Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

В січні 2014 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Млинівському районі Рівненської області про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов'язання вчинити певні дії, покликаючись на те, що відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вона має соціальний статус «дитина війни». Також, зазначила, що статтею 6 цього Закону передбачено її право отримувати щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30% від розміру мінімальної пенсії за віком. Однак відповідач, порушуючи зазначене право, вказаних виплат їй не провадить. Просить визнати протиправними дії відповідача, щодо не нарахування та невиплату їй підвищення до пенсії, як «дитині війни» та зобов'язати відповідача здійснити нарахування їй, як «дитині війни», щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% від розміру мінімальної пенсії за віком, починаючи з 20.12.2013 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги зменшив, відмовившись від позовних вимог за період з 20.12.2013 року по 01.01.2014 року. Просить суд зобов'язати відповідача здійснити нарахування позивачу, як «дитині війни», щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% від розміру мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.2014 року. Представник відповідача позов не визнав, в запереченні на позовну заяву вказав, що позивачу виплачується підвищення до пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України №1381 від 28.12.2011 року в розмірі 7 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність. У зв'язку із зростанням прожиткового мінімуму для зазначеної категорії громадян розмір підвищення «дітям війни» становить - 66,43 гривень. Вважає, що перерахунок, обчислення надбавки до пенсії здійснюється відповідно до норм чинного законодавства, якими регулюються дані правовідносини, а саме: що при вирішенні справ за адміністративними позовами громадян, які підпадають під категорію «діти війни», суди повинні застосовувати постанови Кабінету Міністрів України, які на час виникнення спірних правовідносин встановлювали розміри пенсійних виплат зазначеним категоріям громадян. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, чинне законодавство, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO]. Вказане стверджується документом, що посвідчує її особу - (а.с.4). Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року, позивач наділена статусом «дитина війни» (а.с. 5). Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 18.11. 2004 року, дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Цей Закон, згідно з розділом IV (прикінцеві та перехідні положення), набув чинності з 1 січня 2006 року. Правило ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 18 листопада 2004 року є чинним та змін не зазнавало. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу І, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу ІІ, пункту 3 розділу ІІІ Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України " і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу І, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу ІІ Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу ІІ Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» будь-яких змін до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не вносилось. Мінімальна пенсія за віком, відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встанволено: з 1 січня - 949 гривень. Однак, підвищення до пенсії, в розмірі передбаченому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», позивачу не виплачувалось, що стверджується запереченнями управління Пенсійного фонду України в Млинівському районі №240/06 від 24.01.2014 року та №348/06 від 04.02.2014 року (а.с.15-16;39). Враховуючи, що згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд прийшов до висновку, що управління Пенсійного фонду України в Млинівському районі з 1 січня 2014 року зобов'язане було враховувати положення ст. 6 вказаного Закону при нарахуванні пенсії позивачу. Позивачу ж проводиться нарахування соціальної допомоги, як «дитині війни», відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» №1381 від 28.12.2011 року в розмірі 7 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, суд вважає доведеним факт порушення управлінням Пенсійного фонду України в Млинівському районі права [PERSON] на одержання підвищеної пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 18 листопада 2004 року, з 1 січня 2014 року. Тому, порушене право позивача підлягає захисту. Для захисту порушеного права позивача, суд вважає необхідним зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату [PERSON] підвищення до пенсії, як «дитині війни», в розмірі, передбаченому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 18 листопада 2004 року. Стосовно вимоги позивача, щодо зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Млинівському районі нараховувати та виплачувати підвищення до пенсії, як «дитині війни», відповідно до ст.6 закону України «Про соціальний захист дітей війни» в подальшому, то суд відмічає наступне. Зі змісту ч.1 ст. 17 КАС України, вбачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Оскільки, рішення по справі за позовом [PERSON] винесено 6 лютого 2014 року, то його вимоги, які спрямовані на майбутнє, стосуються правовідносин, які ще не виникли, а тому виходять за межі компетенції адміністративного суду і до задоволення в цій частині не підлягають. Враховуючи вище викладене, на підставі ч.2 ст.19 Конституції України, ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 18 листопада 2004 року,

Результат розгляду: partial