року, з 28.01.1986 року по 13.02.1986 року, з 26.02.1986 року по 14.03.1986 року, з 01.04.1986 року по 17.04.1986 року, з 30.04.1986 року по 16.05.1986 року, з 28.05.1986 року по 13.06.1986 року, з 25.06.1986 року по 11.07.1986 року, з 23.07.1986 року по 31.12.1986 року та з 01.01.1987 року по 13.04.1987 року був відряджений бурильником у складі бригади капітального ремонту свердловини у НГВУ «Варьйоганнафта», що підтверджується і копіями відповідних наказів за вказаний період часу. Згідно копії трудової книжки позивача, з 15 квітня 1987 рік по 28 лютого 1991 року він працював у НГВУ «Варьйоганнафта» на посаді оператора 5, а потім 6 розряду підземного ремонту свердловин в цеху Підземного ремонту свердловин №1, в місцевості , що прирівняна до районів Крайньої Півночі, про що свідчить запис в трудовій книжці за № 15, з посиланням на відповідний наказ. В період з 01 березня 1991 року по 01 серпня 1992 року позивач працював у Варьйогонському НГДІТП в/о «Варьйогоннафтогаз» до якого був переведений у зв»язку з ліквідацією НГВУ «Варьйоганнафта». Вказане підприємство знаходиться в місцевості, яка прирівняна до районів Крайньої Півночі, про що також свідчить запис в його трудовій книжці за № 17. В період роботи з 01.08.1992 року по 17 грудня 1998 року [PERSON] працював в цеху поточного та капітального ремонту свердловин Державного підприємства «Варьйоганнафта» до якого був переведений у зв»язку з перетворенням. Вказане підприємство знаходиться в місцевості, яка прирівняна до районів крайньої Півночі, про свідчить запис в його трудовій книжці за № 20. ( а.с.12-14). Тобто наведені вище обставини та докази свідчать про те, що саме період з 15.04.1987 року по 17.12.1998 року надає позивачу право зарахування до стажу роботи у співвідношенні один рік за півтора, як такий що працював у місцевості, що прирівняна до районів Крайньої півночі строком понад три роки. Що стосується іншого періоду, за який просить позивач провести зарахувати час роботи суд вважає за необхідне зазначити, що у період часу із 27.02.1985 року по 13.04.1987 року [PERSON] був офіційно працевлаштований у НГВУ «Чернігівнафтогаз», робота в якому не передбачає пільг відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». Крім того, вказаний період не становить 3 роки, як того вимагає законодавство і позивачем за вказаний період не надано документів, трудових договорів, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі , а тому вимоги про зарахування до пільгового стажу за вказаний період часу до задоволення не підлягають. В той же час суд вважає безпідставну відмову позивачу у проведенні перерахунку призначеної йому пенсії, виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин та належного йому права на пільги за період з 15 квітня 1987 року по 17 грудня 1998 року. Однак, як було встановлено в судовому засіданні позивачу була призначена пенсія ще у 2004 року, але за проведенням відповідного перерахунку він звернувся лише 27 січня 2014 року, що вбачається із вхідного штампу на його заяві до Управління Пенсійного фонду України в м.Прилуках та Прилуцькому районі. Згідно ст.99 КАС України визначено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав , свобод та інтересів. Ні у позовній заяві позивач, ні в судовому засіданні представник позивача не ставив вимогу про поновлення чи продовження пропущеного строку, а суд на підставі поданих документів не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду починаючи з 2004 року по липень 2013 рік поважними . А тому, вирішуючи питання по суті позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині проведення перерахунку та здійснення виплати в межах шестимісячного строку, а саме з 27 липня 2013 року. Що стосується іншого періоду часу, з врахуванням положень ст. 100 КАС України, вважає за необхідне позовні вимоги залишити без розгляду. На підставі п.п.1 п.2, п.5 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.ст.12,13, 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.12, п.б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», постанови КМУ від 16 січня 2003 року № 36,

Результат розгляду: partial