Рішення адміністративного суду від 2014-03-03 00:00:00+02

[PERSON] 30 січня 2014 року звернулась в Бережанський районний суд з позовом до Управління пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області про визнання його дій неправомірними щодо не включення до її заробітку для обчислення пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, а також сум індексації заробітної плати, які вона, як державний службовець, отримувала в період з 1 липня 2007 по 30 червня 2009 року, одночасно просила зобов'язати відповідача зробити перерахунок та виплату зазначеної вище пенсії з врахуванням цих виплат з часу призначення їй пенсії, а саме: з 14 липня 2009 року та виплатити їй недоотриману пенсію. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що вона, як державний службовець, 14 липня 2009 року була звільнена з посади у зв'язку з виходом на пенсію, і їй у відповідності до ЗУ " Про державну службу" була призначена пенсія державного службовця. Однак, при призначенні пенсії для її обчислення до її заробітку відповідачем не були враховані: виплачені їй суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та сум індексації заробітної плати. 20 грудня 2013 року, дізнавшись про порушення свого права, вона звернулася до Управління пенсійного фонду України в Бережанському районі із заявою про перерахунок пенсії та зарахування сум, виплачених їй матеріальних допомог та сум індексацій, однак 23 грудня 2013 року відповідач своїм листом за № 66/Т-11 відмовив їй у задоволенні її вимог, і свою відмову мотивував тим, що матеріальна допомога не враховується в суму заробітної плати для обчислення пенсії у відповідності до Закону України " Про державну службу", тому немає підстав у перерахунку пенсії. Однак, вона вважає, що виплачені їй суми матеріальної допомоги та індексація заробітної плати повинні враховуватися при обчисленні розміру пенсії, оскільки на вказані виплати нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а оскільки внаслідок неправомірних дій відповідача їй пенсія виплачується в меншому розмірі, ніж повинна бути, тому вона просить дії Управління пенсійного фонду України в Бережанському районі щодо відмови їй у перерахунку пенсії за вищевказаних підстав визнати неправомірними та зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату їй пенсії з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та виплаченої їй індексації заробітної плати і виплатити недоотриману пенсію внаслідок проведеного розрахунку з часу призначення їй пенсії, тобто з 14 липня 2009 року. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити у повному об"ємі, а також просить поновити їй строк на оскарження дій відповідача, оскільки про порушення своїх прав дізналася лише в грудні 2013 року. Представник відповідача позовних вимог не визнав, пояснив, що вказані позивачкою виплати дійсно не були враховані при обчисленні її пенсії, оскільки згідно ст. 33 Закону України " Про державну службу", заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплат за ранги, надбавки за вислугу років та інших надбавок, а матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати є додатковим благом і не входять в структуру заробітної плати. Просить в задоволенні позову відмовити про що подав суду своє письмове заперечення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції від 16.12.1993 № 3732-ХІІ) на одержання пенсії державних службовців мали право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі, стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначалася в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Відповідно до ч.4 ст. 37 вищезазначеного Закону за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 14 липня 2009 року перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Бережанському районі, як одержувач пенсії по віку. По виході на пенсію їй була призначена пенсія як державному службовцю. Зазначений факт сторонами не оспорюється, тому наведена обставина з урахуванням положення ч. 3 ст. 72 КАС України в судовому засіданні не потребує доказування. Крім того, даний факт підтверджується довідкою, виданою Управлінням пенсійного фонду України в Бережанському районі за № 9 від 10 січня 2014 року. Із пояснень позивачки, які підтверджені в судовому засіданні представником відповідача, видно, що позивачці було призначено пенсію в розмірі 90 відсотків від суми її заробітної плати при стажі роботи на посаді державного службовця 28 років 11 місяців і загальному стажі роботи 37 років і 9 місяців. Відповідно до абз.1 ч. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31 травня 2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. Середньомісячна сума зазначених виплат за 24 або 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат за 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією чи за 60 календарних місяців роботи підряд відповідно на 24 або на 60. Судом також встановлено, що за вибором позивачки при розрахунку розміру її пенсії, Управлінням пенсійного фонду України було взято розмір виплат, які вона отримувала за останні 24 календарні місяці підряд перед зверненням за пенсією, тобто період з 1 липня 2007 по 30 червня 2009 року, однак при цьому не було враховано виплачені їй у зазначений період суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, а також сум індексації заробітної плати, які вона, як державний службовець, отримувала протягом зазначеного періоду, та з яких було проведено нарахування та утримання страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Зазначений факт підтверджується оглянутою в судовому засіданні довідкою № 4111/01-12, виданою Управлінням пенсійного фонду України в Бережанському районі 23 грудня 2013 року, поясненнями позивачки і не заперечується представником відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років та інших надбавок. Згідно ч. 6 ст. 33 Закону України " Про державну службу" державним службовцям можуть встановлюватись надбавки за високі досягнення в праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога. Частиною 1 ст. 35 Закону України " Про державну службу" передбачено виплату державним службовцям допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу при наданні щорічної відпустки. У ч. 1 ст. 1 " Про оплату праці", встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений орган виплачує працівникові за виконану роботу. Статтею 2 даного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить - основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових потреб входила до системи оплати праці державного службовця. Із довідки за № 4111/01-12, виданої Управлінням пенсійного фонду України в Бережанському районі 23 грудня 2013 року, видно, що у серпні 2007 року позивачка отримала матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 2 545,20 грн., в серпні 2008 року - матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 3 688,65 грн, в квітні 2009 року таку ж допомогу у розмірі 3 491,80 грн.; в липні 2007 року їй виплачено матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань у розмірі 2 484,88 грн, у вересні 2008 року таку ж матеріальну допомогу у розмірі 3 583, 41 грн.. Крім цього, вищевказана довідка також свідчить про те, що в період з серпня 2007 по червень 2009 року позивачці було виплачено індексацію заробітної плати, а саме: у серпні 2007 року вона отримала 12,34 грн., у вересні 2007 року - 20, 20 грн., в жовтні 2007 року 20, 45грн., в листопаді та грудні 2007 року по 54, 53грн., в січні 2008 року - 58,35 грн., в травні 2008 року - 24,59 грн., в червні 2008 року - 45,29 грн., в липні - вересні 2008 року по 54,52 грн., в жовтні 2008 року - 56, 20грн., в листопаді 2008 року - 65, 56 грн., в грудні 2008 року -78, 27 грн., в січні 2009 року - 89,65 грн., в лютому 2009 року - 105,03 грн., в березні 2009року - 127,18 грн., в квітні 2009 року - 118,33грн., в травні та червні 2009 року по 151,19 грн., а всього на загальну суму - 17 190,38 гривень. На вищевказані суми проведено нарахування та утримання страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до частини першої статті 66 Закону України " Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплат праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`якове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати ( доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку ( виплат, доходу). Стаття 41 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, в межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов"язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того чи входять вони до структури заробітної плати. А оскільки на матеріальні допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується довідкою № 4111/01-12, виданою Управлінням пенсійного фонду України в Бережанському районі 23 грудня 2013 року, то зазначені виплати повинні включатися до складу заробітної плати позивачки як державного службовця, а отже, дії Управління пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області щодо відмови позивачці у врахуванні вищезазначених сум при призначенні їй пенсії державного службовця слід визнати неправомірними, що, зокрема, підтверджується постановою Верховного Суду України. В своїй постанові від 20 лютого 2012 року Верховний Суд України, усуваючи неоднакове застосування судами норм матеріального права, вважає правильними висновки суду про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, включається до складу заробітної плати державного службовця, і тому вона повинна враховуватися при обчисленні розміру його пенсії. Щодо включення до заробітку, з якого визначалась пенсія державного службовця, сум індексації заробітної плати, суд зазначає наступне. Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Таким чином, мова йде про грошові доходи населення, які згідно ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» включаються для обчислення пенсії. Правова позиція у подібних правовідносинах відображена у постанові Верховного Суду України від 20.02.2012 р., яка відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень і для всіх судів України. Враховуючи вищенаведене, вимоги позивачки про зобов`язання відповідача провести перерахунок призначеної пенсії їй як державному службовцю з включенням до заробітку, з якого визначалась пенсія, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, з яких сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, є підставними та обґрунтованими і підлягають задоволенню, починаючи з 14 липня 2009 року, з часу виходу на пенсію. На підставі ст.ст. 99, 102 КАСУ суд вважає необхідним поновити позивачці пропущений строк для звернення до суду з цим позовом, оскільки пояснення позивачки, не спростовані відповідачем, свідчать про те, що про порушення свого права вона дізналася лише в грудні 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted