Рішення адміністративного суду від 2014-03-25 00:00:00+02

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Маньківського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Маньківському районі Черкаської області (далі - відповідач) про визнання протиправною відмови управління Пенсійного фонду України в Маньківському районі Черкаської області в призначенні [PERSON] пенсії на пільгових умовах та зобов'язання призначити йому пенсію на пільгових умовах, починаючи з 20 серпня 2013 року. Маньківський районний суд Черкаської області своєю постановою від 12 грудня 2013 року адміністративний позов задовольнив. Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Маньківського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2013 року та ухвалити нову про відмову у задоволенні адміністративного позову, так як, на його думку, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Згідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Відповідно до частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі ( у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження ), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з наступних підстав. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] з 01 липня 2003 року по 21 січня 2005 року працював лікарем - рентгенологом, а з 21 січня 2005 року по теперішній час займає посаду завідуючого відділенням променевої діагностики, лікаря-рентгенолога, що підтверджується записом у трудовій книжці : «Завідувач відділенням, лікар-рентгенолог». 20 серпня 2013 року [PERSON] звернувся до управління Пенсійного фонду України в Маньківському районі Черкаської області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. Листом від 25 жовтня 2013 року № 3431/03 відповідачем було відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у зв'язку з недостатністю пільгового стажу та повідомлено про відсутність підстав для зарахування періоду його роботи на посаді завідуючого відділенням променевої діагностики, лікаря рентгенолога у пільговий трудовий стаж. Колегія суддів встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що одночасне виконання позивачем адміністративних повноважень завідувача відділенням променевої діагностики та професійних функцій лікаря-рентгенолога не зумовлює наявності правових підстав для позбавлення [PERSON] статусу працівника, який виконує роботу за посадою «лікар-рентгенолог», що передбачена Списком № 1 та надає право особі на призначення пенсії на пільгових умовах. Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII), Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 (далі - Список № 1), Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1 (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 12 Закону № 1788-XII, право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років. Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам. Підрозділом 19 Розділу ХІХ Списку № 1 чітко визначено, що до переліку робіт, зайнятість на яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, входить посада «лікаря-рентгенолога». Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, підтверджуючим стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Враховуючи викладені правові норми, колегія суддів звертає увагу на те, що, відповідно до записів у трудовій книжці, у період з 21 січня 2005 року по 20 серпня 2013 року [PERSON] займав посаду «завідувач відділенням, лікар-рентгенолог». Разом з тим, перелік робіт, виконання яких надає право на призначення пенсії на пільгових умовах, закріплених Списком № 1, є виключним та не підлягає розширеному тлумаченню. Так, у пункті 19 розділу ХІХ Списку № 1 до робіт, які дають право на отримання пенсії на пільгових умовах, віднесена посада саме «лікаря-рентгенолога», а не « завідувача відділенням, лікаря-рентгенолога», яку займав позивач у вказаний вище період. Таким чином, посада «завідувача відділення променевої діагностики, лікаря-ренгенолога» не передбачена Списком № 1, а тому відсутні правові підстави для зарахування періоду виконання позивачем роботи на вказаній посаді до пільгового трудового стажу. Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо правомірності відмови управління Пенсійного фонду України в Маньківському районі Черкаської області в призначенні [PERSON] пенсії на пільгових умовах та необхідності відмови у задоволенні адміністративного позову [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в Маньківському районі Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію. Отже, судом першої інстанції при ухваленні спірного судового рішення було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення цієї справи. Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справ та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. З огляду на це, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Маньківському районі Черкаської області підлягає задоволення, а постанова Маньківського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2013 року - скасуванню.

Результат розгляду: denied