Рішення адміністративного суду від 2014-01-08 00:00:00+02

У грудні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом, зазначивши, що вона є матір’ю [PERSON], [INFO]. У зв*язку з чим перебуває на обліку у відповідача та отримує грошову допомогу як застрахована особа у розмірі 130.00грн. виплату якої здійснює відповідач. У грудні 2013 року вона звернулась із заявою до відповідача про перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. 06.12.2013 року відповіддю за № С110-5.1-6.2 було відмовлено у задоволені заяви. Просила позов задовольнити, визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку рад здійснити нарахування [PERSON] допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, за період з 01.01.2013 по 30.11.2013 з урахуванням фактичних виплат, та з 01.12.2013 року по 20.04.2015 року та стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] нараховану Управлінням праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з урахуванням фактичних виплачених сум, стягнути на її користь державне мито у розмірі 68 грн. 82 коп.. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з"явилась, надавши до суду письмові заперечення проти позову про те, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку як особа, що застрахована у системі загальнообов*язкового державного соціального страхування. По 30.09.2012 року допомога позивачу виплачувалась управлінням праці та соціального захисту населення Будьоннівської районної у м. Донецьку ради на [PERSON], [INFO]. У зв*язку з наданням листка непрацездатності у зв*язку з вагітністю та пологами до управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради [PERSON] було здійснено донарахування допомоги на [PERSON] Дар*ю Олександрівну, [INFO], з 09.07.2012 року по 30.09.2012 року. З 01.10.2012 року по 21.01.2013 року допомога позивачу призначена на двох дітей [PERSON] та [PERSON] Дар*ю Олександрівну, з 22.01.2013 року по 20.04.2015 року на одну дитину [PERSON] Дар*ю Олександрівну. Призначення та виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регламентовано наступними законодавчими актами: Законом України «Про державну допомогу сім*ям з дітьми» та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім*ям з дітьми, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27.12.2001року, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають часткову задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 20 квітня 2012 року народилась [PERSON], матір’ю у свідоцтві про народження якої записана позивачка [PERSON] (а.с. 15). Згідно довідки, виданої УПСЗН Пролетарської районної у м. Донецьку ради [PERSON] знаходиться на обліку та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( застрахована) в розмірі 130,00 грн. (а.с. 11). У грудні 2013 року позивачка звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради стосовно перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. На вищевказану заяву відповідач надав відповідь від 06.12.2013 року №С110-5.1-6.2, в якій повідомив, що з 01.04.2013 року по теперішній час допомога по догляду за дитиною виплачується у розмірі 130,00 грн., призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку проводиться в розмірах, встановлених чинним законодавством (а.с. 10). Відповідно до ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28.12.2007 № 107-VІ “Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України” (далі - Закон № 107-VІ) - правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом України від 21.11.1992 № 2811-ХІІ "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України від 18.01.2001 № 2240-ІІІ (далі - Закон № 2240-III) "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статей 15 Закону № 2811-ХІІ встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, а відповідно до статті 43 Закону № 2240-ІІІ допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III. Зокрема, змінами до статті 13 Закону № 2811-ХІІ його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III було виключено статті 40-44. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 (далі - рішення № 10-рп/2008) визнано неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й пункту 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-III. Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року. Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-III, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону № 2811-ХІІ. Оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо виплати допомоги на дитину з 01.04.2013 року особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, то за таких обставин суд приходить до висновку, що на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону (яким є Закон № 2811-ХII), відповідно до статті 15 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. В той же час, відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановлено цим Кодекском або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, очислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, встановлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї документів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного Таким чином, оскільки частина позовних вимог знаходиться за межами строку на звернення до суду, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про визнання дій відповідача неправомірними та зобов’язання відповідача провести перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку підлягають задоволенн. за період з 06.06.2013 року з урахуванням проведених виплат. При цьому у задоволенні позовних вимог за період до 05.06.2013 року необхідно відмовити. На підставі положень ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Позивачка при подачі позовної заяви сплатила судовий збір у розмірі 68,82 грн. (а.с.1). Оскільки відповідач відноситься до органів місцевого самоврядування на підставі положень ст.ст. 11, 34 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, тому з місцевого бюджету Пролетарського району на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 34, 41 грн. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial