Рішення адміністративного суду від 2014-03-04 00:00:00+02

02 липня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON], в якому просив стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області 8582,72 грн. - суму заборгованості по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с. 2). Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2013 року у задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 8 582,72 грн. відмовлено (а.с. 28-30). Позивач з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Просив скасувати постанову суду першої інстанції, та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 35-36). В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що згідно ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» особи, які обрали спрощену систему оподаткування, з серпня 2011 року звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують пенсію або соціальну допомогу. Відповідач у справі не є пенсіонером за віком та не є інвалідом, отже не підпадає під дію ч.4 ст. 4 вищевказаного Закону. В судове засідання представник апелянта не прибув, належним чином повідомлений про розгляд справи. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Відповідач додатково суду пояснив, що відповідно до вимог ст. 12 п.18 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту» він звільняється від сплати єдиного внеску. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне. Фізична особа-підприємець [PERSON] є платником єдиного податку зареєстрована в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. УПФУ в м. Лисичанську Луганської області на адресу відповідача направив вимогу про сплату боргу № Ф-2424 від 16 квітня 2013 року на суму 8582,72 грн., яку відповідач отримав особисто 22 квітня 2013 року (а. с. 6). Вказана сума заборгованості зі сплати єдиного внеску на підставі вимоги УПФУ, відповідачам добровільно не сплачена, на підставі чого Управління Пенсійного Фонду України в м. Лисичанську Луганської області звернулося до суду з вказаним адміністративним позовом. Отже предметом розгляду даної адміністративної справи є стягнення з відповідача суми заборгованості зі сплати єдиного внеску на підставі вимоги УПФУ від 16 квітня 2013 року № 2424 - 8582,72 грн. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції в постанові від 01 серпня 2013 року зробив висновок про те, що оскільки фізична особа-підприємець [PERSON] є учасником бойових дій, тому вимога УПФУ про сплату боргу Ф-2424 від 16.04.2013 року на суму 8582,72 грн. є незаконною, а отже заявлені вимоги про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування є безпідставними та задоволенню не підлягають. З вказаним висновком суду першої інстанції судова колегія не погоджується, оскільки предметом даної справи було саме стягнення несплаченої відповідачем суми боргу на підставі вимоги УПФУ яка не була оскаржена відповідачем в судовому або позасудовому порядку та не була скасована на час розгляду справи. Крім того, постановою Луганського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року у справі 812/8088/13-а відмовлено в задоволенні адміністративного позову [PERSON] до Управління Пенсійного Фонду України в м. Лисичанську Луганської області про скасування вимоги про сплату недоїмки від 16.04.2013 року № Ф-2424 (а.с. 75-76). Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року постанову Луганського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року у справі 812/8088/13-а залишено без змін. Відмовляючи в задоволенні позовним вимог про скасування спірної вимоги, суди попередніх інстанцій зробили висновок про те, що [PERSON] не перебуває на обліку в УПФУ м. Лисичанська Луганської області як пенсіонером за віком або як інвалід та чинним законодавством не передбачено підстав для звільнення учасника бойових дій від сплати єдиного внеску, а тому оскаржувана вимога сформована відповідачем у відповідності до вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Крім того, судова колегія зазначає наступне. Відповідач, як платник єдиного внеску, зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, про що зазначено у п.1 ч.2 ст.6 значеного Закону. Частиною 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених цим Законом. Частиною другою ст. 12 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує збір та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску; здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску. Пунктом 7 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що пенсійний фонд та його територіальні органи мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску. Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення є порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. Отже у суду апеляційної інстанції наявні обставини для скасування судового рішення та ухвалення нового. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину.

Результат розгляду: granted