Рішення адміністративного суду від 2014-02-21 00:00:00+02

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 30.01.2014р. надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ретал Дніпро» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального головного управління Міндоходів про: - визнання протиправними дій Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального головного управління Міндоходів по невизнанню уточнюючої податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Ретал Дніпро» з податку на прибуток підприємства за 2012 рік та додатків до неї, направленої 15 жовтня 2013 року засобами електронного зв'язку до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального головного управління Міндоходів податковою звітністю; - визнати протиправним і скасувати рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального головного управління Міндоходів від 18.10.2013 року № 11973/10/24.1-11 про невизнання уточнюючої податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Ретал Дніпро» з податку на прибуток підприємства за 2012 рік та додатків до неї податковою звітністю; - зобов'язати Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального головного управління Міндоходів прийняти та зареєструвати уточнюючу податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Ретал Дніпро» з податку на прибуток підприємства за 2012 рік та додатків до неї з дати її подання, тобто 15 жовтня 2013 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що подана позивачем уточнююча декларація з податку на прибуток приватних підприємств за 2012 рік з додатками оформлена у відповідності до чинного законодавства України та підписана посадовими особами позивача. Позивач зазначає, що відсутність у декларації в адресі позивача назви району міста Дніпропетровська не є дефектом заповнення податкової декларації, який впливає на адміністрування податку органом державної податкової служби Ухвалою суду 31.01.2014 року відкрито провадження у справі. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, вказуючи на безпідставність відмови відповідача у прийнятті податкової декларації. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що уточнююча декларація з податку на прибуток приватних підприємств за 2012 рік з додатками заповнена із порушенням вимог п.48.3 ст.48 ПК України, а саме: невірно вказана податкова адреса позивача - замість податкової адреси 49000, м. Дніпропетровськ, Бабушкінський район, вулиця Героїв Сталінграда, будинок 259 у декларації вказана адреса: 49000, м. Дніпропетровськ, вулиця Героїв Сталінграда, будинок 259. Відповідач зазначив про те, що лист від 18.10.2013 року № 11973/10/24.1-11 є саме відмовою у прийнятті податкової декларації. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачем 15.10.2013 року направлено відповідачу засобами електронного зв'язку Уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток приватних підприємств за 2012 з додатками ІД, АМ, ЦП, ПН, ІВ, що підтверджується копіями квитанцій № 1 та № 2, які знаходиться у матеріалах справи. Відповідач отримав Уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток приватних підприємств за 2012 з додатками ІД, АМ, ЦП, ПН, ІВ саме 15.10.2013 року, що підтверджується копіями квитанцій № 1 та № 2, які знаходиться у матеріалах справи. Відповідачем на адресу позивача направлено лист від 18.10.2013 року № 11973/10/24.1-11 «Про податкову звітність» за підписом Заступника начальника Б.В, Сидорова. У вищевказаному листі зазначено, що подана позивачем уточнююча декларація з податку на прибуток приватних підприємств за 2012 рік з додатками заповнена із порушенням вимог п.48.3 ст.48 ПК України, а саме: у вищевказаній звітності вказані неповні дані щодо місцезнаходження платника податку на прибуток, які не відповідають даним з ЄДРПОУ, У зв'язку з викладеним податкова декларація не вважається податковою звітністю. У відповідності до п.п. 48.3 та 48.4 ст. 48 ПК України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності). У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом;код виду економічної діяльності ( КВЕД) ; код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період. Податкова декларація повинна бути підписана: керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до органу державної податкової служби. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником; фізичною особою - платником податків або його законним представником; Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку (п.48.5 ст. 48 ПК України). Податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією (п.48.7 ст. 48 ПК України). Згідно п.46.1 ст. 46 ПК України додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною. Судом встановлено, що уточнююча декларація з податку на прибуток приватних підприємств за 2012 рік з додатками, екземпляр який здано відповідачу, містить всі необхідні реквізити передбачені п.48.3 ст. 48 ПК України. Судом встановлено, що податкова адреса зазначена у податковій декларації відповідає адресі позивача, яка вказана у ЄДРПОУ, а саме: 49000, м. Дніпропетровськ, вулиця Героїв Сталінграда, будинок 259. Суд зазначає, що не зазначення позивачем у податковій адресі району міста Дніпропетровськ не є дефектом заповнення податкової декларації, який впливає на адміністрування податку органом державної податкової служби. Згідно п.49.10 ст. 49 ПК України відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених статтею 49 ПК України передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється. Згідно п.49.11 ПК України у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови. Як зазначено у листі Вищого адміністративного суду України від 15.06.2012 року № 1503/12/13-12 «Щодо відмови у прийнятті податкових декларацій» Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України. У такому разі на підставі пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України орган державної податкової служби зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови. Суд зазначає, що лист відповідача від 18.10.2013 року № 11973/10/24.1-11 «Про податкову звітність» не містить фрази про відмову у прийнятті податкової декларації платника податків, а у ньому зазначається, що податкова звітність складена з порушенням норм Податкового кодексу України, а тому не визнається податковою звітністю. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не прийняв саме повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації, а надіслав позивачу лист про невизнання його декларації податковою звітністю, чим порушив пункт 49.11 статті 49 Податкового кодексу України. Чинним законодавством України податковий орган не наділений повноваженнями щодо невизнання податкової декларації документом податкової звітності, тобто надання їй статусу "не визнана як податкова декларація", оскільки у відповідності до статей 48 та 49 Податкового кодексу України податковий орган має право або прийняти податкову декларацію, або відмовити у її прийнятті. Таким чином, відповідач під час складання листа від 18.10.2013 року № 11973/10/24.1-11 «Про податкову звітність» діяв не у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, і тим самим порушив пункт1 частини 3 статті 2 КАС України, якою передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень повинні бути прийняті (вчинені), зокрема, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Щодо заявлених позивачем позовних вимог, то суд зазначає наступне. У інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 15.06.2012 року № 1503/12/13-12 «Щодо відмови у прийнятті податкових декларацій» вказано про те, що вимоги про зобов'язання податкового органу прийняти податкову декларацію, визнання протиправними рішення, дії, бездіяльності податкового органу, визнання поданої декларації податковою звітністю, визнання податкової декларації поданою варто розглядати як вимогу про визнання протиправною відмови у прийнятті податкової декларації, поданої платником податків на певну дату. У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 15.06.2012 року № 1503/12/13-12 «Щодо відмови у прийнятті податкових декларацій» задоволення судом позовних вимог щодо визнання протиправною відмови прийняти податкову декларацію означає, що відповідне рішення не створило жодних правових наслідків, а податкова декларація є поданою вчасно на підставі пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України . Тому в такому разі обов'язок платника податків щодо своєчасного подання податкової декларації є виконаним належним чином, а його порушені права цілком відновленими. Резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність відмови податкового органу у прийнятті податкової декларації має містити висновок про визнання протиправною відмову податкового органу прийняти податкову декларацію, а податкової декларації такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби (із зазначенням дати). Таким чином, суд розглядає позовні вимоги: - визнати протиправними дій Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального головного управління Міндоходів по невизнанню уточнюючої податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Ретал Дніпро» з податку на прибуток підприємства за 2012 рік та додатків до неї, направленої 15 жовтня 2013 року засобами електронного зв'язку до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального головного управління Міндоходів податковою звітністю; - визнати протиправним і скасувати рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального головного управління Міндоходів від 18.10.2013 року № 11973/10/24.1-11 про невизнання уточнюючої податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Ретал Дніпро» з податку на прибуток підприємства за 2012 рік та додатків до неї податковою звітністю, як вимогу про визнання протиправним не визнання податкової декларації, поданої платником податків на певну дату. Окрім того, позовна вимога : зобов'язати Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального головного управління Міндоходів прийняти та зареєструвати уточнюючу податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Ретал Дніпро» з податку на прибуток підприємства за 2012 рік та додатків до неї з дати її подання, тобто 15 жовтня 2013 року, не підлягає задоволенню оскільки згідно з пунктом 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби. Згідно ч.2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі заявлених позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Враховуючи викладене, а також те, що позивачем не коректно сформовано позовні вимоги у позовній заяві, то суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, та визнати протиправним не визнання Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального головного управління Міндоходів Уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток приватних підприємств за 2012 з додатками ІД, АМ, ЦП, ПН, ІВ Товариства з обмеженою відповідальністю «Ретал Дніпро» податковою звітністю, яке оформлено листом від 18.10.2013 року № 11973/10/24.1-11 «Про податкову звітність», та визнати Уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток приватних підприємств за 2012 з додатками ІД, АМ, ЦП, ПН, ІВ Товариства з обмеженою відповідальністю «Ретал Дніпро» такою, що подана у день її фактичного отримання Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального головного управління Міндоходів 15 жовтня 2013 року. Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Результат розгляду: partial