Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

До суду надійшла адміністративна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Метал-Оіл ЛТД", в якій позивач просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.05.2011р. №0000812301, №0000751701, №0000802301, винесені ДПІ в Овідіопольському районі Одеської області ДПА України. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що висновки ДПІ в Овідіопольському районі, викладені в акті перевірки, є безпідставними та не підтвердженні жодними письмовими доказами, сформульованими внаслідок не дослідження податковим ревізором-інспектором податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності ТОВ фірма "Метал-Оіл ЛТД", первинних документів, які використовуються позивачем в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, та були надані органу державної податкової служби під час проведення перевірки, у зв'язку з чим, податкові повідомлення-рішення за результатами перевірки є незаконними та підлягають скасуванню. Позивач у судове засідання 20.02.2014р. не з'явився, директор ТОВ Фірма "Метал-Оіл ЛТД" 19.02.2014р. подав суду клопотання з проханням розглянути справу за відсутності представників позивача, в якому також зазначив, що просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання 20.02.2014р. не з'явився, заперечення на позов не надав, представник ДПІ в Овідіопольському районі 20.02.2014р. подав суду клопотання з проханням розглянути справу в письмову провадженні та відмовити у задоволенні позову ТОВ Фірма "Метал-Оіл ЛТД" у повному обсязі. Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, у зв'язку із чим у судовому засіданні 20.02.2014р. справу призначено до розгляду в письмовому провадженні на 21.02.2014р. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що на підставі направлень від 29.03.2011 за №190, від 12.04.2011 року №212 фахівцями Державної податкової інспекції у Овідіопольському районі згідно п.75.1 ст.77.1 Податкового Кодексу України та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, проведена планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Метал-Оіл ЛТД" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2009 року по 31.12.2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 року по 31.12.2010 року відповідно до затвердженого плану перевірки. За результатами вказаної перевірки позивача ДПІ в Овідіопольському районі складений акт від 27.04.2011 року № 786/23-3/30251189 «Про результати планової виїзної перевірки Фірма ТОВ Фірма "Метал-Оіл ЛТД" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2009 року по 31.12.2010 року , валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 року по 31.12.2010 рік». В висновках акту зазначено, що перевіркою встановлено порушення позивачем 1) п.5.1, п.п.5.3.2 п.5.3, п.5.9 ст.5. п п. 11.2.1 п.11.2 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в редакції Закону України від 22.05.97р. №283/97- ВР ( зі змінами та доповненнями), Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємства, затвердженого наказом ДПА України від 29.03.93р. №143, зареєстрованого в Мін'юсті України 08.04.03р. за № 271/7592. п.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999р в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 25675грн., у тому числі: за 4 квартал 2009 року у сумі 10980 грн., за 1 квартал 2010 року у сумі 9430 грн., за 2 квартал 2010 року у сумі 5265 грн. 2)п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про додаток на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 24430грн., в тому числі за квітень 2010 року в сумі 24430грн. 3) пп.8.1.1 п.8.1 ст. 8 Закон України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 рок не утримано податок з доходів фізичних осіб в сумі 880, 5 грн. На підставі акту перевірки від 27.04.2011 року №786/23-3/30251189 ДПІ у Овідіопольському районі Одеської області ДПА прийняті податкові повідомлення-рішення: - від 12.05.2011 року №0000812301, яким за порушення п.п 7.4.5. п.7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» збільшено суму грошового зобов'язання ТОВ Фірма "Метал-Оіл ЛТД" за платежем податок на додану вартість на 30 538,00 грн, з яких за основним платежем 24 430.00 грн та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 6 108,00 грн. - від 12.05.2011року №0000751701, яким за порушення пп.8.1.1 п.8.1 ст. 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», п.127.1 ст. 127 ПК України збільшено сум грошового зобов'язання ТОВ фірма "Метал-Оіл ЛТД" за платежем податок на доходи фізичних осіб на 1 100,62 грн., з яких 880,50 грн. за основним платежем, 220,12 грн. штрафні фінансові) санкції. - від 12.05.2011 року №0000802301, яким за порушення п. 5.1, п.п. 5.3.2 п.5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на 32 094, 00 грн., з яких 25 675, 00 за основним платежем та 6 419,00 грн. штрафні(фінансові) санкції. Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду, вказуючи на їх протиправність та необґрунтованість. Суд погоджується з правовою позицією щодо неправомірності податкового повідомлення рішення від 12.05.2011 року №0000802301 в частині нарахування грошових зобов'язань з податку на прибуток у сумі 5265, 25 грн. за основним платежем та 1283, 80 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та щодо неправомірності податкового повідомлення рішення від 12.05.2001 року №0000751701 з огляду на наступне. Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Згідно пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. Як вбачається з акту перевірки, та залучених до матеріалів справи податкових декларацій, за період з 01.10.09р. по 31.12.10р. TOB Фірма "Метал-Оіл ЛТД" задекларовано валові витрати (витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування) у сумі - 12698978грн. Перевіркою повноти визначення валових витрат (витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування) за період з 01.10.09р. по 31.12.10р. органом ДПС встановлено, що підприємством завищено валові витрати на загальну суму 102699грн., у тому числі по періодах: 4 квартал 2009 року у сумі 43918грн.; 1 квартал 2010 року у сумі 37720грн.; 2 квартал 2010 року у сумі 21061грн. Перевіркою відображених у рядку 04.1 Декларацій „витрати на придбання товарів (робіт, послуг), крім визначених у 04.11" показників за період з 01.10.2009 року по 31.12.2010 року у загальній сумі 11805220 гри. встановлено, що ТОВ Фірма "Метал-Оіл ЛТД" здійснювало операції з придбання автотоварів. Проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.10.2009 року по 31.12.2010 року в сумі 11805220 грн. на підставі документів: накладних на придбання товарів (робіт, послуг), податкових накладних , актів виконаних робіт, реєстрів отриманих податкових накладних, оборотно-сальдових відомостей по рахунку 631 'Розрахунки з вітчизняними постачальниками ", по рахунку 92 "Адміністративні витрати" встановлено завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників у рядку 04. 1 Декларацій „витрати на придбання товарів (робіт, послуг), крім визначених у 04.11" у сумі 102699грн., в тому числі. за 4 квартал 2009 року у сумі 43918 гри.; за 1 квартал 2010 року у сумі 37720 гри.; за 2 квартал 2010 року у сумі 21061 гри. Так, перевіркою встановлено, що позивачем до складу валових витрат відносені витрати, пов'язані з ремонтом та поліпшенням основних фондів, які підлягають амортизації згідно із статтею 8 Закону України від 22.05.97р. №283/97-ВР, а саме: згідно Акта виконаних робіт №007751 від 18.05.2010 року ТОВ «Інжпроект» (виконано роботи з ремонту автомобіля Toyota Ніасе на суму 15524грн. (без ПДВ). Позивачем вказані витрати віднесені до складу валових витрат у 2 кварталі 2010 року. В бухгалтерському обліку зазначені витрати відображено проводкою Дт 92 ''Адміністративні витрати" Кт 685 „Розрахунки з іншими кредиторами". Згідно з п.5.1 та п.5.2 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Відповідно до п.5.1, п.п.5.2.10 п.5.2 ЗУ «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. До складу валових витрат включаються суми витрат, пов'язаних з поліпшенням основних фондів у межах, встановлених підпунктом 8.7.1 цього Закону, та суми перевищення балансової вартості основних фондів та нематеріальних активів над вартістю їх продажу, визначені у порядку, встановленому статтею 8 цього Закону. Згідно з ч.ч.1,2 п.п.8.7.1 цього Закону платники податку мають право протягом звітного періоду віднести до валових витрат будь-які витрати, пов'язані з поліпшенням основних фондів, що підлягають амортизації, у тому числі витрати на поліпшення орендованих основних фондів, у сумі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду. Витрати, що перевищують зазначену суму, розподіляються пропорційно сумі фактично понесених платником податку витрат на поліпшення основних фондів груп 2, 3, 4 чи окремих об'єктів основних фондів групи 1 та збільшують балансову вартість основних фондів відповідних груп чи окремих об'єктів основних фондів групи 1 станом на початок розрахункового кварталу. Згідно з Положенням про технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів затверджених наказом Мінтрансу від 30.03.1998 №102, ремонт - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності виробів та відновлення ресурсів виробів чи їх складових частин. Поточний ремонт (ПР) - ремонт, який виконується для забезпечення або відновлення роботоздатності виробу і полягає в заміні і (або) відновленні окремих частин Згідно з п. 32 Наказу Міністерства фінансів України від 30.09.2003 року № 561 «Про затвердження Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів» витрати, що здійснюються для підтримання об'єкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання (технічний огляд, технічне обслуговування, ремонт, тощо), включаються до складу витрат звітного періоду. Оплата за виконані роботи ТОВ Фірма "Метал-Оіл ЛТД" здійснювалася на підставі рахунка-фактури № -000000342-С від 17.05.2010 року. Запчастини для ремонту автомобіля були придбані на підставі видаткових накладних № -000014711 від 17.05.2010 року, № -000014704 від 17.05.2010 року, № -000014699 від 17.05.2010 року, № -000014708 від 17.05.2010 року, № 000014700 від 17.05.2010 року. Вказаний автомобіль знаходився на балансі підприємства та використовувався у господарській діяльності, а отже, витрати на ремонт автомобіля Тоуоіа Ніасе є валовими витратами виробництва та обігу, вказані витрати були підтверджені первинними документами на момент перевірки. Отже висновок відповідача в акті перевірки про завищення валових витрат у 2 кварталі 2010 року, пов'язаних з ремонтом автомобіля, на суму 15 524,00 грн. (без ПДВ) є неправомірним, тому суд погоджується з доводами позивача в цій частині. Проведеною перевіркою встановлено завищення задекларованих ТОВ Фірма "Метал-Оіл ЛТД" показників у рядку 04.2 Декларацій „убуток балансової вартості запасів" на суму 5537грн. Так, згідно акту перевірки, позивачем відображено у рядку 04.2 Декларацій „убуток балансової вартості запасів" показники за період з 01.10.2009 року по 31.12.2010 року на загальну суму 565152 гри. При визначенні приросту/убутку запасів ТОВ Фірма "Метал-Оіл ЛТД" застосовувався метод "ФТФО" оцінки запасів, які обліковуються на бухгалтерських рахунках: 281 'Товари на складі, 22"Малоцінні та швидкозношувальні предмети" . Позивачем не скориговано у графі 4 «запаси використані не у господарській діяльності» по рядку A3 таблиці 1 «розрахунок приросту (убутку) балансової вартості запасів» додатка К1/1 до декларації за 1-ше півріччя 2010 року на суму фактичної собівартості забракованої продукції внаслідок непередбаченого браку (товару неприродного для реалізації) на суму 5537грн. згідно акту списання від 05.05.10 №000-000004. У бухгалтерському обліку вказана операція відображена Дт рах.90 «собівартість реалізованої продукції» Кт рах 28 «готова продукція» у травні 2010року. Згідно із п.5.9 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі - запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно). Вартість запасів оплачених, але не отриманих (не оприбуткованих) платником податку - покупцем, до приросту запасів не включається. Вартість запасів оплачених, але не відвантажених (не знятих з обліку) платником податку - продавцем, до убутку запасів не включається. У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду перевищує їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових доходів платника податку у такому звітному періоді. У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду є меншою за їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових витрат платника податку у такому звітному періоді. Якщо платник податку приймає рішення про уцінку (дооцінку) запасів згідно з правилами бухгалтерського обліку, то така уцінка (дооцінка) з метою податкового обліку не змінює балансову вартість запасів та валові доходи або валові витрати такого платника податку, пов'язані з придбанням таких запасів. З метою податкового обліку платник податку за своїм вибором здійснює оцінку вибуття запасів за одним з таких методів бухгалтерського обліку, визначених у відповідному стандарті: ідентифікованої вартості відповідної одиниці запасів; середньозваженої вартості однорідних запасів; вартості перших за часом надходження запасів (ФІФО); нормативних затрат; ціни продажу запасів (виключно для запасів, що реалізуються через роздрібну торгівлю). Для всіх одиниць податкового обліку запасів, що мають однакове призначення та однакові умови використання, застосовується тільки один із наведених методів. У разі обрання платником податку методу оцінки вартості вибуття запасів зміна такого методу протягом податкового року для цілей податкового обліку не дозволяється. Податковий облік приросту (убутку) балансової вартості запасів, які використовуються з метою виробництва електроенергії за переліком, визначеним Кабінетом Міністрів України, здійснюється за наслідками звітного (податкового) року, а решта запасів підлягає коригуванню в загальному порядку. Вказана норма щодо ведення податкового обліку приросту (убутку) балансової вартості товарів кореспондується із розділом "Оцінка вибуття запасів" Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 року №246 (надалі Стандарт 9), яке визначає методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у фінансовій звітності, та норми якого застосовуються підприємствами, організаціями та іншими юридичними особами незалежно від форм власності (крім бюджетних установ). Згідно із пунктами 16-19 Стандарту 9 при відпуску запасів у виробництво, з виробництва, продаж та іншому вибутті оцінка їх здійснюється за одним з таких методів: ідентифікованої собівартості відповідної одиниці запасів; середньозваженої собівартості; собівартості перших за часом надходження запасів (ФІФО); нормативних затрат; ціни продажу. Для всіх одиниць бухгалтерського обліку запасів, що мають однакове призначення та однакові умови використання, застосовується тільки один із наведених методів. Відповідно до п. 6 Стандарту 9 для цілей бухгалтерського обліку запаси включають, зокрема малоцінні та швидкозношувані предмети, що використовуються протягом не більше одного року або нормального операційного циклу, якщо він більше одного року. Відповідно до п. 3.1 Наказу ДПА України від 29.03.2003 року № 143 (дійсний на час виникнення спірних правовідносин) «Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємства та Порядку її складання», при заповненні рядка декларації під кодом 04.2. слід керуватися положенням п. 5.9 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств від 22.05.97р.. відповідно до якого, у разі заповнення цього рядка складається таблиця / додатка К1/1. Показник із знаком "+" рядка А графи 6 зазначеної таблиці переноситься у рядок 04,2 декларації без знака Позивачем при веденні податкового обліку приросту (убутку) балансової вартості товарів на підставі п. 5.9 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.97р. правомірно на підставі акту списання від 05.05.10 № 000-000004 відображено вартість списаного товару в таблиці 1 додатка К1/1 до декларації, після чого показник із знаком "+" рядка А графи 6 зазначеної таблиці був перенесений у рядок 04.2 декларації без знака. А отже, висновки відповідача про завищення задекларованого ТОВ Фірма "Метал-Оіл ЛТД" показника у рядку 04.2 Декларації „убуток балансової вартості запасів" на суму 5 537.00 гри. є неправомірним. Відтак, податкове повідомлення-рішення від 12.05.2011 року №0000802301 в частині нарахування грошових зобов'язань з податку на прибуток у сумі 5265, 25 грн. за основним платежем та 1283, 80 грн. за штрафними фінансовими санкціями є незаконним та підлягає скасуванню. Перевіркою встановлено невідповідність даних бухгалтерського обліку з урахуванням правил ведення податкового обліку даним Декларації з податку на прибуток підприємства, в результаті чого витрати завищено всього у сумі 81638грн., в тому числі: за 4 кв. 2009 року- 43918грн., за 1 кв. 2010 року - 37720грн. Суд погоджується з вказаними висновками податкового органу з огляду на наступне. Так, згідно вимог ст.2 Закону України від 16.07.1999р. №996-Х1У «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» всі юридичні особи зобов'язані вести бухгалтерський облік. Згідно п.2 ст.3 цього Закону, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова звітність ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. У бухгалтерському обліку здійснена операція здійснюється подвійним записом на бухгалтерських рахунках. Перевіряючими складені додатки 2,3 до довідки про загальну інформацію «Реєстр кореспонденції рахунків бухгалтерського обліку та показників валових доходів по ТОВ Фірма «Метал-Оіл ЛТД» за період з 01.10.2009р. по 31.12.2010р. у яких у розрізі кожної кореспонденції бухгалтерських рахунків по кожному місяцю відображені господарські операції. В ході перевірки перевіряючими враховані всі дані бухгалтерського обліку для визначення скоригованого валового доходу та валових витрат, про що свідчать наведені реєстри кореспонденцій бухгалтерських рахунків ( додатки 2 та 3 до довідки про загальну інформацію ) та порівняльна таблиця між даними декларацій з податку на прибуток, які надані до позивачем до податкового органу та даними перевірки, тобто мають місце невідповідність даних бухгалтерського обліку з урахуванням правил ведення податкового обліку даним Декларації з податку на прибуток підприємства, в результаті чого витрати завищено всього у сумі 81638грн., в тому числі: за 4 кв. 2009 року- 43918грн, за 1 кв. 2010 року - 37720грн. Судом досліджені дані Декларації з податку на прибуток підприємства за перевіряємі періоди та реєстри кореспонденцій бухгалтерських рахунків, відхилення складає за 4 кв. 2009 року- 43918грн, за 1 кв. 2010 року - 37720грн., зворотнє позивачем не обґрунтовано та не доведено. Крім того, реєстри кореспонденцій бухгалтерських рахунків підписані директором ТОВ «Метал-Оіл ЛТД» без заперечень, та позивач пояснень в позові з цього приводу не наводить. Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.10.2009 року по 31.12.2010 року відповідачем встановлено його завищення всього у сумі 24430грн., в тому числі за квітень 2010року на 24430грн. Перевіркою достовірності відображених показників у поданих Деклараціях з податку на додану вартість (рядки 10.1 - 16.3) за період з 01.10.2009 року по 31.12.2010 року встановлено, що суб'єкт господарювання здійснював операції з придбання автотоварів. Так, встановлено завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників у рядку 10.1 Декларацій з податку на додану вартість всього у сумі 24429,94 гри., в тому числі: за квітень 2010 року в сумі 24429,94грн. Відповідач в акті перевірки вказує, що позивачем на порушення п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997р. до складу податкового кредиту віднесені суми сплаченого (нарахованого податку) у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) не підтверджені податковими накладними, а саме: до складу податкового кредиту не надано податкову накладну №275 від 06.04.2010р. на загальну суму 146579,62грн. в т.ч. ПДВ на суму 24429,94 гри, виписану ТОВ «Днепр-ойл» внесено у реєстр отриманих податкових накладних. Згідно п. 1.3. ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість», платник податку - особа, яка згідно з цим же Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України. Згідно з п. 1.7 статті 1 Закону України „Про податок на додану вартість" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом. Підпунктом 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 вказаного Закону встановлено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Підпунктом 7.5.1 п.7.5. ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" визначено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: - або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; - або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг). Згідно з пп.7.2.6 п. 7.2. ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість" Податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Відповідно до п.п. 7.4.5 п. 7.4. ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). Таким чином, виходячи із приписів вищевказаної імперативної норми закону, відсутність податкової накладної позбавляє платника податку права на включення до складу податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат. Згідно підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість", відповідно до якого платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: порядковий номер податкової накладної; дату виписування податкової накладної; повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача; ціну поставки без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку. Позивач вказує на неправомірність висновків в акті перевірки, оскільки податкова накладна №275 від 06.04.2010 року під час перевірки податковому органу надавалася, проте таке твердження суд сприймає як непереконливе, оскільки будучи ознайомленим з актом перевірки директор ТОВ Фірма "Метал-Оіл ЛТД" не зробив зауважень при підписанні акта перевірки та не подав заперечень на акт. Суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «Днепр-Ойл» окрім вказаної накладної не надано жодного документу. Суд погоджується з висновками акту перевірки щодо завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників у рядку 10.1 Декларацій з податку на додану вартість всього у сумі 24429,94 гри., в тому числі: за квітень 2010 року в сумі 24429,94грн, оскільки включення позивачем вказаної суми до складу податкового кредиту не підтверджено первинними документами. Отже податкове повідомлення рішення від 12.05.2013 року №0000812301 скасуванню не підлягає. Відповідач акті перевірки від 27.04.2011 року робить висновок про порушення з боку позивача, пп. 8.1.1 п.8.1 ст. 8 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб": при перевірці банківських документів встановлено виплату коштів фізичним особам [PERSON], [PERSON] згідно платіжних доручень №2436 від 11.11.2009 року на суму 2870грн. та № 2506 від 10.02.2010 року на суму 3000 грн. за консультаційні послуги та за обладнання для комп'ютерної техніки, свідоцтво про державну реєстрацію як фізичної особи-підприємця не надано, податок з доходів фізичних осіб не утримано. Донараховано податку з доходів фізичних осіб в сумі 880,50 грн. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована як ФОП 06.02.2006 року виконавчим комітетом Одеської міської ради, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії [NUMBER]. Між ТОВ Фірма "Метал-Оіл ЛТД" га СПД [PERSON] був укладений усний договір про надання інформаційно-консультаційних послуг. На виконання умов договору ТОВ Фірма "Метал-Оіл ЛТД" на підставі рахунку-фактури № 1/0/12 від 10.11.2009 року сплачено за договором 2 870,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку від 11.11.2009 року. Інформаційно-консультаційні послуги були надані ТОВу Фірма "Метал-Оіл ЛТД", що підтверджується актом №1/12 від 05.12.2009 року прийому передачі інформаційних послуг, за якими сторони визнали, що взаємних претензій щодо якості та строків надання послуг по даному акту немає Між ФОП [PERSON] та Фірма ТОВ "Метал-Оіл ЛТД" було укладено договір купівлі-продажу обладнання для комп'ютерної техніки. На виконання умов договору позивачем на підставі рахунку б/н від 09.02.2010 року сплачено за договором 3 000,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку від 10.02.2010 року. Відповідно до п. 1.15 ст. 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» N889-IV від 22.05.2003р. податковий агент - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону. Платниками податку з доходів фізичних осіб є фізичні особи - резиденти, зокрема працівники, які отримують як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи, та нерезиденти, які отримують доходи з джерелом їх походження з території України (ст.2 Закону № 889-IV). Обов'язки нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету відповідно до пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 цього Закону покладено на податкового агента, який нараховує (виплачує) оподатковуваних дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах ст. 7 Закону №889-IV. Податковий агент - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок з доходів фізичних осіб до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність до податкових органів відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм Закону № 889-IV. Статтею 8 Закону України врегульований порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету. Податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону. Податок підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки не мають права приймати платіжні документи на виплату доходу, які не передбачають сплати (перерахування) цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику податку особою, що його нараховує, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для місячного податкового періоду. Якщо згідно з нормами цього Закону окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню при їх нарахуванні чи виплаті, то платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку. Якщо оподатковуваний дохід виплачується у негрошовій формі чи готівкою з каси резидента, то податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, наступного за днем такої виплати. Оподаткування доходів, нарахованих платнику податку особою, яка не є податковим агентом Платник податку, що отримує доходи, нараховані особою, яка не є податковим агентом, зобов'язаний включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку. Особою, яка не є податковим агентом, вважається нерезидент або фізична особа, яка не має статусу суб'єкта підприємницької діяльності, або не є особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність. При здійсненні господарських операцій ТОВ Фірма "Метал-Оіл ЛТД" з ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] позивач не виступав податковим агентом із нараховування, утримання та сплати податку з доходів фізичних осіб до бюджету від імені та за рахунок платників податку, у зв'язку з чим він не зобов'язаний вести податкового обліку та подання податкової звітності податковим органам відповідно до закону. В акті перевірки невмотивовано зазначено, що в цих операціях вказані особи діяли як фізичні, а не суб'єкти підприємницької діяльності. Усі первинні документи по цим операціям (рахунки, банківські виписки, тощо) свідчать, що дохід від операцій з позивачем [PERSON] та [PERSON] одержували саме як суб'єкти підприємницької діяльності. Отже висновки в акті перевірки щодо порушення позивачем пп. 8.1.1 п.8.1 ст. 8 Закону України про податок з доходів фізичних осіб» не відповідають Закону, а податкове повідомлення рішення від 12.05.2011 року №30000751701 підлягає скасуванню. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. При таких обставинах, оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню частково, а саме податкове повідомлення-рішення №0000802301 від 12.05.2011р. в частині нарахування грошових зобов'язань з податку на прибуток у сумі 5265, 25 грн. за основним платежем, 1283,80 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, а також податкове повідомлення-рішення від 12.05.2011р. №0000751701. В іншій частині позовних вимог (скасування податкового повідомлення-рішення №0000812301 та скасування податкового повідомлення-рішення №0000802301 в частині донарахування податку на прибуток у сумі 20409,50грн. за основним платежем, 5135грн. штрафних (фінансових) санкцій) у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Виходячи з викладеного, позовні вимоги ТОВ Фірма "Метал-Оіл ЛТД" задовольняються частково із відшкодуванням з Державного бюджету України 86грн. судового збору пропорційно розміру задоволених вимог на підставі ст.94 КАС України.

Результат розгляду: partial