Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

Державний професійно - технічний навчальний заклад «Сокальський професійний ліцей» звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції у Львівській області Червоноградської об'єднаної Державної фінансової інспекції, в якому просить суд визнати протиправними дії Червоноградської об'єднаної Державної фінансової інспекції та скасувати вимогу від 09.10.2013 року № 23-15/1500 «Про усунення порушень». В обґрунтування позовних зазначає, що у зв'язку з проведенням фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу на підставі листа Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 26.08.2011 року № 1/9-648 «Щодо організації навчально-виробничого процесу у професійно-технічних навчальних закладах у 2011/2012 навчальному році» в ліцеї згідно наказу директора від 03.05.2012 року № 54(а) - Ос внесено зміни до графіку навчального процесу, а саме, збільшено тижневе навантаження до 36 годин, зменшено тривалість зимових канікул, зменшено кількість годин, що відводилася на ДПА для учнів ІІ курсу; розроблений план роботи педагогічного колективу на червень 2012 року. В результаті, навчальний план 2011/2012 року було виконано в повному обсязі за 9 місяців, замість належних 10 місяців. Тому по ліцею був виданий наказ № 83 (б)-Ос від 05.06.2012 року «Про оплату фактично проведених годин згідно тарифікації». У червні 2012 року викладачі займалися організаційною та методичною роботою, обладнанням кабінетів згідно з затвердженими планами роботи на цей місяць, тобто виконували додаткову роботу. Відповідно до п. 71,77,79,88 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти України 27.05.1993 року № 102, видано наказ по ліцею №83 а-Ос від 05.06.2012 року «Про оплату праці викладачам у червні місяці». Відтак, вважає, що заробітна плата викладачам була виплачена правильно. Крім цього позивач не погоджується висновками відповідача щодо недоотримання доходів за виконані учнями ліцею роботи під час виробничої практики. Згідно Постанови КМУ від 07.06.1999 року № 992 вказано, що 50% заробітної плати учнів які проходять виробничу практику може бути направлено на рахунок навчального закладу, а відтак така сплата не є обов'язковою. Представники позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримали повністю з підстав зазначених у позові. У судове засідання 13.02.2014 року не з'явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до ст. 38 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується наявною в матеріалах справи телефонограмою (а.с.166). 13.02.2014 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити явку представника, проте судом прийнято рішення про розгляд справи без представника позивача, оскільки згідно наявних у матеріалах справи довіреностей таких є декілька, пояснення усіх заслухані судом та станом на 13.02.2014 року суд закінчив з'ясування обставин у справі та перевірку їх доказами. Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечили повністю з підстав, що викладені у письмовому запереченні(а.с.81-86), вважають позовні вимоги безпідставними, оскільки позивачем вчинені порушення у фінансовій сфері викладені в акті перевірки, а п. 79 Інструкції взагалі не належить застосовувати у даній ситуації, оскільки зменшення річного навантаження не відбулося. Просили суд відмовити у задоволенні позову повністю. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Червоноградською об'єднаною державною фінансовою інспекцією відповідно до плану роботи на ІІ квартал 2013 року проведено ревізію фінансово - господарської діяльності Державного професійно - технічного навчального закладу «Сокальський професійний ліцей» за період з 01.07.2011 року по 07.07.2013 року, за результатами якої складено акт № 23-38/9 від 04.09.2013 року (а.с.15). Ревізією правильності нарахування заробітної плати педагогічним працівникам встановлено окремі порушення, які призвели, зокрема, до переплати заробітної плати, внаслідок чого ліцею завдано матеріальної шкоди. Не погоджуючись з окремими висновками зазначеними в акті, 13.09.2013 року позивачем подано заперечення № 601/а до акта ревізії № 23-38/9 від 04.09.2013 року. 04.10.2013 року комісією у складі начальника та працівників Червоноградської об'єднаної держфінінспекції, а також в присутності директора ліцею [PERSON] та заступника директора ліцею з навчально-виробничої роботи [PERSON] було розглянуто заперечення позивача до акта ревізії та нарочно надано висновок до заперечення до акта ревізії листом від 04.10.2013 року № 23-15/1455 (а.с.50), яким у задоволенні заперечення відмовлено. Листом 09.10.2013 року №23-15/1500 Червоноградською об'єднаною держфінінспекцією на адресу позивача було скеровані вимоги «Про усунення недоліків за наслідками ревізії» № 23-38/9, відповідно до якої позивача зобов'язано стягнути зайво сплачені кошти з осіб, які їх отримали безпідставно, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи, в іншому випадку відшкодувати за рахунок винної особи, яка допустила зайві грошові виплати та надано строк до 30 календарних днів для усунення виявлених порушень (а.с.7-14). Не погоджуючись з вказаною вимогою відповідача, позивач звернувся до суду. Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів згідно з ч. 2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 26.01.1993 р. № 2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-ХІІ), здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю). Статтею 2 Закону № 2939-ХІІ визначено головні завдання органу державного фінансового контролю, якими є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи. На виконання покладених завдань орган державного фінансового контролю наділений відповідними правами та обов'язками, що передбачені ст.ст. 10-12 Закону № 2939-ХІІ. Процедура проведення інспектування органами ДФІ в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання визначається Порядком проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006 року. Стосовно вимоги ДФІ у Львівській області викладеної у листі від 09.10.2013 року №23-15/1500 про усунення недоліків за наслідками ревізії шляхом стягнення зайво сплачених коштів з працівників ліцею, які їх отримали безпідставно, в порядку та розмірах встановлених ст. 127 та ст. 136 КЗпП України, а у разі пропуску встановленого строку, відшкодування порушення за рахунок винних осіб, які допустили зайві грошові виплати, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10.02.1998 р. № 103/98-ВР робочий час викладачів професійно-технічних навчальних закладів визначається згідно з обсягом навчального навантаження та позаурочної навчально-методичної, організаційної та виховної роботи серед учнів та слухачів. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 25 січня 1993 року № 44 «Про оплату праці працівників бюджетних установ і організацій на основі Єдиної тарифної сітки» та наказу Міністерства освіти України від 25.02.1993 р. № 45 «Про розміри ставок заробітної плати і посадових окладів працівників освіти України» Міністерством освіти України наказом № 102 від 15.04.1993 року затверджено Інструкцію Про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.05.1993 року за № 56 (далі - Інструкція № 102). Згідно з положенням абз. 6 п. 63 Інструкції № 102 навчальне навантаження викладачам професійно-технічних освітніх закладів визначається один раз на рік до початку навчального року. Середня місячна заробітна плата викладачам вищих навчальних закладів I-II рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладів визначається шляхом множення годинної ставки викладача на встановлений йому обсяг річного навантаження і ділення цього добутку на 10 навчальних місяців. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячної ставки заробітної плати на середньомісячну норму навчального навантаження (72 години). Встановлена середньомісячна заробітна плата виплачується викладачу за роботу протягом навчального року, включаючи час роботи в період канікул, що не збігається з відпусткою (п. 78 Інструкції № 102). У п. 81 Інструкції № 102 зазначено, що якщо протягом навчального року навчальне навантаження викладача зменшується з незалежних від нього причин (зміни в навчальних планах, злиття груп тощо), до кінця навчального року йому виплачується середня місячна заробітна плата, встановлена на початку цього навчального року, за умови довантаження іншою організаційно-педагогічною роботою. Згідно з п. 79 Інструкції № 102 у випадках, коли викладачі відповідно до діючого законодавства або з незалежних від них причин звільняються від навчальних занять (відпустка, відрядження, тимчасова непрацездатність, відволікання учнів на сільгоспроботи, зимові канікули тощо), встановлений їм обсяг річного навантаження зменшується на 1/10 частину за кожний повний місяць відсутності на роботі або відсутності занять із зазначених причин (за неповний місяць - виходячи з відповідної кількості робочих днів). Встановлена викладачам на початку навчального року середня місячна заробітна плата в зазначених випадках зменшуватись не повинна. Години викладацької роботи, виконані викладачем протягом навчального року зверх зменшеного річного навантаження, оплачуються додатково за годинними ставками після виконання зменшеного навчального навантаження. Зменшення навчального навантаження не проводиться за час відрядження викладача для проведення навчальних занять в іншій місцевості (наприклад, у філіалі навчального закладу), а також за час чергової відпустки, якщо навчальний процес триває протягом всього календарного року і відпустка в зв'язку з цим може надаватись не тільки в період літніх канікул. За правилами передбаченими п. 81 Інструкції № 102 якщо протягом навчального року навчальне навантаження викладача зменшується з незалежних від нього причин (зміни в навчальних планах, злиття груп тощо), до кінця навчального року йому виплачується середня місячна заробітна плата, встановлена на початку цього навчального року, за умови довантаження іншою організаційно-педагогічною роботою. Судом встановлено, що Кабінет Міністрів України прийняв розпорядження № 686-р від 13.07.2011 року «Деякі питання завершення 2011/2012 навчального року у зв'язку з проведенням в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 з футболу» (а.с.57). На виконання цього розпорядження Міністерство освіти і науки молоді та спорту України направило Міністру освіти і науки, молоді та спорту Автономної Республіки Крим, начальникам управлінь освіти і науки обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, керівникам професійно-технічних навчальних закладів лист № 1/9-648 від 26.08.2011 року «Щодо організації навчально-виробничого процесу у професійно-технічних навчальних закладах у 2011/2012 навчальному році» (а.с.55). У листі зазначено, що з метою зменшення навантаження на інфраструктуру та розвантаження транспортної мережі міст керівникам професійно-технічних навчальних закладів необхідно організувати закінчення 2011/2012 навчального року до 25 травня, забезпечивши належне виконання навчальних планів і програм. Для цього необхідно внести відповідні зміни до графіку навчального процесу, здійснюючи диференційований підхід до кожної навчальної групи в залежності від курсу навчання, професії та інших факторів. Також, у листі міститься перелік відповідних рекомендацій (а.с.55). З матеріалів справи судом встановлено, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України № 686-р від 13.07.2011 року та листа Міністерства освіти і науки молоді та спорту України № 1/9-648 від 26.08.2011 року директором Державного професійно - технічного навчального закладу «Сокальський професійний ліцей» видано наказ № 54(а) - Ос (а.с.58) щодо внесення змін до графіку навчального процесу а саме: збільшити тижневе навантаження до 36 годин; зменшити тривалість зимових канікул; зменшити кількість годин, що відводяться на ДПА; скоригувати час проходження виробничої практики та виробничого навчання; переглянути програми виробничого навчання. Також, цим наказом передбачено розробку плану роботи педагогічного колективу на червень 2012 року та доведення його до відома працівників (а.с.60-64). Судом встановлено з акту ревізії та не заперечується сторонами, що тарифікаційні списки викладачів та інших педагогічних працівників училища з 01.09.2011 року (на 2011/2012 навчальний рік) затверджено з розрахунку середньої місячної заробітної плати викладачам, визначеної відповідно до п. 78 Інструкції (шляхом множення годинної ставки викладача на встановлений йому обсяг річного навантаження і ділення цього добутку на 10 навчальних місяців). Таким чином, обсяг годин, який припадав на червень 2012 року було включено при розподілі річного навантаження, середньомісячна заробітна плата викладачам визначена з врахуванням навчального навантаження, що припадало на червень 2012 року. Однак, 05.06.2012 року директором Державного професійно - технічного навчального закладу «Сокальський професійний ліцей» видано наказ № 83 (б)-Ос про додаткову оплату годин викладацької роботи виконаних викладачами за вичитані години протягом вересня - травня місяців 2011-2012 року (а.с.64-65). Таким чином, нарахування заробітної плати викладачам ліцею за червень 2012 року проведено як виходячи із середньої зарплати за тарифікацією, так і додатково за години педагогічної роботи, зменшені на 1/10 річного навантаження, які належало вичитати в червні при умові не внесення змін до графіку навчального процесу та які були вже вичитані протягом вересня 2011 - травня 2012 року. Вказане підтверджується розрахунком зарплати виплаченої за період літніх канікул по Державному професійно - технічному навчальному закладі «Сокальський професійний ліцей»(а.с.66). Представники позивача в судовому засіданні пояснили, що при нарахуванні виплат працівникам ліцею керувалися п. 79 Інструкції № 102, оскільки викладачі з незалежних від них причин були звільнені від навчальних занять у червні 2012 року, однак виконували інші види робіт, погоджених на засіданнях методичних комісій та затвердженими заступником директора з НВР [PERSON] та заступником директора з НВР [PERSON], що підтверджується планом роботи колективу на травень-червень 2012 року (а.с.68-69). Суд зважає на такі покликання позивача, однак зазначає, що викладачі ліцею не могли бути звільнені від навчальних занять у червні 2012 року як за власним бажанням, так і з незалежних від них причин, оскільки у цьому місяці навчальні заняття не проводилися, а в попередні місяці навчального року - проводилися з більшою інтенсивністю. Саме тому, навчальний план ліцею, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 686-р від 13.07.2011 року, листа Міністерства освіти і науки молоді та спорту України № 1/9-648 від 26.08.2011 року та виданого на їх підставі наказу директора Державного професійно - технічного навчального закладу «Сокальський професійний ліцей» № 54 (а)-Ос від, виконано до 25.05.2012 року. Виконання навчального плану достроково стало можливим в результаті вжиття заходів передбачених зазначеним вище наказом а саме: збільшення тижневого навантаження до 36 годин; зменшення тривалості зимових канікул; зменшення кількості годин, що відводяться на ДПА; коригування часу проходження виробничої практики та виробничого навчання; перегляду програми виробничого навчання (а.с.60). Суд звертає увагу, що у листі Міністерства освіти і науки молоді та спорту України № 1/9-648 від 26.08.2011 року не йдеться про зверх зменшене річне навантаження чи про зміни в оплаті праці педагогічних працівників професійно-технічних навчальних закладів, а лише про необхідність внесення змін до графіку навчального процесу /а.с.29/. Тому, на переконання суду, позиція Міністерства, висловлена у листі № 1-7/1615 від 10.06.2013 року щодо того, що у навчальних закладах відбулася лише оптимізація навчального процесу, а умови оплати праці мали залишитися незмінними на всі 10 навчальних місяців, а вчителям та викладачам мала виплачуватися встановлена їм тарифікацією на початку навчального року середньомісячна заробітна плата без зменшення обсягу річного навантаження та додаткової оплати годин виконаних зверх зменшеного річного навантаження, є послідовною. Суд погоджується з позицією відповідача щодо необґрунтованості покликань позивача на п. 79 Інструкції № 102, яка є єдиним нормативним документом, який визначає умови оплати праці працівників освіти, була здійснена переплата заробітної плати 24-м педагогічним працівникам ліцею за період літніх канікул (червень 2012 року) на загальну суму 51 491,57 грн. Щодо заперечення позивачем вимог відповідача про відображення в обліку дебіторської заборгованості по розрахунку з установами та організаціями, за виконані учнями ліцею роботи під час виробничої практики та проведення претензійно-правової роботи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що ревізією повноти надходження доходів ліцею за проходження учнями виробничої практики вказано на недоотримання доходів у січені-червні 2013 року на загальну суму 31 654,84 грн. Вказане виникло внаслідок нарахування 84 підприємствами та організаціями заробітної плати учням за години роботи відповідно до табелів обліку робочого часу, виходячи з розмірів середньоденної заробітної плати нижче мінімальної заробітної плати (середньоденної) в порушення ст. 3 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року №108/95, ст. 95 Кодексу законів про працю в Україні та п.17 Порядку надання робочих місць для проходження учнями, слухачами професійно-технічних закладів виробничого навчання та виробничої практики, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.1999 року №992. В акті ревізії зазначено, що професійно-технічний навчальний заклад та підприємство, що надає робочі місця або навчально-виробничі ділянки, не пізніше двох тижнів до початку виробничого навчання та виробничої практики зобов'язані укласти на основі типового договору, що дається, договір про надання робочих місць або навчально-виробничих ділянок для проходження учнями, слухачами виробничого навчання та виробничої практики. За всі роботи, виконані учнями та слухачами за період виробничого навчання та виробничої практики відповідно до виробничих завдань, підприємство нараховує їм заробітну плату згідно з установленими системами оплати праці за нормами, розцінками, ставками (окладами) з урахуванням коефіцієнтів, доплат і надбавок. Нараховані учням, слухачам кошти переказуються для виплати на рахунок професійно-технічного навчального закладу або виплачуються їм безпосередньо підприємством не пізніше 5 днів після виплати заробітної плати працівникам підприємства (п.17 Порядку № 992). П'ятдесят відсотків заробітної плати, нарахованої за час виробничого навчання і виробничої практики учням професійно-технічних навчальних закладів, які отримують стипендію і харчування, може бути направлено на рахунок навчального закладу для здійснення його статутної діяльності, зміцнення навчально-матеріальної бази, на соціальний захист учнів, проведення культурно-масової і фізкультурно-спортивної роботи. Питання щодо направлення 50% заробітної плати учнів на рахунок професійно-технічного навчального закладу для використання у зазначених цілях вирішуються ним разом з підприємством, де учні проходять виробниче навчання та виробничу практику, в кожному конкретному випадку з урахуванням наявності підстав та доцільності і обумовлюються в договорі про надання робочих місць як додаткові зобов'язання підприємства (п.18 Порядку № 992). Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом. А саме, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Згідно наявних в матеріалах справи копій типових договорів (а.с. 119-120) у п. 1.6 вказано, забезпечити облік виконання учнем, робіт та оплату їх праці відповідно до законодавства (перерахувати ліцею 50% із заробітної плати учня згідно Постанови КМУ від 07.06.1999 року №992). Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами, (ст. 97 Кодексу закону про працю). Відповідно до ст.3 Закону України про оплату праці від 24.03.1995 №108/95 та ст. 95 Кодексу закону про працю, мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитись оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Щодо правомірності визначення суми недоотриманих доходів ліцеєм, слід вказати, що згідно акту перевірки розрахунок проведено з врахуванням вимог договорів ліцею, укладених з підприємствами та установами, годин зазначених у програмі виробничої практики, фактичних годин роботи зазначених у табелях обліку робочого часу підприємств та організацій та інших наявних документів за січень-червень 2013 року, а також з врахуванням законодавчо встановлених розмірів мінімальної заробітної плати. Виходячи з наведеного, судом встановлено, що вимоги відповідача в частині відображення в обліку дебіторської заборгованості по розрахунках з установами та організаціями за виконані учнями ліцею роботи під час виробничої практики, проведення претензійно-позовної роботи з установами та організаціями щодо відшкодування коштів шляхом повернення коштів в сумі 31 654,84 грн. є підставними та такими, що відповідають Закону. Окрім того, позивач в позовній заяві просить суд визнати протиправними дії відповідача та скасувати вимогу від 09.10.2013 №23-15/1500 «Про усунення порушень». Однак, судом встановлено, що відповідачем у листі про усунення недоліків від 09.10.2013 року №23-15/1500 окрім усунення порушень, на які надано позивачем заперечення, виставлено вимогу щодо усунення інших порушень та недоліків, викладених у акті ревізії. Вказані порушення позивачем не оспорюються, отже, позовна вимога скасувати вимогу в цілому є безпідставною. Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено обов'язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряє чи прийняте (вчинене) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги позивача є недостатньо обґрунтованими, а рішення суб'єкта владних повноважень відповідає критеріям визначеним ч. 2 ст. 3 КАС України, а отже, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю. Відповідно до ст. 94 КАС України відшкодування судових витрат позивачеві, якому відмовлено у позові не передбачено.

Результат розгляду: denied