Рішення адміністративного суду від 2014-03-04 00:00:00+02

09.01.2014 [PERSON] звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Єнакієвської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області, управління Пенсійного фонду України в місті Єнакієве Донецької області про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування вимоги від 21.11.2013 № Ф-29 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є пенсіонером за віком на пільгових умовах, здійснює підприємницьку діяльність та знаходиться на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010, позивач звільнений від сплати єдиного внеску, оскільки у відповідності до вимог зазначеної статті особи, зазначені у пункті 4 частини 1 цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. 21.11.2013 позивач отримав вимогу від 21.11.2013 № Ф-29 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, з якою він не погодився та оскаржив її до Головного управління Міндоходів у Донецькій області. Рішенням Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 27.12.2013 скарга [PERSON] була задоволена частково. Вважає спірну вимогу такою, яка винесена у спосіб, що суперечить чинному законодавству України, у зв'язку з чим просить: визнати протиправними дії Єнакієвської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області з приводу нарахування до сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визнати протиправною та скасувати вимогу від 21.11.2013 № Ф-29 та визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в місті Єнакієве Донецької області. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача Єнакієвської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області у судове засідання не з'явився, про дату час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином. 25.02.2014 через відділ діловодства та документообігу надав заперечення проти позовних вимог, в яких зазначив, що право на звільнення від сплати єдиного внеску мають фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, та які за віковими параметрами відповідають вимогам, зазначеним у статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зазначає, що [PERSON] з 29.01.2007 отримує пенсію на пільгових умовах за списком № 1, але пенсійного віку він не досяг. З вказаних підстав просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача управління Пенсійного фонду України в місті Єнакієве Донецької області проти задоволення позову заперечувала. 27.02.2014 через відділ діловодства та документообігу надали письмові заперечення проти позовних вимог, в яких зазначили, що оскільки [PERSON] отримує пенсію за віком на пільгових умовах та ним не досягнуто пенсійного віку, то він не звільняється від обов'язку сплати єдиного внеску. Також зазначили, що на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» від 04.07.2013 № 406-7 функції адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування передані до Міністерства доходів і зборів України, тобто на час розгляду даної справи, до повноважень управління не входить адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. На підставі вищевикладеного, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача Єнакієвської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] зареєстрований Виконавчим комітетом Єнакієвської міської ради Донецької області в якості фізичної особи-підприємця 15.01.2002, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії [NUMBER] (арк. справи 12). Позивач перебуває на обліку у Єнакіївській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області та є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування. [PERSON] знаходиться на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності за ставкою 5% група 3, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку Серії [NUMBER], виданого Єнакієвською об'єднаною державною податковою інспекцією Донецької області (арк. справи 13). Судом встановлено, що [PERSON] [INFO], призначено пенсію за віком, у зв'язку з тим, що він займав посаду на роботі, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1. Зазначена обставина підтверджується тимчасовим пенсійним посвідченням [PERSON] [NUMBER], термін дії - довічно (арк. справи 14) та проколом про призначення пенсії від 10.05.2007 № 1429 (арк. справи 32). Перший відповідач - Єнакієвська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області є суб'єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України, зокрема, забезпечує реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску. Другий відповідач - управління Пенсійного фонду України в місті Єнакієве Донецької області є суб'єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього статтею 12 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 № 384/2011. Відповідно до статті 19-1 Податкового кодексу України, контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів. Статтею 307 Податкового кодексу України передбачено, що податки і збори, не зазначені у пункті 307.1 цієї статті, сплачуються платником податку в порядку і розмірах, установлених цим Кодексом, а єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - в порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Як встановлено судом, 21.11.2013 Єнакієвською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Донецькій області було прийнято вимогу № Ф-29 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (арк. справи 10). Відповідно до зазначеної вимоги Єнакієвська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області зобов'язує позивача сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 1 697,11 гривень. Вказана вимога була отримана позивачем 21.11.2013. Позивач не погодився з цією вимогою та оскаржив її в адміністративному порядку до Головного управлінні Міндоходів у Донецькій області. Рішенням Головного управлінні Міндоходів у Донецькій області від 27.12.2013 № 6383/10/05-99-10-05-12-2 скарга [PERSON] була задоволена частково (арк. справи 6 - 9). Тобто, позивач скористався своїм правом на досудовий порядок врегулювання спору, а до суду звернувся 09.01.2014 (згідно відмітки поштового відділення на конверті, в якому позовна заява надійшла до суду), отже, строк звернення до Донецького окружного адміністративного суду ним не порушено. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Обов'язок суду вирішувати спори на підставі Конституції України закріплений положеннями принципу законності викладеного у пункті 1 частини першої статті 9 КАС України. Нормою частини 3 статті 2 КАС України також визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Правовідносини, з приводу яких виник спір регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі за текстом - Закон № 2464-VI), єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі за текстом - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Частиною 4 статті 4 Закону № 2464-VI передбачено, що особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Статтею 2 зазначеного Закону встановлено, що за цим Законом призначаються, зокрема, трудові пенсії за віком, пенсії по інвалідності. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років. Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам. Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам. З аналізу вищезазначених положень свідчить, що пенсія, яка призначена на пільгових умовах є різновидом пенсії за віком. Таким чином, позивач є пенсіонером за віком у розумінні наведених норм законодавства. Крім того, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем не було укладено договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, тому позивач не є платником єдиного внеску. Отже, положення частини 4 статті 4 Закону № 2464-VI, передбачає звільнення від сплати єдиного внеску всіх пенсіонерів за віком. Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом. Частиною 1 статті 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що участь застрахованих осіб у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування припиняється, зокрема, у разі якщо застрахованій особі відповідно до цього Закону призначено пенсію і вона не продовжує працювати або якщо застрахована особа відповідно до цього Закону набула права на довічну пенсію чи одноразову виплату. За таких обставин, Єнакієвською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Донецькій області незаконно винесено вимогу від 21.11.2013 № Ф-29 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, з огляду на що, вказана вимога визнається судом протиправною та підлягає скасуванню. Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідачів, суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення. В межах спірних відносин юридичні наслідки для позивача має саме вимога Єнакієвської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 21.11.2013 № Ф-29 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Суд дійшов висновку про визнання протиправною та скасування спірної вимоги, чим захистив юридичний інтерес позивача. До того ж, дії Єнакієвської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області та управління Пенсійного фонду України в місті Єнакієве Донецької області щодо нарахування недоїмки за цією вимогою не мають юридичного значення у розумінні пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, тому позовні вимоги про визнання таких дій протиправними не підлягають задоволенню. Крім того, на підставі Закону України від 04.07.2013 № 406-7 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи», функції адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування передані до Міністерства доходів і зборів України. Тобто, на час розгляду справи, управління Пенсійного фонду України в місті Єнакієве Донецької області є неналежним відповідачем. З огляду на вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги частково. Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Оскільки, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги (майнові вимоги) та про відмову у задоволенні позову у частині визнання дій відповідачів протиправними (немайнові вимоги) та враховуючи те, що позивач сплатив судовий збір тільки за подання позову майнового характеру у розмірі 182,70 гривень, суд присуджує до стягнення з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 182,70 гривень (арк. справи 2).

Результат розгляду: partial