Рішення адміністративного суду від 2014-04-08 00:00:00+03

Громадянка [PERSON] звернулася до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Черкасах Черкаської області про визнання неправомірними діянь щодо недоплати розміру пенсійного забезпечення, зобов'язання здійснити перерахунок розміру пенсійного забезпечення посилаючись на те, що в період з 01.07.1980 р. та по сьогодення працює на посаді «медична сестра-анестезист» у закладах МОЗ м. Черкаси, що підтверджується записами трудової книжки. В період з 04.01.1985 р. по 31.12.2000 р. працювала на посаді «медична сестра- анастезист операційно-анестезиологічної групи» пологового будинку №2 м. Черкаси. В період з 01.01.2000 р. по 31.12.2002 р. працювала на посаді «медична сестра- анастезист операційно-анестезиологічного відділення» пологового будинку №2 м. Черкаси. З 11.12.2004 року позивачка перебуває у відповідача на обліку та отримує пенсійне забезпечення за віком. Згідно ст. 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» стаж роботи позивачки в період 1980-2003 років при призначенні пенсії відповідачем було зараховано у подвійному розмірі. З 2012 року відповідач зменшив позивачці розмір її пенсійного забезпечення з 1300,00 грн. приблизно на 250 грн., але позивачка вважала, що це є рахунковою помилкою та чекала доплати. Станом на листопад 2012 року відповідач не здійснив доплати, у зв'язку з чим позивачка звернулася до відповідача за роз'ясненнями. Листом № 683/С-10 від 19.11.2012 р. відповідач роз'яснив, що на підставі проведеного «відпрацювання» пенсійної справи позивачки було встановлено, що її пенсійне забезпечення не відповідає вимогам чинного законодавства та проведено «перегляд пенсійної справи», внаслідок чого період роботи з 04.01.1985 р. по 31.12.2002 р. позивачці було зараховано в одинарному розмірі та станом на 01.10.2012 р. призначено пенсійне забезпечення в розмірі 1 178,00 грн. Зазначила, що про причини фактичної виплати пенсії у розмірі, нижчому за 1 178,00 грн. відповідачем не було її повідомлено. А тому, вважає вищевказані діяння відповідача неправомірними. Просила суд визнати неправомірними діяння відповідача щодо перегляду її пенсійної справи, щодо недоплати їй належного розміру пенсійного забезпечення та зобов»язати відповідача здійснити перерахунок її пенсійного забезпечення з зарахуванням періоду роботи з 04.01.1985р. по 31.12.2002р. в подвійному розмірі. В судове засідання позивачка не з»явилася причини своєї неявки суду не повідомила, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. В судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов. Представник відповідача - Надьон А.Л. в судовому засіданні проти позову перечувала, аргументуючи тим, що період роботи позивачки на посаді медсестри- анестезистки з 04.01.1985 р. по 31.12.2002 р. зараховано до спеціального стажу в подвійному розмірі безпідставно, оскільки відповідно до ст.. 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» лише робота в реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров»я дає раво на подвійне обчислення стажу. Тому, всі дії Пенсійного фонду були проведені відповідно до норм чинного законодавства. Просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В період з 01.07.1980 р. та по теперішній час позивачка працює на посаді «медична сестра-анестезист» у закладах МОЗ м. Черкаси, що підтверджується записами трудової книжки. В період з 04.01.1985 р. по 31.12.2000 р. працювала на посаді «медична сестра- анастезист операційно-анестезиологічної групи» пологового будинку №2 м. Черкаси. В період з 01.01.2000 р. по 31.12.2002 р. працювала на посаді «медична сестра- анастезист операційно-анестезиологічного відділення» пологового будинку №2 м. Черкаси. З 11.12.2004 року позивачка перебуває у відповідача на облікові та отримує пенсійне забезпечення за віком. У відповідності із положеннями ст. 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» період роботи у реанімаційних відділеннях зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Поняття «реанімаційне відділення закладу охорони здоров'я» законом не визначено, а тому суд вважає, що тлумачення такого, має надати вповноважений орган Міністерства охорони здоров'я України. За роз'ясненнями Департаменту охорони здоров'я Черкаської міської ради, викладеними у листі № 2216-2 від 24.04.2013 р., питання стосовно належності конкретного структурного підрозділу закладу МОЗ до реанімаційних вирішується у відповідності до листа МОЗ України за № 10.01.09/2209 від 08.12.2006 р. Згідно листа МОЗ України за № 10.01.09/2209 від 08.12.2006 р. у реанімаційній службі закладів охорони здоров'я існували зокрема такі відділення: «відділення (групи-), анестезіологіі-реанімації». Відповідно до листа Департаменту охорони здоров'я Черкаської міської ради № 967-2 від 19.03.2013 р. період роботи з 04.01.1985 р. по 31.12.2002 р. посада «медична сестра- анастезист» відносилась до оперативно-анестезіологічної групи (04.01.1985 р. - 31.12.1999 р.) та до оперативно-анестезіологічного відділення (01.01.2000 р. - 01.01.2003 р.). Суд дійшов до висновку, що в рамках даного спору не йде мова про належність позивача до атестованої посади, де літеральне визначення такої (посади) є ключовим для функціональної ідентифікації. В даному випадку, ключовим є визначення факту праці у реанімаційному відділенні - виконанні функцій працівника реанімаційного відділення. З положень посадової інструкції сестри медичної - операційної операційно- анестезіологічного відділення пологового будинку № 2, затвердженої головним лікарем, зокрема - з п.п. 1.3, 2.3-2.8 вбачається, що середній медичний персонал виконував комплекс заходів по підготовці та проведенню знеболювання при операціях, спеціальних лікувальних процедурах, виконувалися також заходи по реанімації та інтенсивній терапії пацієнтам з гострими розладами функцій життєво важливих органів до стабілізації їх діяльності. Працівники відділення виконували заходи по знеболюванню при операціях та дігносностичних процедурах, медичної допомоги пацієнтам у після наркозному періоді, тобто виконували роботу в палатах реанімації та інтенсивної терапії. Вищезазначені повноваження відділення в період до 1998 року згідно класифікації освітньої організації охорони здоров'я віднесені до повноцінних реанімаційних, що підтверджується також тим, що оплата праці персоналу та лікарів проводилося у підвищеному розмірі, саме за роботу в реанімації, отже позивачка має право на нарахування пенсії у відповідності до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Тому, враховуючи вищевикладене,

Результат розгляду: granted