Рішення адміністративного суду від 2014-03-17 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області, в якому просив визнати незаконними дії відповідача щодо зупинення виконання рішення Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2009 року у справі № 2-а-24318/08/0570, що набрало законної сили, зобов'язати відповідача виконувати вказане рішення суду у повному обсязі, допустити негайне виконання рішення. В обґрунтування позову посилається на те, що вказаною вище постановою Донецького апеляційного адміністративного суду йому було призначено основну і додаткову пенсію згідно з ст. 50, ст. 54 п. 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вказане рішення виконувалось відповідачем до 1 листопада 2011 року. На даний час він отримує пенсію у неналежних розмірах, чим порушуються його права. Європейський суд з прав людини прийняв рішення по справі «Цибулько та інші проти України» з приводу не виконання Україною судових рішень в відношенні інвалідів ЧАЕС, яким встановлено порушення Урядом України параграфу 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод в відношенні не виконання рішень національних судів, які вступили в законну силу, статті 13 у відношенні відсутності в Україні засобів правового захисту для відшкодування збитків, завданих відмовою уряду виконувати судові рішення, які набрали законну силу, а також статті 1 Протоколу № 1 в зв'язку з тривалим не виконанням цих судових рішень, що в значній мірі спрощує вирішення цієї справи по суті. З цих підстав просив задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 2 грудня 2008 року та ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2009 року по справі № 2-а-24318/08/0570 зобов'язано УПФУ в м. Авдіївка зобов'язано встановити [PERSON] основну пенсію по інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі, не нижчому за 6 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність; додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з 1 жовтня 2008 року. На виконання рішень суду УПФУ в м. Авдіївка проведено перерахунок пенсії позивачу з 1 жовтня 2008 року, рішення виконані у повному обсязі. З 1 жовтня 2008 року по 1 листопада 2011 року виплата пенсії проводилась у розмірах, встановлених рішеннями суду. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету. Ст. 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України. Законами України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», «Про Державний бюджет України на 2012 рік» та «Про Державний бюджет України на 2013 рік», встановлено, що у 2011 - 2013 роках положення статей 39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 - 2013 роки. Таким чином, з прийняттям зазначених законів Верховна Рада України визначила Кабінет Міністрів України держаним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто, надала право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України, що узгоджено з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2,3 статті 116 Конституції України. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вивчивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 2 грудня 2008 року, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2009 року, отже, є такою, що набрала законної сили, визначено право [PERSON] на отримання державної пенсії в розмірі не меншому ніж 6 мінімальних пенсій за віком, і додаткової пенсії за шкоду здоров'ю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, з 01 жовтня 2008 року. На виконання зазначеної постанови УПФУ в м. Авдіївка проведено відповідний перерахунок та виплата за період з 1 жовтня 2008 року по 1 листопада 2011 року відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідач протягом зазначеного періоду згідно з вказаною постановою суду перераховував його пенсію, призначену на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак, у зв'язку з набранням з 19 червня 2011 року чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року № 3491-VI та прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 6 липня 2011 року № 745, проведено перерахунок пенсії, внаслідок чого розмір пенсії зменшився. Порядок виконання судового рішення регулюється ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України), відповідно до якої у разі необхідності спосіб, строк і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Таким чином, закон надає право на примусове виконання рішення суду особі, на користь якої ухвалено рішення, в межах виконавчого провадження. Відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, встановлено ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження». Підставою для звернення позивача до суду з даним позовом фактично є невиконання відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, позивач, звертаючись до суду, порушив питання, що стосується здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, порядок розгляду якого визначений ст. 267 КАС України. За приписами ч. 9 ст. 267 КАС України особа - позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення права позивача, підтверджених такою постановою суду. Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду. У разі відповідності заяви вимогам, визначеним ст. 267 КАС України, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. В іншому випадку вона ухвалою суду повертається заявнику. КАС України передбачає загальні та спеціальні способи судового контролю. Загальні способи контролю мають усі суди, незалежно від спеціалізації, і вони полягають в розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність державних виконавців. Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому ст. 181 КАС України. Спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачені ст. 267 КАС України, зокрема, до них належать: зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше. Позивач, звертаючись з даним позовом до суду, просить зобов'язати відповідача виконувати рішення суду, яке вже набрало законної сили і повинно виконуватися відповідачем без ухвалення будь - якого додаткового судового рішення (статті 14 та 255 КАС України). Суд не вправі зобов'язувати відповідача виконувати рішення суду, яке в силу закону є обов'язковим до виконання для осіб, які беруть участь у справі. Чинним законодавством не передбачено права суду приймати рішення про зобов'язання виконувати інше рішення суду. Згідно ст. 257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Рішення судів, якими зобов'язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсій без обмеження строком, виконуються УПФУ в межах покладених зобов'язань, а саме: виплати призначені на виконання судового рішення, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» встановлено, що у 2011 році положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. На виконання зазначеного Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06.07.2011 за № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності з 23.07.2011 р. Зазначеною постановою установлено розміри додаткової пенсії відповідним категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідність Конституції України положень, якими надається вказане право Кабінету Міністрів України, що визначено Законом України «Про Державний бюджет на 2011 рік» стосовно визначення розміру та порядку здійснення соціальних виплат, підтверджено рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-42/2011 від 26 грудня 2011 № 20-рп/2011, в якому зазначено, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 23 грудня 2010 року № 2857- VI з наступними змінами. Згідно з Прикінцевими положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» у 2012 році норми і положення статті 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік. На виконання зазначеного Закону прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 за № 3-рп/2012 визначено, що згідно статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» у 2013 році норми і положення статті 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до довідки відповідача від 27 вересня 2013 року (арк. справи 8) перерахунок пенсії позивачу проведено відповідно до постанови суду. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, з огляду на що відмовляє у задоволенні позову.

Результат розгляду: denied