Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

Державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Кротюк Тетяною Василівною за результатом розгляду заяви представника ПрАТ «ЛОК «Айвазовське» прийнято рішення від 24.09.2013 №6175323 яким проведено державну реєстрацію права приватної власності на цілісний майновий комплекс, що розташований АР Крим смт Партеніт вулиця Васильченко 1-а за ПрАТ «ЛОК «Айвазовське». Умови та порядок здійснення реєстрації прав на нерухоме майно встановлені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обмежень" від 01.07.2004 р. №IV та Порядком КМ України від 22.06.2011 № 703 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" (надалі по тексту Порядок). Пунктом 2 Порядку передбачено, що Державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус). Орган державної реєстрації прав проводить: державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно за місцем розташування такого майна; державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно незалежно від місця розташування такого майна; облік безхазяйного нерухомого майна. Якщо нерухоме майно розміщене в межах території, на якій діє два і більше органів державної реєстрації прав, державна реєстрація права власності та інших речових прав, облік безхазяйного нерухомого майна проводяться одним з таких органів, обраним заінтересованою особою або уповноваженою нею особою (далі - заявник). У відповідності до ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Підставою для проведення державної реєстрації прав, згідно із ст. 19 Закону № 1952-IV, є 1) договори, укладені у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтво про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державний акт на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішення судів, що набрали законної сили; 6) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: 1) встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; 2) рішень судів, що набрали законної сили; 3) постанови органів досудового слідства, державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; 4) накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; 5) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 6) інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; 7) договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Відповідно до вимог пункту 7 Порядку, для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Заява про державну реєстрацію подається щодо кожного об'єкта нерухомого майна окремо. У разі коли виникнення, перехід або припинення права власності на житловий будинок, будівлю або споруду відбувається одночасно з виникненням, переходом або припиненням у відповідної заінтересованої особи речових прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, подається одна заява про державну реєстрацію щодо таких об'єктів. Згідно п. 10 Порядку, Заявник разом із заявою про державну реєстрацію подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита. У разі коли заінтересована особа відповідно до закону звільнена від сплати державного мита, плати за надання витягу з Державного реєстру прав, документ про сплату державного мита та документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, не подаються. Документи, необхідні для проведення державної реєстрації, що подані з порушенням вимог, установлених законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами, є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію або відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, а не для відмови в прийнятті заяви про державну реєстрацію. Орган державної реєстрації прав, нотаріус не приймає заяву про державну реєстрацію у разі відсутності документа, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документа про сплату державного мита, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту. У відповідності до п. 27 Порядку, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, видані нотаріусом, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до цього Порядку; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією до набрання чинності цим Порядком; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 12) заповіт, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; 13) закон, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; 14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону. Судом встановлено, що ПрАТ «ЛОК «Айвазовське», яке є правонаступником ЗАТ «ЛОК «Айвазовське», за договорами купівлі-продажу: від 29.11.2004 р.. укладеного між ТОВ «Туристична фірма «САМ» та ЗАТ «ЛОК «Айвазовське». відносно майна: огородження (інвентарний №>2.13) і обвідної дороги до пляжу (інвентарний №2.1); від 01.03.2007 р.. укладеного між ТОВ «Туристична фірма «САМ» та ЗАТ «ЛОК «Айвазовське». відносно нежилого приміщення загальною площею 8410,5 кв. м. а саме: спального корпусу №3 (інвентарний №1.8.), клубу (інвентарний №1.12.), човнової станції (інвентарний №1.13.), кафе (інвентарний №1.14.), більярдної (інвентарний №1.16.), прохідної №'2 (інвентарний №'1.18.). павільйону культзаходів та бібліотеки (інвентарний №1.21.). насосно-каналізаційної станції на 2 агрегати (інвентарний №1.31.), плавальною басейну (інвентарний №1.22.), гаражу (інвентарний №1.26.). насосної станції 2-ї перекачки (інвентарний №2.2.). насосної станції і кладовки маслинової рощі (інвентарний №'2.21. і 2.36). морського водозабору із насосною станцією (інвентарний №2.33.), теплопункту (інвентарний №2.37.), літнього кінотеатру (інвентарний №2.43.) і павільйону з ліфтом (інвентарний №-2.48.); від 5.03.2007 р.. укладеного між ТОВ «Українська гірничо-металургійна компанія» та ЗАТ «ЛОК «Айвазовське», відносно нежилого приміщення: літ. Ф спального корпусу №2, літ. Н пральні, літ. І дитячого комбінату, літ. II ізолятору, літ. III складу, літ. IV камері з водомірними вузлами, літ. V туалету, літ. VI бесідки. літ. VII бесідки. літ. VIII бесідки, літ. IX бесідки і літ. X бесідки. З матеріалів справи вбачається, що згідно п.1.1. Договору купівлі-продажу від 29.11.2004 Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю маймо, що складається з: ограждение (инвентарньїй № 2.13); обводной дороги к пляжу (инвентарньїй№ 2.11). розташоване за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Алушта, смт. Партеніт. а Покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити ціну відповідно до умов, що визначені в цьому Договорі. Пунктом 1.3. Договору купівлі-продажу від 29.11.2004 р. визначено, що «право власності на Майно переходить до Покупця з моменту підписання Сторонами Акту приймання - передачі .Майна». Акт приймання-передачі майна підписано сторонами 30.11.2004. Отже, договір купівлі-продажу від 29.11.2004 має визначений предмет, а саме ограждение (инвентарньїй № 2.13); обводная дорога к пляжу (инвентарньїй № 2.11), отже посилання позивача на порушення ст. 180 Господарського кодексу України є необґрунтованим. Також, з матеріалів справи вбачається, що параметри обвідної дороги до пляжу викладені в проекті землеустрою, затвердженого рішенням Партенітської селищної Ради №27-16 від 27.1 1.2007 «Про затвердження проекту землеустрою і укладення договору оренди земельної ділянки для обслуговування обвідної дороги, що веде до ЦВС «Європа» і огородження вздовж території ДП «Айвазовське», на підставі якого ЗАТ «ЛОК «Айвазовське» було надано в оренду строком на 50 років земельну ділянку площею 1.089 га (кадастровий номер 01 10345400:01:004:0010). Суд звертає увагу, що зі змісту вказаного вище акту вбачається, що на земельну ділянку (для обслуговування обвідної дороги, що веде до ЦВС «Європа» і огородження вздовж території ДП «Айвазовське») поширюється дія земельного сервітуту №1 по УКПОПЧЗУ «Проход и проїзд через земельный участок» (пп. «а» ст. 99 Земельного кодексу України). Крім цього, відповідно до Акту встановлення у натурі (на місцевості) меж земельної ділянки ЗАТ «ЛОК «Айвазовське» для обслуговування обвідної дороги, що веде до ЦВС «Європа», і огородження вздовж' територіїДП «Айвазовське», в с. Партеніт, від 27 березня 2004 року, підприємством «Укртранснефтєгазпром» були погоджені межі земельної ділянки. Судом встановлено, що ПрАТ «ЛОК «Айвазовське» було подано для державної реєстрації права власності договори купівлі-продажу від 29.11.2004, від 01.03.2007, від 05.03.2007, витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно ЗАТ «ЛОК «Айвазовське» видані Сімферопольським міжміським бюро реєстрації і технічної інвентаризації від 20.03.2007, які є належними документами, що підтверджують виникнення, перехід права власності на нерухоме майно в розумінні ст. 19 Закону № 1952-IV п. 27 Порядку. У відповідності до п. 16 Порядку, за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації. Відповідно до п. 23 Порядку, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав наведено у ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", такий перелік є вичерпним. Судом не встановлено підстав для відмови у державній реєстрації відповідно до ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Враховуючи, що позивачем для проведення державної реєстрації права приватної власності на цілісний майновий комплекс, що розташований АР Крим смт Партеніт вулиця Васильченко 1-а було надано документи визначені Законом № 1952-IV та Порядком, що свідчить про наявність у державного реєстратора прав на нерухоме майно Укрдержреєстру підстав для державної реєстрації прав відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Вказане свідчить про те, що оскаржуване рішення прийнято на підставі та у спосіб визначений Законом № 1952-IV, а відтак позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення від 24.09.2013 №6175323 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Оскільки при прийняття рішення від 24.09.2013 №6175323 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор Укрдержреєстру діяв відповідно до Порядку, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій щодо прийняття рішення від 24.09.2013 №6175323. Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій Реєстраційної служби Алуштинського міського управління юстиції АР Крим по внесенню запису про його державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 18 Порядку державний реєстратор на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вносить записи до Державного реєстру прав. Під час проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, заявленого вперше, щодо якого у спеціальному розділі Державного реєстру прав містяться записи про речові права, обтяження таких прав, державний реєстратор переносить відповідні записи до розділу Державного реєстру прав, відкритого на такий об'єкт нерухомого майна. Судом встановлено, що запис про державну реєстрацію права приватної власності на цілісний майновий комплекс, що розташований АР Крим смт Партеніт вулиця Васильченко 1-а за ПрАТ «ЛОК «Айвазовське» внесено на підставі рішення від 24.09.2013 №6175323, тобто при внесенні згадуваного запису відповідач діяв відповідно до п. 18 Порядку, а відтак позовні вимоги у вказаній частині не підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про зобов'язання Реєстраційну службу Алуштинського міського управління юстиції АР Крим скасувати запис у Державному реєстрі речових прав про реєстрацію права власності на цілісний майновий комплекс ПрАТ «ЛОК «Айвазовське» суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 26 Закону № 1952-IV записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Судом не встановлено підстав визначених ст. 26 Закону № 1952-IV для скасування запису у Державному реєстрі речових прав про реєстрацію права власності на цілісний майновий комплекс ПрАТ «ЛОК «Айвазовське», а відтак позовні вимоги у вказаній частині не підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Зважаючи на вищенаведене, виходячи з наявних матеріалів справи, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied