Рішення адміністративного суду від 2014-03-17 00:00:00+02

Позивач звернувся у суд з позовом про визнання неправомірними дій та зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу, як дитині війни, відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Постановою Миронівського районного суду Київської області від 17.10.2011 року зазначений адміністративний позов задоволено: визнано протиправними дії відповідача, зобов'язано здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 29.09.2010 року з урахуванням раніше виплачених сум. Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду - скасуванню з таких підстав. Судом першої інстанції встановлено, що позивачу підвищення до пенсії як дитині війни мають розраховуватися відповідно до мінімальної пенсії за віком. Проте, з таким висновком суду не можна погодитися у повній мірі. Колегією суддів установлено, що позивач має статус дитини війни. Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Разом з тим, при визначенні розміру підвищення до пенсії як дитині війни відповідач керувався постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». З огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними актами, суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, правомірно керувався положеннями Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а не приписами вищенаведеної постанови уряду. Однак, колегія суддів не може погодитись з висновками суду щодо зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу державної соціальної допомоги як дитині війни у розмірі визначеному ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» починаючи з 23.07.2011 року, з огляду на те, що 14.06.2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України N 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік». Пунктом 7 частини I зазначеного Закону Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Із аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України. Під час вирішення питання, яка з однопредметних законодавчих норм рівної ієрархії, що не визнані неконституційними в установленому порядку, перевагу слід надавати тій з них, що прийнята пізніше. У розглядуваному випадку пізніше прийняті норми Закону України від 14 червня 2011 року N 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік». З огляду на те, що на реалізацію наведеного положення Закону України «Про внесення змін до «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 прийнята постанова № 745, якою встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань") підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, проводиться у розмірі 49,8 гривні, судова колегія констатує правомірність дій відповідача щодо виплати зазначеної соціальної допомоги у вказаному розмірі з 23.07.2011 року - дати набрання наведеною постановою уряду законної сили. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення. Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Результат розгляду: partial