Рішення адміністративного суду від 2014-03-05 00:00:00+02

Публічне акціонерне товариство «Криворіжжитлобуд» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, який у подальшому змінила та просить: - скасувати податкове повідомлення-рішення № 0002452201 від 02.09.2013 року, видане Криворізькою центральною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Криворіжжитлобуд» грошових коштів у сумі 186090,92 грн., з них -124060,61 грн. за основним платежем (податок на додану вартість), 62030,31 грн. - штрафні фінансові санкції, яке видано на підставі акту перевірки № 344/22-01/01239246 від 12.08.2013 року. Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на ст. ст. 204, 215, 228 Цивільного кодексу України, порушенням відповідачем вимог чинного законодавства при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. При цьому позивач зазначає, що при складанні акту, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, відповідачем використовувались лише висновок акту перевірки та не бралися до уваги первинні документи. Договір субпідряду укладений між позивачем та ПП «Укрстройреконструкція», не визнано судом недійсним і його недійсність прямо не встановлена законом. Реальні правові наслідки за переліченим відповідачем в Акті правочину були досягнуті сторонами шляхом вчинення ними дій з виконання умов договору та здійснення розрахунків за ними. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали, просили суд задовольнити його з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечує, посилаючись на те, що наявність у позивача належно оформлених документів, необхідних відповідно до закону для віднесення певних сум до валових витрат, не є безумовною підставою для включення до валових витрат, якщо відомості, які містяться в таких документах не відповідають дійсності. Крім того, з отриманого акту перевірки ПП «Укрстройреконструкція» з його постачальниками, вбачається, що підприємство не мало достатньо трудових ресурсів для здійснення таких операцій купівлі-продажу, яку задекларувало та враховуючи різноманітність поставлених товарів, у підприємства відсутні основні засоби, складські приміщення, транспорт, обладнання. Також, податковий орган має право в акті перевірки припустити, що певні правочини можуть бути визнані судом недійсними, або зробити висновок про їх нікчемність, у зв'язку із порушенням правочином публічного порядку. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] (директор ПП «Укрстройреконструкція») показав, що роботи на виконання договору субпідряду № 50-с від 22.04.2013 року на виконання будівельно-монтажних робіт по об'єкту: самопливний каналізаційний колектор по вул. Модрівській, ІІ черга були виконані у повному обсязі робітниками субпідрядниками та залученими до виконання робіт сторонніми організаціями. Розглянувши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02.09.2013 року відповідачем було винесено податкове повідомлення рішення № 0002452201, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 186090,92 грн. (124060,61 грн. - основний платіж, 62030,31 грн. - штрафні (фінансові) санкції). Вказане податкове повідомлення-рішення було винесено на підставі Акту від 12.08.2013 року № 344/22-01/1239246 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Публічного акціонерного товариства «Криворіжжитлобуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства України під час здійснення взаємовідносин з ПП «Укрстройреконструкція» за період з 01.04.2013 року по 31.05.2013 року. У зазначеному Акті перевірки вказано, що при проведені перевірки використано акт ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська № 346/226/32299086 від 25.07.2013 року, яким встановлено відсутність об'єктів оподаткування по операціях з придбання товарів (послуг) у ТОВ «Об'єднана інжинірингова компанія» за травень 2013 року - ПП Укрстройреконструкція» - ПАТ «Криворіжжитлобуд» за період: квітень, травень 2013 року в розумінні ст. 185 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ (далі по тексту Закон - № 2755-VІ). Операції з придбання послуг та матеріалів ПП «Украстройреконструкція» у ТОВ «Об'єднана інжинірингова компанія» та подальшої реалізації на ПАТ «Криворіжжитлобуд» порушують ст. 234 Цивільного кодексу України в частині недодержання в момент вчинення правочини вимог, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними та суперечать моральним засадам суспільства, правочин, який спрямований винятково на зменшення бази оподаткування, та не маючий під собою розумної, економічно-обґрунтованої, необхідної і достатньої ділової (господарської) мети, а отже встановлено нереальність здійснення господарських операцій ПП «Украстройреконструкція» з ТОВ «Об'єднана інжинірингова компанія» та підприємством покупцем, отриманих від нього матеріалів та послуг - ПАТ «Криворіжжитлобуд». Враховуючи те, що у ПП «Украстройреконструкція» відсутні необхідні умови для здійснення господарських операцій, відсутні: ліцензія на здійснення будівельної діяльності, основні фонди, виробничі активи, трудові ресурси, то операції ПП «Украстройреконструкція» не є господарською діяльності підприємства в розумінні п.п. 14.136 ст. 14 Закону № 2755-VІ. Таким чином, на порушення ч. 1, 5 ст. 203, ст.. 228, ст.. 234, ст.. 664 Цивільного кодексу України, п. 198.6, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.п. 193 ст. 193 Закону № 2755-VІ відповідачем завищено податковий кредит з податку на додану вартість в квітні 2013 року на суму 50000,00 грн., в травні 2013 року на суму 74060,61 грн., в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму - 124060,61 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Судом встановлено, що 22.04.2013 року між ПАТ «Криворіжжитлобуд» (Генпідрядник) та ПП «Украстройреконструкція» (Субпідрядник) було укладено договір субпідряду № 50-С, у відповідності з яким Субпідрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання будівельно-монтажних робіт будівництва на «Самопливний каналізаційний колектор по вул. Модрівській, ІІ черга». Виконання вказаних робіт підтверджується наявними в матеріалах справи податковими накладними: № 1 від 24.05.2013 р. на суму 200000,00 в т.ч. ПДВ -33333,33 грн.; № 1 від 26.04.2013 р. на суму 300000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 50000,00 грн.; № 2 від 31.05.2013 р. на суму 244363,64 грн., в т.ч. ПДВ - 40727,27 грн., рахунками-фактурами, актом приймання виконаних будівельних робіт, розрахунком загальновиробничих витрат до акту, локальним кошторисам та розрахунками до локального кошторису, ліцензією виданою ДАБІ ПП «Украстройреконструкція» серія АВ № 458063 від 27.01.2009 року, строк дії якої з 20.01.2009 року по 20.01.2014 року. За змістом ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби. У відповідності зі ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, за наявності таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту. У відповідності з Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України від 22.12.2010 року № 984, результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка. Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. Як вбачається з матеріалів справи, Акт від 12.08.2013 року № 344/22-01/01239246 вказаним вимогам законодавства не відповідає, тобто не містить систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового законодавства із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. Так у вказаному акті єдиною підставою для висновку про нікчемність угод, укладених позивачем з контрагентом, та донарахуванню податкових зобов'язань з податку на додану вартість з'явилась наявність акту, складеного іншим податковим органом, в якому зазначено про порушення ст. 234 Цивільного кодексу України в частині недодержання в момент вчинення правочину вимог, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ним та суперечать моральним засадам суспільства. При цьому суд зазначає, що відповідачем при зазначенні у акті перевірки таких доводів, як відсутність виробничих активів, основних фондів та незначна кількість трудових ресурсів не враховано нічим не обмежену можливість цих підприємств укладати угоди найму, оренди та залучати до господарської діяльності активи, трудові ресурси інших суб'єктів господарювання; не враховано відсутність норми закону, яка б давала підстави для відповідальності позивача, як платника податків, за можливо вчинені контрагентами правопорушення. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Разом з тим, ст. 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Чинним законодавством України не передбачено обов'язку платника податків, а також не надано йому права перевіряти достовірність даних, які вказуються контрагентами в їх первинних документах, а також контролювати показники податкової звітності по податках та обов'язкових платежах. Це саме стосується і перевірки платником податків намірів контрагентів щодо сплати ними державі податків. Суд зазначає, що одним з основних завдань органів державної податкової служби є здійснення контролю дотримання податкового законодавства і надання роз'яснень законодавства з питань оподаткування платникам податків. Жодним законом не передбачено право органу державної податкової служби самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини. Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює принцип презумпції правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він невизнаний судом недійсним. Згідно з ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Отже, підставою вважати правочин нікчемним являється його недійсність, встановлена законом, а не актами, які б факти в цьому акті не були відображені. Відповідно до статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У складі цивільного правопорушення, передбаченого ст. 228 ЦК України міститься обов'язкова ознака - специфічна мета - порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Наявність мети, включеної до складу правопорушення підлягає обов'язковому доведенню. Мета юридичної особи має бути доведена через мету відповідного керівника - фізичної особи, яка на момент укладання угоди виконувала представницькі функції за статутом (положенням) або за довіреністю. При цьому, наявність мети зазначеної в диспозиції ст. 228 ЦК України у фізичної особи тягне кримінальну відповідальність за відповідними статтями Кримінального кодексу України за скоєний злочин, замах на злочин або готування до злочину. Такі обставини можуть бути доведені лише обвинувальним вироком. Відповідачем не надано доказів фактів порушення конституційних прав чи свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконного володіння ним внаслідок укладання та виконання позивачем та його контрагентами спірних правочинів. Відповідачем також не доведено наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагента, як обов'язкової ознаки для визнання правочину нікчемним та застосування адміністративно-господарських санкцій. Отже, належних доказів нікчемності правочинів, укладених між позивачем та ПП «Укрстройрнконструкція», відповідач не надав, а також не надав доказів визнання цього правочину недійсними судом. Таким чином, обставини, наведені відповідачем у акті перевірки, є недостатніми для висновку про наявність підстав для того, щоб вважати, що угода, укладена з вказаним контрагентом позивача, є нікчемною та не спричиняє реального настання правових наслідків, і відповідно для нарахування податкових зобов'язань та штрафних санкцій. Доказів безтоварності господарських операцій позивача з вказаним контрагентом відповідач також не надав і під час судового розгляду справи. Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не довів правомірність винесення ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Результат розгляду: granted