Рішення адміністративного суду від 2014-03-13 00:00:00+02

В серпні 2011 року позивач Сихівський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради звернувся до суду з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, в якому просив визнати протиправними дії державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області щодо накладення на боржника штрафу у виконавчому провадженні (ВП № 27217053); скасувати постанову державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області від 15.07.2011 року про накладення штрафу (ВП № 27217053). В обгрунтування позовних вимог зазначає, що ним вжито всіх залежних від нього заходів, необхідних для виконаннясудового рішення та вимог державного виконавця, однак такене виконано з причин не залежних від позивача. Накладення штрафу на боржника вважає необгрунтованим. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 16 серпня 2011 року позов задоволено. Визнано дії державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області щодо накладення на Сихівський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради штрафу у виконавчому провадженні протиправними. Постанову державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області серії ВП № 27217053 від 15.07.2011 року про накладення штрафу скасовано. При винесенні рішення суд першої інстанції виходив з того, що рішення у справі № 2-1424/10 не виконано позивачем з поважних причин, а саме у зв'язку з відсутністю відповідних асигнувань. При цьому позивачем здійснено всі можливі заходи в межах своїх повноважень для виконання рішень суду. Посилання відповідача у постанові пронакладення штрафу ВП № 27217053 від 15.07.2011 року на те, що позивачем рішення суду не виконано без поважних причин є необгрунтованим, оскільки не представлено суду даних про наявність у позивача достатніх можливостей для належного виконання рішення суду, відповідно і спростовуються матеріалами справи. Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на те, що зазначена постанова не відповідає вимогам чинного законодавства та прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить таку скасувати. В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскільки рішення суду по справі № 2-1424/10 набрало законної сили, то встановлені ним обставини справи та їх правова оцінка не можуть однією з сторін спору піддаватися сумніву інакше, ніж шляхом подання касаційної скарги. Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження. Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у підрозділі примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області знаходився виконавчий лист № 2-1424/10, виданий 06.06.2011 року Сихівським районним судом м. Львова на підставі постанови про зобов'язання Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради здійснити перерахунок та виплатити щорічну разову допомогу на оздоровлення, виходячи з розміру, встановленого ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 2007 по 2009 роки. Державним виконавцем, у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» 21.06.2011 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику термін для добровільного виконання рішення суду. 07.07.2011 року державним виконавцем винесена постанова серії ВП № 27217053 про накладення штрафу в розмірі 680 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду у встановлений державним виконавцем строк. 15.07.2011 року державним виконавцем винесена постанова серії ВП № 27217053 про накладення штрафу в розмірі 680 грн. за повторне невиконання без поважних причин рішення суду у встановлений державним виконавцем строк. Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо неправомірності винесеної відповідачем постанови та вважає такі помилковими з огляду на наступне. Так, ч. 1 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Згідно п.1. ч.2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом, що передбачено ст.5 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, постанова суду про зобов'язання Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради провести перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення на користь [PERSON] у встановлений державним виконавцем строк виконана не була. Колегія суддів відхиляє покликання позивача на відсутність бюджетних асигнувань, оскільки, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як причину невиконання своїх зобов'язань. Судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства в незалежності від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги та згідно частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і сіірямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини - є головним обов'язком держави. Таким чином, реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням бюджетних коштів, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто, посилання апелянта на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, судом не приймається до уваги. Відсутність коштів у боржника чи у держави на виконання взятих на себе зобов'язань не є підставою для повернення виконавчого провадження і не звільняє боржника від виконання рішення суду. Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку щодо правомірності дій відповідача та відстуності підстав для скасування винесеної ним постанови. Окрім того, змісту ч. 2 ст. 18 КАС України випливає, що справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, їх посадова чи службова особа, підсудні окружним адміністративним судам. Тому позовні заяви стосовно рішень, дій або бездіяльності державних виконавців та посадових осіб міського управління юстиції підсудні окружним адміністративним судам, оскільки відповідачем у таких справах є відповідний орган державної виконавчої служби, незалежно від того, чи оскаржуються рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. У зв'язку з цим правила частини третьої статті 18 КАС України для визначення предметної підсудності зазначеної категорії справ не підлягають застосуванню. Відтак, дана справа розглянута неповноважним судом - з порушенням предметної підсудності розгляду даної справи, що також є підставою для скасування рішення суду. Таким чином, суд першої інстанції приймаючи оскаржувану постанову неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Наведене, в силу п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, є підставою для скасування оскаржуваної постанови, та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні вимог адміністративного позову. Зважаючи на викладене,

Результат розгляду: denied