Рішення адміністративного суду від 2014-03-26 00:00:00+02

Публічне акціонерне товариство «Дніпропластмас» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, в якому просить скасувати розрахунок відповідача фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій на [PERSON] на 2014 рік Публічному акціонерному товариству «Дніпропластмас». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при складанні спірного розрахунку відповідачем безпідставно та незаконно враховані при обчислені сум, які належить до відшкодування позивачем, стаж роботи працівника за період до 11.03.94. Позивачем також зазначено, що розрахунок складений в січні 2014 року на 2014 рік, тобто на майбутнє, а не за результатами фактично понесених витрат по пенсіонеру. Також, вказує на те, що позивач не є правонаступником ЗАТ «Дніпропластмас» в частині внесків до Пенсійного фонду, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за списком №1та № 2, що підтверджується Статутом позивача. Ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2014 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні. У судове засідання з'явився представник позивача та відповідача. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив суд задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні у зв'язку з його необґрунтованістю. Також, зазначила, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку за наявності пільгового стажу за списком № 1 з 13.06.2005 року. Пенсія була призначена відповідно до порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі Закон № 1058-IV). Відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV. У разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники. Розглянувши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності зі статтею 58 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (надалі Закон № 1058-IV) Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій. Згідно статті 63 Закону № 1058-IV виконавчими органами правління Пенсійного фонду є виконавча дирекція та територіальні органи, якими, зокрема, є головні управління Пенсійного фонду в областях, управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах. Головні управління та управління Пенсійного фонду є юридичними особами. Статтею 64 Закону № 1058-IV встановлено, що виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають, зокрема, право: проводити планові та позапланові перевірки у порядку, передбаченому законом; застосовувати фінансові санкції та нараховувати пеню, передбачені законом;стягувати з платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків; здійснювати інші функції, передбачені законодавством. Статтею 3 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства. Отже, виконавча дирекція Пенсійного фонду України та територіальні органи при реалізації ними прав, передбачених Законом № 1058-IV, є суб'єктами владних повноважень. Статтею 6 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем складений Розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно Закону № 1058-IV України в частині відповідно до пунктів «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 2014 року. Згідно з Розрахунком місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсії [PERSON], з 2014 року складає 805,99 грн. Позивачем не заперечується той факт, що [PERSON] працювала на підприємстві позивача та була зайнята на роботах, що дають їй право на призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до п."а" ст.13 Закону України від 05.11.1991 р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення". Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що із набранням чинності Законом № 1058-IV (з 1 січня 2004 року) витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі пункту «а» ч.1 ст. 13 Закону «Про пенсійне забезпечення» особам, які були зайняті на роботах за списком № 1, покриваються підприємствами та організаціями. Обов'язок підприємств та організацій з відшкодування понесених ПФУ після 1 січня 2004 року витрат на виплату і доставку зазначених пенсій не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу. Даний висновок відповідає позиції Верховного Суду України, висловленій, зокрема в його рішенні від 02.10.2012 року у справі № 21-215а13. Частиною 2 ст. 161 КАС України визначено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу. Приписи наведеної норми процесуального закону прямо кореспондуються з положеннями ст. 244-2 КАС України, відповідно до ч.1 якої рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Враховуючи наведені приписи процесуального закону суд вважає, що викладені в зазначеному судовому рішенні висновки Верховного Суду України мають бути обов'язково взяті до уваги при розв'язанні даного спору по суті. Отже, доводи позивача щодо безпідставності та незаконності врахування відповідачем при обчислені сум, які належать до відшкодування, стажу роботи [PERSON] за період до 11.03.1994 року, є хибними та необґрунтованими. Також суд відзначає, що згідно з пп. 6.4. п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.03 № 21-1 (далі - Інструкція), розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій. Отже, складення та направлення відповідачем спірного розрахунку на адресу позивача до 20-січня поточного року, а не за результатами понесення відповідних витрат, відповідає положенням чинного законодавства. Аналіз наведених правових норм вказує на те, що законодавством покладено обов'язком відшкодовувати територіальним органам Пенсійного фонду України фактичні витрати по доставці та виплаті пенсій, що були призначені особі, зазначеній у спірному Розрахунку. Також суд відзначає, що згідно з п.п. 6.3. п.6 Інструкції у разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники. Лише у разі ліквідації підприємства без правонаступників повідомлення для відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за місцезнаходженням ліквідованого підприємства не направляється Пенсійним фондом. Що стосується доводів позивача про те, що Публічне акціонерне товариство «Дніпропластмас» не є правонаступником Закритого акціонерного товариство «Дніпропластмас», про що зазначено в ст. 1.3 Статуту Публічного акціонерного товариства «Дніпропластмас», затвердженого протоколом № 12 від 07.07.2011 року загальними зборами акціонерів ЗАТ завод «Дніпропластмас», суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 108 Цивільного кодексу України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи. Виходячи з викладеного, суд зазначає, що вибірковий перехід обов'язків попередньої юридичної особи до новоствореної не передбачено законом, отже стверджувати про те, що Публічне акціонерне товариство «Дніпропластмас» не є правонаступником Закритого акціонерного товариство «Дніпропластмас» в частині зобов'язань перед Пенсійним фондом немає законних підстав. За таких обставин позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied