Рішення адміністративного суду від 2014-03-14 00:00:00+02

У лютому 2011 року позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на бездіяльність Білгород-Дністровської районної державної адміністрації в Одеській області (надалі - Адміністрації) щодо надання відповіді на його клопотання від 27 серпня 2010 року, просив: зобов'язати відповідача прийняти рішення про надання [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі йому у власність земельної ділянки (для ведення садівництва у розмірі 0,12 га. за межами населених пунктів); зобов'язати Адміністрацію надати [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі позивачу її у власність (для ведення садівництва у розмірі 0,12 га. за межами населених пунктів). За наслідками розгляду адміністративного позову 30 березня 2011 року Одеським окружним адміністративним судом ухвалено постанову про відмову [PERSON] у задоволенні адміністративного позову. Приймаючи означене рішення суд першої інстанції виходив з того, що 17 вересня 2010 року за вихідним номером П-1181/4463 [PERSON] було надіслано відповідь на його клопотання та відмовлено у його задоволенні з тих підстав, що наданий позивачем знімок зі супутнику з мережі Інтернет програми «Google» не є належним графічним матеріалом, не може чітко визначити приблизні межі земельної ділянки та її орієнтовний розмір. Крім того, відповідно до зазначеного знімку не можливо встановити, що земельна ділянка на яку він претендує є вільною і не перебуває в користуванні інших осіб. В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове - про задоволення позову. Одночасно, позивач просить суд апеляційної інстанції про витребування у Адміністрації необхідної йому інформації стосовно наявності за межами с. Миколаївка Білгород Дністровського району Одеської області земельних ділянок. Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке. Ознайомившись з текстом поданої позивачем позовної заяви можна зробити висновок про те, що [PERSON], не отримавши відповіді Адміністрації на його звернення від 27 серпня 2010 року про розгляд питання стосовно надання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності, вказує на бездіяльність цього суб'єкту владних повноважень. У поданому до відповідача клопотанні позивачем ставилось питання щодо розгляду можливості надання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності площею 0,12 га для ведення садівництва поблизу с. Миколаївка. До вказаного клопотання останнім було додано графічний матеріал щодо визначення місця знаходження земельної ділянки. Проте, адміністрацією надано відповідь на клопотання, листом від 17 вересня 2010 року вихідний номер П-1181/4463, яке за своїм змістом зовсім не відповідає поставленому питанню та містить лише посилання на невідповідність поданої позивачем до державних органів документації як на підставу для відмови в задоволенні клопотання останнього. Тобто, з огляду на таке, вбачається, що адміністрацією по суті не було розглянуто клопотання позивача та не надано обґрунтованої та вмотивованої відповіді стосовно можливості чи відсутності як такої надання у власність земельної ділянки останньому. При цьому, формулювання такої відповіді порушує вимоги ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, згідно до яких відповідач повинен був розглянути клопотання позивача у місячний строк та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні. При цьому, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населення пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому порядку. При розгляді даної справи судом першої інстанції було зазначено, що подані позивачем до клопотання додатки у вигляді знімку зі супутнику у мережі Інтернет програми «Google» не є належним графічним матеріалом та не може чітко визначити приблизні межі земельної ділянки та її орієнтований розмір, проте апеляційний суд не може погодитися з даною позицією, оскільки Земельним кодексом України не передбачено чітких методичних рекомендацій щодо складання графічного матеріалу для подачі клопотання на отримання земельної ділянки у власність. Апеляційний суд вважає, що вимоги позивача щодо зобов'язання Білгород-Дністровської районної державної адміністрації надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки для передачі [PERSON] у власність земельної ділянки для ведення садівництва у розмірі 0,12 га в межах населеного пункту с. Миколаївка не можуть бути задоволені. Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлений ст. 123 Земельного кодексу України, згідно з якою, передача земельних ділянок здійснюється проходженням встановленої законодавством процедури, за результатами якої відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. Суд не вправі перебирати на себе повноваження та функції державних органів або органів місцевого самоврядування. Враховуючи усе вищенаведене, апеляційний суд вважає, що мотивація відмови [PERSON] на відведення безоплатно земельної ділянки для ведення садівництва у розмірі 0,12 га у відповіді Білгород-Дністровської районної державної адміністрації 17 вересня 2010 року вихідний номер П-1181/4463 не ґрунтувалася на чинному законодавстві. Таке рішення фактично позбавило можливості громадянина України реалізувати своє право на безоплатне отримання земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації і представник відповідача без поважних причин не представив суду жодних доказів на підтвердження правомірності свого рішення, а тому таке слід визнати протиправним та скасувати. Все вище зазначене вказує на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду встановленим обставинам. Відповідно до п.1, 3 ч.1 ст. 202 КАС України: «Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи». За таких обставин, постанова Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2011 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови суду про задоволення адміністративного позову [PERSON]

Результат розгляду: partial