Рішення адміністративного суду від 2014-03-04 00:00:00+02

Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернулось до суду із адміністративним позовом , в якому просить суд: визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо невиконання платіжного доручення № 4199 від 22.11.2013 року; зобов`язати відповідача перерахувати кошти згідно платіжного доручення № 4199 від 22.11.2013 року у розмірі 210 921, 85 грн. на користь АТ "УкрСиббанк" (код ЄДРПОУ 09807750, адреса реєстрації: 61050, м. Харків, пр. Московський, 60) на рахунок №29090000000113 в АТ " УкрСиббанк", МФО 351005, код ЄДРПОУ 09807750 та стягнути з відповідача кошти в сумі 2 256грн. 57 коп. на користь ПАТ "УкрСиббанк" (код ЄДРПОУ 09807750, адреса реєстрації: 61050, м. Харків, пр. Московський, 60) на рахунок №29090000000113 в АТ " УкрСиббанк", МФО 351005, код ЄДРПОУ 09807750. В обґрунтування позову позивач зазначив, що на виконанні в Дзержинському Відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження з виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.10.2011року по справі № 2-690/11р., в межах якого проведено прилюдні торги з реалізації майна, яке належало гр. [PERSON] За результатами прилюдних торгів, в межах виконавчого провадження № ВП 37852520, державним виконавцем, на підставі платіжного доручення № 4199 від 22.11.2013 року, направлено грошові кошти в розмірі 210921,85 грн. на користь ПАТ"УкрСиббанк". Проте на момент звернення до суду, платіжне доручення № 4199 від 22.11.2013року Управлінням Державної казначейської служби України у Дзержинському районі м. Харкова Харківській області залишилось без виконання, що, на думку позивача, порушує його законні права та інтереси, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Представник відповідача через канцелярію суду надав письмові заперечення, відповідно до яких проти позову заперечував, зазначивши, що Управління Державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області не має ніяких договірних відносин з ПАТ"УкрСиббанк" та його прав не порушувало, а тому просив у задоволення позову відмовити. Представник третьої особи проти задоволення позовних вимог не заперечував. У судовому засіданні 04.03.2014 року представник позивача підтримав свою правову позицію. Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у зазначене судове засідання не прибув. Представник 3-ї особи, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у зазначене судове засідання не прибув, проте через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено під час розгляду справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, на виконанні в Дзержинському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження № ВП 37852520 з виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.10.2011 року по справі № 2-690/2011. Як вбачається з матеріалів справи, 13.11.2013 року, в межах вищезазначего виконавчого провадження, з прилюдних торгів було реалізовано майно боржника ([PERSON]), а саме квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за ціною 270075,00 грн. (а.с. 61). Матеріалами справи підтверджено, що Дзержинським ВДВС 22.11.2013 року, за результатами прилюдних торгів, відповідачу направлено платіжне доручення № 4199 від 22.11.2013року на суму 210921,18грн., де зазначено призначення платежу "кошти, які надані від реалізації майна [PERSON] на кор. АТ "УкрСиббанк" згідно в/л № 2-690/11 від 10.12.12 Жовтневим районним судом м.Харкова за виконавчим провадженням 37852520/9 без ПДВ". Перевіряючи оскаржувану бездіяльність відповідача, суд дійшов висновку про наступне. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон), ст..45 якого визначено, що грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються державним виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем належні йому рахунки. Відповідно до підпункту 12.1 пункту 12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (надалі - Інструкція № 512), органи ДВС мають відповідні рахунки в органах Державної казначейської служби України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках. Розрахунки з таких рахунків здійснюються тільки в безготівковій формі. Не допускаються видача та переказ стягнутих державними виконавцями сум стягувачам без зарахування на депозитний рахунок органу ДВС (підпункт 12.2 пункту 12). При надходженні коштів на депозитний рахунок органу ДВС особа, відповідальна за ведення книги, повинна не пізніше наступного робочого дня повідомити начальника органу ДВС, від якого боржника чи стягувача надійшли кошти і в якій сумі. Начальник органу ДВС на виписці з рахунку Державної казначейської служби України або банку ставить напис "ознайомлений", підпис та дату ознайомлення. Після цього не пізніше наступного робочого дня особа, відповідальна за ведення книги, повідомляє державного виконавця про надходження депозитних сум. Державний виконавець на виписці Державної казначейської служби України або банку поряд із сумою, що надійшла на рахунок, ставить дату та підпис (підпункт 12.11 пункту 12). У разі відсутності відомостей, яким чином проводити виплату коштів, державний виконавець повідомляє стягувача про наявність належних йому коштів та пропонує йому повідомити шляхи отримання ним коштів (через фінансові установи з обов'язковим зазначенням реквізитів для перерахування коштів або поштовим переказом із зазначенням повної адреси стягувача) (підпункт 12.12 пункту 12). Після цього не пізніше ніж протягом трьох робочих днів від дня ознайомлення з інформацією про надходження коштів державний виконавець у разі достатності суми для покриття всіх вимог стягувача та наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів готує одне розпорядження (додатки 4, 5) (у тому числі за зведеним виконавчим провадженням), яким визначає належність указаних коштів та спосіб перерахування стягувачу, яке затверджується начальником органу ДВС із зазначенням дати та скріплюється печаткою органу ДВС. Указане розпорядження готується в двох примірниках, оригінал видається особі, відповідальній за ведення книги обліку депозитних сум, копія залишається у виконавчому провадженні. У разі якщо розпорядження про перерахування коштів за зведеним виконавчим провадженням має розмір більше одного аркуша, його сторінки прошиваються, пронумеровуються, та на зворотному боці останнього аркуша скріплюється печаткою органу ДВС із зазначенням кількості аркушів (підпункт 12.13 пункту 12). Копії платіжних доручень (реєстри до платіжних доручень) про перерахування коштів стягувачам долучаються до матеріалів виконавчого провадження, яким визначено належність указаних коштів стягувачам (підпункт 12.14 пункту 12). Підготовка розрахункових документів про перерахування коштів здійснюється особою, відповідальною за ведення книги, не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з дня отримання розпорядження державного виконавця (підпункт 12.15 пункту 12). При перерахуванні коштів, які належать стягувачу - юридичній особі, списання коштів з відповідних рахунків органу ДВС здійснюється на підставі платіжних доручень (підпункт 12.18 пункту 12). Платіжне доручення підписується керівником органу ДВС та особою, яка уповноважена на ведення відповідного рахунку органу ДВС (підпункт 12.21 пункту 12). Згідно до вимог п.3.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджених постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 29 березня 2004 року за № 377/8976, банк платника приймає платіжне доручення до виконання протягом 30 календарних днів з дати його виписки. День оформлення платіжного доручення не враховується. Отже, з огляду на приписи зазначеної норми, відповідач зобов'язаний був прийняти платіжне доручення до виконання протягом 30 календарних днів з дати його виписки. Як вбачається з матеріалів справи, платіжне доручення № 4199 від 22.11.2013 року залишилось відповідачем без виконання протягом 30 календарних днів з дня його оформлення, тому станом на теперішній час позивачу, кошти від реалізації майна відповідачем не перераховані. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Управління державної казначейської служби України в Дзержинському районі м.Харкова як орган виконавчої влади повинно діяти у спосіб визначений законом та в межах наданих повноважень відповідно до Указу Президента України № 460/2011 від 13.04.2011 року. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність договірних відносин між ПАТ «УкрСиббанк» та Управлінням Державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області як причину невиконання своїх зобов'язань, у зв`язку з його безпідставністю та необгунтованістю. На момент розгляду справи кошти на рахунок позивача по вказаному платіжному дорученню перераховані не були, що позбавляє стягувача можливості отримати стягнені за виконавчим документом грошові суми та порушує його права та інтереси у розумінні статті 2 КАС України, а отже для відновлення прав позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати Управління державної казначейської служби України Дзержинському району в м. Харкові перерахувати на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" кошти у розмірі 210 921,85 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь ПАТ"УкрСиббанк" грошових коштів в сумі 2 256грн. 57 коп., суд зазначає наступне. Згідно пункту 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Пунктами 32.1, 32.2 статті 32 спеціального Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Отримувач має право на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ. Таким чином, у зв'язку з невиконанням банком зобов'язань щодо перерахування належних грошових коштів згідно із вимогами ст. 1073 ЦК України банк зобов'язаний сплатити проценти за користування зазначеними грошовими коштами (ст. 625 ЦК України). Згідно з ч.ч.1,2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, відповідальність за порушення грошового зобов'язання наступає незалежно від наявності вини. При цьому передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання. А тому, якщо зобов'язання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України. Проте, суд зазначає, що предметом спору по адміністративній справі можуть бути лише існуючі правовідносини, а не ті, які можуть виникнути в майбутньому. Положення ст.625 ЦК України носять імперативний характер і, оскільки, на момент розгляду справи у суду відсутні докази на підтвердження виконання платіжного доручення № 4199 від 22.11.2013 року, у суду також відсутні підстави вважати, що при виконанні спірного платіжного доручення відповідачем не будуть дотримані вимоги ст..625 ЦК України. Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача коштів у розмірі 2 256,57 грн. на момент звернення до суду є передчасною, а отже не підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку , визначеному ст.94 КАС України На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial