Рішення адміністративного суду від 2014-02-21 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не розгляду клопотання [PERSON] про передачу у власність земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтованою площею 0,15 га в межах смт Сімеїз, зобов'язати Сімеїзську селищну раду винести на найближчу сесію ради клопотання щодо надання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтованою площею 0,15 га в межах смт Сімеїз, у порядку та строки, передбачені ст.118 ЗК україни та надати мотивоване рішення за результатами розгляду. Вимоги мотивовані тим, що позивач звернувся в серпні 2013 року до відповідача з клопотанням про передачу у власність земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтованою площею 0,15 га в межах Сімеїзської селищної ради. Однак, до моменту звернення до суду з адміністративним позовом, вказана заява не розглянута належним чином з винесенням рішення, відповідно до норм діючого законодавства. Представник відповідача надав суду заперечення проти позову, згідно яких зазначив, що листом від 09 жовтня 2013 року №02-14/2402 до відома позивача доведено, що графічний матеріал, доданий до звернення, не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки з доданої роздруківки смт Сімеїз неможливо встановити бажане місце розташування земельної ділянки. У зв'язку з чим, відсутні правові підстави для визнання бездіяльності ради протиправно. Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, вважаю, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (Рим 4 листопада 1950 року), ратифікованою Верховною радою України 17 липня 1997 року, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь - якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Конвенція про захист прав і основних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно ст. 55 Конституції України права свободи громадян захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушаються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Положення Конвенції та Конституції України з цього питання відтворені в ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України про завдання адміністративного судочинства. Відповідно до ст. 2 ч. 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації та інше. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 6, ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент звернення позивачки з клопотанням) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що в серпні 2013 року позивач звернувся до Сімеїзської селищної ради з клопотанням від 15 серпня 2013 року про безоплатну передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтованою площею 0,15 га в межах смт Сімеїз (а.с.11-12). Згідно листа виконавчого комітету Сімеїзської селищної ради від 09 жовтня 2013 року №02-14/2402, до відома позивача доведено, що графічний матеріал, доданий до звернення, не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки з доданої роздруківки смт Сімеїз неможливо встановити бажане місце розташування бажаної земельної ділянки. Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається та реалізується громадянами виключно у відповідності до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України. Згідно ст. 12 Земельного Кодексу України, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, - громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно із ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад. В силу із ст. 46 зазначеного закону сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. У відповідності із ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Аналіз наведених положень чинного законодавства України дає змогу дійти висновку, що рада може та зобов'язана прийняти рішення про передачу у власність земельної ділянки чи про відмову в цьому. Рішення повинно бути прийняте більшістю голосів і повинно бути мотивованим. При таких обставинах, судом достовірно встановлено, що Сімеїзська селищна рада в порушення вимог діючого законодавства не розглянула до даного часу заяву [PERSON] з прийняттям відповідного рішення. У зв'язку з чим, суд має усі законні підстави для визнання бездіяльності селищної ради щодо не розгляду заяви позивача протиправною та зобов'язання відповідача розглянути заяву позивача на черговому засіданні з прийняттям відповідного рішення. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. На підставі викладеного та

Результат розгляду: granted