Рішення адміністративного суду від 2014-01-08 00:00:00+02

Прокурор м. Олександрія Кіровоградської області (надалі Позивач) 11 жовтня 2013 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Димитрівської селищної ради міста Олександрія Кіровоградської області (надалі Відповідач) про визнання дій протиправними та скасування постанови від 12 вересня 2013 року про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 вересня 2013 року адміністративна комісія Димитрівської селищної ради міста Олександрія Кіровоградської області розглянула протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП відносно [PERSON] та прийняла постанову про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ч. 2 ст. 156 КУпАП. Вказану постанову вважає протиправною та незаконною, оскільки адміністративною комісією було порушено порядок організації та проведення засідань з розгляду адміністративних справ, визначений КУпАП. Справа розглядалась за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тобто справу було розглянуто без участі [PERSON], за відсутності належного виклику. Цим було порушено право особи на використання ефективних засобів захисту у адміністративному провадженні, у тому числі шляхом залучення захисника. Крім того, протокол засідання адміністративної комісії не містить відмітки про місце засідання, явку осіб, відомості про документи і речові докази, про оголошення прийнятої постанови та роз'яснення порядку та строків її оскарження. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає та просить суд задовольнити адміністративний позов. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує, пояснивши суду, що адміністративна комісія діє при Димитрівській селищній раді під головуванням секретаря селищної ради Буріко Т.І. Коли надійшов протокол про адміністративне правопорушення, продавець [PERSON] через власника магазину була повідомлена про дату розгляду справи на засіданні адміністративної комісії Димитрівської селищної ради. Того дня вона отримала копію постанови про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі 510 грн. Просить суд врахувати, що в постанові комісії було вказано про порядок та строки оскарження постанови. Інтереси відповідача в суді по довіреності представляв Бандурко П.В. Допитана в судовому засіданні [PERSON] як третя особа за ухвалою суду залучена до участі у справі показала суду, що дійсно 06 вересня 2013 року відносно неї працівниками міліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за продаж пива особі, яка не досягла повноліття. Вказаний факт вона не заперечує, вона відволіклась розмовою по телефону, коли неповнолітня особа сплатила за пиво. Того ж дня вона повідомила власника магазину, вона писала скаргу прокурору на дії працівників міліції. Вона постанову про накладення на неї штрафу до суду не оскаржувала, однак і штраф не сплатила. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні». За змістом ст. 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом. У відповідності до вимог ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього кодексу і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. За змістом ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі , та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів. Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно вимог ст. 171 КАС України право оскаржити нормативно - правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом відносин, у яких буде застосовано цей акт. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих позивачем. Судом встановлено, що 12 вересня 2013 року адміністративна комісія Димитрівської селищної ради міста Олександрія Кіровоградської області розглянула протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП відносно [PERSON] та прийняла постанову від 12 вересня 2013 року про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. на за порушення ч. 2 ст. 156 КУпАП. Судом також встановлено, що заяву від 16 вересня 2013 року, в якій оскаржувались дії працівників міліції, саме щодо їх дій 06 вересня 2013 року при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON], було подано до прокуратури м. Олександрія власником магазину - підприємцем [PERSON] Саме за результатом розгляду скарги [PERSON] було проведено перевірку діяльності адміністративної комісії Димитрівської селищної ради міста Олександрія Кіровоградської області. За результатом перевірки прокурором м. Олександрія 23 вересня 2013 року було внесено подання про усунення порушень законодавства України про адміністративні правопорушення, зокрема, щодо скасування постанови адміністративної комісії Димитрівської селищної ради міста Олександрія Кіровоградської області від 12 вересня 2013 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] як незаконної. Вказане подання було розглянуто виконавчим комітетом 03 жовтня 2013 року та листом від 04 жовтня 2013 року № 371 прокурора м. Олександрія було повідомлено що за рішенням виконавчого комітету № 38 від 03 жовтня 2013 року подання було відхилено. Суд приймає до уваги, що голові адміністративної комісії було вказано на недоліки в організації роботи та проведенні засідань адміністративної комісії. Допитана в судовому засіданні секретар селищної ради Буріко Т.І. показала суду, що у вересні 2013 року, коли до селищної ради надійшов протокол про адміністративне правопорушення, продавець [PERSON] через власника магазину була повідомлена про дату розгляду справи на засіданні адміністративної комісії Димитрівської селищної ради. Того дня вона отримала копію постанови про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі 510 грн. Просить суд врахувати, що селищна рада володіє інформацією, що в магазині неповнолітнім продавали пиво. Допитана в судовому засіданні власник магазину підприємець [PERSON] підтвердила, що через неї продавець магазину [PERSON] була повідомлена про дату розгляду на засіданні адміністративної комісії протокола про адміністративне правопорушення у адміністративній справі. Суд дійшов висновку, що правові наслідки порушення вимог тільки щодо відсутності письмового повідомлення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення не передбачає скасування прийнятих нормативно-правових актів. Суд також дійшов висновку, що позивач не є особою, яка має право оскаржити вищезазначене рішення адміністративної комісії Димитрівської селищної ради міста Олександрія Кіровоградської області по суті, оскільки таке право надане лише особам, щодо яких його застосовано, а також особам, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Судом встановлено, що позивачем не надано до суду доказів того, що оскаржуване ним рішення адміністративної комісії Димитрівської селищної ради міста Олександрія Кіровоградської області, яке 12 вересня 2013 року було прийняте стосовно [PERSON] в порушення вимог діючого законодавства - і це призвело до порушень її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що саме [PERSON] є особою, яка має право оскаржити вищезазначене рішення адміністративної комісії Димитрівської селищної ради м. Олександрія по суті. Вона не оскаржила рішення адміністративної комісії до суду, погодившись із розміром штрафу. Суд приймає до уваги, що [PERSON] не оспорила прийняте адміністративною комісією рішення про притягнення її до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 510 грн., визнає, що вона була повідомлена усно саме [PERSON] про дату розгляду і саме того ж дня отримала постанову адміністративної комісії про накладення на неї адміністративного стягнення. Однак судом враховано, що штраф нею досі не сплачено. Щодо вимог, що протокол засідання адміністративної комісії не містить відмітки про місце засідання, явку осіб, відомості про документи і речові докази, про оголошення прийнятої постанови та роз'яснення порядку та строків її оскарження - то вони також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Суд приймає до уваги, що в постанові від 12 вересня 2013 року, яку отримала [PERSON] саме 12 вересня 2013 року адміністративною комісією Димитрівської селищної ради було вказано порядок та строки оскарження прийнятого комісією рішення про стягнення штрафу. Судом достовірно встановлено, що позивачем не надано до суду доказів того, що оскаржуване ним рішення Олександрійської міської ради було застосовано стосовно особи, і це призвело до порушень її прав, свобод та інтересів. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги (в межах заявлених позовних вимог) не підлягають задоволенню, оскільки на час розгляду справи в суді позивачем не надані до суду достовірні докази того, що було порушено право особи на використання ефективних засобів захисту у адміністративному провадженні, у тому числі шляхом залучення захисника і це призвело до порушення необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оспорюване рішення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для скасування рішення адміністративної комісії Димитрівської селищної ради міста Олександрія Кіровоградської області від 12 вересня 2013 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності гр. [PERSON] у виді штрафу в сумі 510 грн. за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП, а тому в задоволенні позовних вимог суд вважає необхідним відмовити. Судові витрати суд відносить на рахунок держави. Враховуючи викладені обставини та

Результат розгляду: denied