Рішення адміністративного суду від 2014-03-11 00:00:00+02

До суду надійшла адміністративна позовна заява [PERSON], в якій позивач просить суд зобов'язати реєстраційну службу Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області зареєструвати право власності на садовий будинок та господарчі будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS]; звільнити [PERSON] від повторного внесення плати за надання витягу з державного реєстру та від сплати державного мита у зв'язку з тим, що фактично кошти були сплачені, а реєстрація проведена не була. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним до реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області було подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на садовий будинок, що розташований: [ADDRESS]. Однак, 15.08.2013р. державним реєстратором прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у зв'язку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку є нечинним, а 30 серпня 2013 року прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв'язку з тим, що не були подані документи, що підтверджують право власності на земельну ділянку, на якій розташований садовий будинок. Вказані висновки державного реєстратора є необґрунтованими та незаконними, оскільки позивачем до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень додані всі необхідні документи, що підтверджують право власності на земельну ділянку. У зв'язку з тим, що будинок є самовільно збудованим, право власності на нього підтверджують технічний паспорт садового будинку і господарчих будівель та споруд та декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 17.09.2012 року серія ОД 18212167230. На думку позивача, у державного реєстратора відсутні були підстави для прийняття рішень про зупинення розгляду заяви та про відмову у державній реєстрації права власності на садовий будинок. Представник позивача в судовому засіданні 04.03.2014р. позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях від 03.03.2014р. В судове засідання 06.03.2014р. представник позивача не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач /Овідіопольське районне управління юстиції Одеської області/ до суду не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач /державний реєстратор прав на нерухоме майно КолесніченкоІ.С./ з позовом не погоджується та вважає його таким, що не підлягає задоволенню, наголошуючи у запереченнях на позов на правомірності рішень про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та про відмову позивачу в державній реєстрації права власності на садовий будинок, що розташований: [ADDRESS] з огляду на те, що подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №6761124 від 24.12.2007 року є нечинним. В судовому засіданні представники сторін підтримали наведені позиції по суті спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 29.07.2013р. [PERSON] подано заяву від імені [PERSON] для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна на садовий будинок, що розташований [ADDRESS]. кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:01:002:1947, яка зареєстрована під №2267721, з відповідним переліком документів, про що складено картку прийому заяви №4502456. Рішенням №5021161 від 15.08.2013р. про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень зупинено розгляд заяви №2267721 від 29.07.2013р. з тих підстав, що позивачем до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не подані усі необхідні документи: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на земельну ділянку (до заяви наданий державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЕ №676124 від 24.12.2007 року, який є нечинним). Рішення прийняте на підставі п.13 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703. Рішенням №5446661 від 30.08.2013 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень державний реєстратор прав на нерухоме майно Колесніченко І.С., розглянувши заяву від 29.07.2013р., відмовила у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на садовий будинок, що розташований [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:01:002:1947. Вказаним рішенням встановлено, що заявником у п'ятиденний строк не усунено обставин, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на земельну ділянку (наданий державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЕ№676124 від 24.12.2007р. нечинний згідно відповіді на запит державного реєстратора прав на нерухоме майно щодо надання інформації про земельні ділянки №82108 від 15.08.2013р.). Рішення обґрунтовано посиланням на норми ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. №1952 (надалі - Закон №1952), пункти 16, 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703 (надалі - Порядок №703). Не погоджуючись з правомірністю рішень державного реєстратора, позивач звернувся до суду. Суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними з огляду наступного. Судом встановлено, що представником [PERSON] до Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було подано документ: технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 08.12.2009, видавник: Комунальне підприємство "Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації"; державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯЕ№676124, виданий 24.12.2007, видавник: Відділ земельних ресурсів в Овідіопольському районі Одеської області, довідка про підтвердження адреси, серія та номер: 2050, виданий 04.07.2013, видавник: Таїровська селищна рада Овідіопольського району Одеської області; декларація про готовність об'єкта до експлуатації, серія та номер: ОД18212167230, виданий 17.09.2012, видавник: Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] 24.12.2007р. був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 676124 (кадастровий №5123755800:01:002:1947) площею 0,047га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. На підставі виготовленої технічної документації, яка була замовлена безпосередньо власником - [PERSON] - за його бажанням було зроблено поділ земельної ділянки, в результаті якого утворилися нові земельні ділянки з новими кадастровими номерами 5123755800:01:002:3041 та 5123755800:01:002:3042, що підтверджуються довідкою №18-4-4/57 від 13.02.2014 року, виданою відділом держземагентства в Овідіопольському районі Одеської області, визнається сторонами. Рішенням №1326 від 31.10.2011р. за заявою [PERSON] Виконавчим комітетом Таїровської селищної ради у зв'язку із поділом земельної ділянки площею 0,047га окремим земельним ділянкам, що утворилися внаслідок поділу, присвоєно наступні адреси: - [ADDRESS] (площа земельної ділянки - 0,0268га, кадастровий №5123755800:01:002:3042) - [ADDRESS] (площа земельної ділянки - 0,0201га, кадастровий №5123755800:01:002:3041) Позивач стверджує та це убачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (надалі - Витяг), що стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 5123755800:01:002:3041 площею 0,0201га на підставі Свідоцтва про право власності 6455121 від 18.07.2013р., виданого Реєстраційною службою Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, 04.07.2013р. проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] Стосовно земельної ділянки площею 0,0268га, кадастровий номер 5123755800:01:002:3042, державну реєстрацію права власності не проведено, що визнається позивачем без пояснень, кому вона належить після поділу попередньо зареєстрованої земельної ділянки з кадастровим номером5123755800:01:002:1947. Позивач вважає незаконною відмову у державній реєстрації права власності на садовий будинок, що розташований на належній йому на праві власності земельній ділянці площею 0,047га згідно Державного акту від 24.12.2007р., та протиправним зупинення розгляду його заяви від 29.07.2013р., виходячи із уявлення про те, що Державний акт на право власності на земельну ділянку від 24.12.2007р, кадастровий номер 5123755800:01:002:1947, який ним був наданий разом із заявою, ніким не визнавався нечинним, не скасовувався та наразі підтверджує наявність в нього права власності на обидві земельні ділянки, що утворилися в результаті поділу. Така правова позиція є помилковою з наступних підстав. Так, згідно ст.2 Закону №1952 земельні ділянки є нерухомим майном, права та обтяження на яке згідно із ч.2 ст.3 цього Закону виникають з моменту державної реєстрації відповідно до цього Закону. Згідно із п.1 ч.1 ст.4 Закону №1952 обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1952 у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Статтею 15 Закону встановлений порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проходить наступні стадії: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Відповідно до ч.4 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до пунктів 1,2 ч.2 ст.9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Згідно із абз.1 ч.5,ч.7, ч.13 ст.15 цього Закону державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться у строк, що не перевищує п'яти робочих днів (крім випадків, установлених частиною сьомою цієї статті) з дня надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію і передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення. Розгляд заяви про державну реєстрацію обтяжень і прийняття рішення про таку реєстрацію, відмову у державній реєстрації обтяжень або її зупинення проводиться в день надходження заяви та документів, необхідних для державної реєстрації обтяжень. Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України. Відповідно до ч.3 ст.17 Закону документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 22 Закону встановлено, що у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника. Якщо заявник протягом п'яти робочих днів після отримання письмового повідомлення виконав вимоги державного реєстратора, загальний строк розгляду заявленого права продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. У разі невиконання зазначених вимог державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Таким чином, відмова у державній реєстрації прав у разі невиконання вимог державного реєстратора, викладених у рішенні про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію права, протягом 5 робочих днів з дня отримання повідомлення державного реєстратора, є обов'язковою в контексті положень ч.3 ст.22 Закону та прямо передбачена також і приписами п.5-4 ч.1 ст.24 Закону. Згідно п.5-4 ч.1 ст.24 Закону №1952 у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення. З оскарженого рішення про відмову у державній реєстрації права власності [PERSON] на садовий будинок чітко убачаються підстави його прийняття - неусунення у 5 -денний строк обставин, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви від 15.08.2013р., що за змістом відповідає нормі п.5-4 ч.1 ст.24 Закону №1952 та пунктів 16,23 Порядку №703. Судом встановлено, що рішення державного реєстратора від 15.08.2013р. про зупинення розгляду заяви одержано представником [PERSON] - [PERSON] 22.08.2013р., отже строк усунення зазначених відповідачем у ньому обставин сплинув 29.08.2013р. Згідно п.13 Порядку №703 у разі подання не в повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття. Орган державної реєстрації прав, нотаріус у день прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію видає або надсилає рекомендованим листом з повідомленням про вручення заявникові таке рішення. У разі коли заявник особисто отримує рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію він пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документи, що зазначені в пункті 9 цього Порядку, та подає картку прийому заяви про державну реєстрацію, яку орган державної реєстрації прав, нотаріус повертає заявникові з відміткою про отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію, яка підписується заявником із зазначенням дати та часу отримання такого рішення. Державний реєстратор зупиняє розгляд заяви про державну реєстрацію на строк, що не перевищує п'яти робочих днів з моменту отримання заявником рішення про зупинення розгляду такої заяви. Державний реєстратор з моменту усунення обставин, що були підставою для прийняття ним рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію, приймає рішення про відновлення розгляду заяви про державну реєстрацію. Перебіг строку державної реєстрації продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Орган державної реєстрації прав, нотаріус у день прийняття рішення про відновлення розгляду заяви про державну реєстрацію видає або надсилає рекомендованим листом заявникові таке рішення. У разі коли заявник особисто отримує рішення про відновлення розгляду заяви про державну реєстрацію, він пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документи, що зазначені в пункті 9 цього Порядку, та подає картку прийому заяви про державну реєстрацію, яку орган державної реєстрації прав, нотаріус повертає заявникові з відміткою про отримання рішення про відновлення розгляду заяви про державну реєстрацію, яка підписується заявником із зазначенням дати та часу отримання такого рішення. Якщо заявник не усунув протягом п'яти робочих днів після отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію обставини, що були підставою для його прийняття, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Виходячи з вимог п.5-4 ч.1 ст.24 Закону, п.23 Порядку №703 а також п.13 Порядку (останній абзац) державний реєстратор на законних підставах прийняв рішення про відмову у державній реєстрації права власності від 30.08.2013р. №5446661. Згідно із п.14 Порядку №703 у разі подання додаткових документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, до раніше прийнятої заяви про державну реєстрацію, розгляд якої зупинено, заявник пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документи, що зазначені в пункті 9 цього Порядку, та подає картку прийому заяви про державну реєстрацію. Після прийняття додаткових документів орган державної реєстрації прав, нотаріус повертає заявникові картку прийому заяви про державну реєстрацію, до якої внесені відомості про прийняті документи. Доказів усунення обставин, вказаних державним реєстратором прав у рішенні від 15.08.2013р., позивачем не надано, про такі факти він не повідомляє, а в матеріалах облікової справи щодо нерухомого майна, поданих Реєстраційною службою Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, відсутні документи, які б свідчили про виконання позивачем вимог п.14 Порядку №703. Стосовно обґрунтованості та законності рішення державного реєстратора прав від 15.08.2013р. №5021161 про зупинення розгляду заяви від 29.07.2013р. суд зазначає наступне. Як убачається із заяви [PERSON]В,, поданої до Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області 29.07.2013р. його представником за довіреністю, було заявлено до реєстрації виникнення права власності на садовий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:01:002:1947; реєстраційний номер земельної ділянки - відсутній. Садовий будинок був самочинно збудований позивачем та введений в експлуатацію шляхом реєстрації 17.09.2012р. Декларації про готовність об'єкта до експлуатації Інспекцією ДАБК в Одеській області, тобто цей об'єкт є новозбудованим. Відповідно до п.26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Згідно із ч.ч.1,9 ст.39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України. Зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. Підключення закінченого будівництвом об'єкта, прийнятого в експлуатацію, до інженерних мереж здійснюється протягом десяти днів з дня відповідного звернення замовника до осіб, які є власниками відповідних елементів інженерної інфраструктури або здійснюють їх експлуатацію. Відповідно до ст.18 Закону №1952 (п.1 ч.1, ч.2) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно підписується державним реєстратором і засвідчується печаткою. Згідно із п.2 ч.1 ст.19 цього Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону. За змістом п.42 Порядку №703 державний реєстратор у встановлених законом випадках за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на підставі якого проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до абз.2 п.44 Порядку №703 державна реєстрація прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно щодо новозбудованого або реконструйованого нерухомого майна проводиться за наявності державної реєстрації речового права на земельну ділянку, на якій розташоване таке майно, за заінтересованою особою (крім випадків проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на квартиру, житлове чи нежитлове приміщення). Пунктом 46 Порядку №703 встановлено, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку (крім випадків реконструкції квартири, житлового або нежитлового приміщення); витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли в документі, що посвідчує речове право на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер); документ, що зазначений у пункті 27 цього Порядку та підтверджує право власності на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці (у разі проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси. Пунктом 12 Порядку визначено що під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону. Як встановлено судом, в якості документа, що підтверджує право власності на земельну ділянку, позивачем наданий Державний акт на право власності на земельну ділянку від 24.12.2007р., площею 0,047га, кадастровий номер 5123755800:01:002:1947. Судом встановлено, що державним реєстратором Колесніченко І.С. 14.08.2013 року направлено запит до Державного земельного кадастру щодо надання інформації про земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS]. 15.08.2013 року, органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, надано Відповідь на запит державного реєстратора прав на нерухоме майно щодо надання інформації про земельну ділянку, згідно якої Державний акт на право власності, наданий Реєстраційній службі Овідіопольського районного управління юстиції та зазначений у заяві про державну реєстрацію прав серії ЯЕ №676124 від 24.12.2007 року, - є нечинним. Під час проведення перевірки відповідно до п.12 Порядку №703, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, визначено, що земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] та має кадастровий №5123755800:01:002:3041. Таким чином, державному реєстратору станом на 15.08.2013р. в порушення вимог п.46 Порядку №703 не було подано документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку площею 0,047га, кадастровий номер 5123755800:01:002:1947. Згідно з п.13 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у разі подання не в повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття. Посилання позивача на чинність Державного акту від 24.12.2007р. суд відхиляє, оскільки відбувся поділ відповідної земельної ділянки, в результаті чого утворилися 2 окремі земельні ділянки та їм присвоєно кадастрові номери: 5123755800:01:002:3042 та 5123755800:01:002:3041. Як убачається із листа Начальника Відділу Держземагенства в Овідіопольському районі Одеської області №18-2-4/57 від 13.02.2014р. відповідно до вимог ст.ст.27,27 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», п.п.109,135,136 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р. №1051 [PERSON] на підставі заяви, технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, в тому числі при поділі чи об'єднанні земельних ділянок, електронного документу та документу, що підтверджує оплату, звернувся до Державного кадастрового реєстратора Відділу для поділу раніше сформованої земельної ділянки. Відповідно до п.29 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р. №1051 у разі поділу чи об'єднання земельній ділянці присвоюється новий (нові) кадастровий(і) номер(и). Відповідно до п.114 Порядку, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі її поділу - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу. Так, на підставі п.п.135,136 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р. №1051 Державним кадастровим реєстратором Відділу після внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (за межами населеного пункту), під час її поділу було сформовано дві окремі земельні ділянки за адресами: [ADDRESS], кадастровий номер: 5123755800:01:002:3041 та масив [ADDRESS], кадастровий номер: 5123755800:01:002:3042. При цьому, в Державному земельному кадастрі наявна інформація про зареєстроване речове право лише на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: 5123755800:01:002:3041. На земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: 5123755800:01:002:3042 інформація про зареєстроване речове право відсутня. Відповідно до п.п.29,114,136 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р. №1051, кадастровим номером земельної ділянки є індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Кадастровий номер земельної ділянки присвоюється за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. Кадастровий номер присвоюється земельній ділянці незалежно від форми власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від однієї особи до іншої, виникнення інших, крім права власності, речових прав на земельну ділянку, зміни речових прав на земельну ділянку, інших відомостей про неї кадастровий номер не змінюється. У разі поділу чи об'єднання земельній ділянці присвоюється новий кадастровий номер. Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: 1) поділу чи об'єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об'єднання; 2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі даних про те, що протягом одного року Державному кадастровому реєстраторові органом державної реєстрації прав не надано відповідної інформації в порядку інформаційного обміну. У разі скасування державної реєстрації з підстав, зазначених у підпункті 2 цього пункту, Державний кадастровий реєстратор у десятиденний строк повідомляє про це особу згідно з додатком 23, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельних ділянок. Відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку в разі її поділу чи об'єднання з іншою земельною ділянкою вносяться на підставі заяви про державну реєстрацію земельної ділянки, яка утворилася в результаті такого поділу чи об'єднання, шляхом здійснення Державним кадастровим реєстратором таких дій: 1) скасування державної реєстрації земельної ділянки шляхом закриття Поземельної книги відповідно до пункту 60 цього Порядку із скасуванням кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру; 2) здійснення державної реєстрації земельної ділянки, яка утворилася в результаті поділу чи об'єднання, згідно з пунктами 107 - 111 і 113 цього Порядку; 3) внесення до Поземельної книги на земельну ділянку, сформовану в результаті поділу чи об'єднання земельних ділянок, запису про такий поділ чи об'єднання із зазначенням скасованого кадастрового номера земельної ділянки шляхом: проставлення на титульному аркуші Поземельної книги в паперовій формі позначки про утворення земельної ділянки в результаті поділу чи об'єднання за формою згідно з додатком 28, в якій зазначаються скасований кадастровий номер земельної ділянки, підстава для поділу чи об'єднання земельної ділянки, дата такого поділу чи об'єднання, відомості про Державного кадастрового реєстратора, який зробив позначку; проставлення на титульному аркуші Поземельної книги в електронній формі відповідної електронної позначки за власним електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора; 4) внесення до Поземельної книги на земельну ділянку, сформовану в результаті поділу чи об'єднання земельних ділянок, запису про обмеження у використанні земельної ділянки, яка поділена чи об'єднана з іншою (крім випадків, коли обмеження поширювалося лише на частину земельної ділянки, яка в результаті поділу земельної ділянки не увійшла до сформованої земельної ділянки). Згідно із пунктом 10 ст.24 «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об'єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. Позивач безпідставно убачає протиправність у діях державного реєстратора прав на нерухоме майно у зв'язку із зупиненням розгляду його заяви від 29.07.2013р. з наведених у рішенні від 15.08.2013р. підстав, оскільки державний реєстратор прав повинен встановлювати відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах, та з цією метою, зокрема, наділений правом одержання відповідей на свої запити з відповідних Реєстрів. Посилання [PERSON] на неможливість оформлення права власності на садовий будинок взагалі суд відхиляє, оскільки наразі його доводи в цій частині є цілковитими припущеннями, які не повинні досліджуватись в межах даного спору. Крім того, відповідно до ч.3 ст.24 Закону №1952 відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пунктах 4, 5-2 - 5-6 частини першої цієї статті, не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень. Наразі жодною особою не використано право щодо проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5123755800:01:002:3042. Із змісту позовної заяви та пояснень позивача залишається незрозумілим, що перешкоджає йому завершити процедуру проведення державної реєстрації другої частини поділеної земельної ділянки, одержати свідоцтво про право власності на неї та повторно звернутись із заявою про проведення державної реєстрації права власності на садовий будинок, або кому належить друга частина поділеної земельної ділянки. Отже зупиняючи розгляд зави [PERSON] про державну реєстрацію права власності на садовий будинок та, в наступному, відмовивши у проведенні державної реєстрації шляхом прийняття оскаржуваних рішень від 15.08.2013р. та 30.08.2013р., державний реєстратор прав Колесніченко І.С. діяла в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені законодавством України, тому підстав для зобов'язання відповідачів вчинити відповідні дії з проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно суд не вбачає. Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з ч.ч.1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають у зв'язку з їх безпідставністю та невідповідністю вимогам законодавства.

Результат розгляду: denied