Рішення адміністративного суду від 2014-03-21 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: - визнати протиправними дії (бездіяльність) Державного агентства автомобільних доріг України, що полягали в порушенні законодавчо встановленого строку для надання відповіді за запитом на доступ до публічної інформації під час розгляду запиту від 25 листопада 2013 року щодо штатного розпису органу; - визнати протиправними дії Державного агентства автомобільних доріг України, що полягали у відмові у задоволенні запиту на інформацію від 8 листопада 2013 року щодо інформації, яка міститься у штатному розписі центрального апарату Державного агентства автомобільних доріг України на 2013 рік; - визнати протиправними дії Державного агентства автомобільних доріг України, що полягали у відмові у задоволенні запиту на інформацію від 8 листопада 2013 року щодо інформації, яка міститься у штатному розписі центрального апарату Державного агентства автомобільних доріг України на 2012 рік; - визнати протиправними дії Державного агентства автомобільних доріг України, що полягали у відмові у задоволенні запиту на інформацію від 8 листопада 2013 року щодо інформації, яка міститься у штатному розписі центрального апарату Державного агентства автомобільних доріг України на 2011 рік; - зобов'язати Державне агентство автомобільних доріг України надати інформацію за запитом, яка міститься в штатному розписі центрального апарату Державного агентства автомобільних доріг України на 2011 рік; - зобов'язати Державне агентство автомобільних доріг України надати інформацію за запитом, яка міститься в штатному розписі центрального апарату Державного агентства автомобільних доріг України на 2012 рік; - зобов'язати Державне агентство автомобільних доріг України надати інформацію за запитом, яка міститься в штатному розписі центрального апарату Державного агентства автомобільних доріг України на 2013 рік. В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Конституцію України, закони України "Про доступ до публічної інформації", "Про інформацію" та зазначає, що Державним агентством автомобільних доріг України не надана інформація на інформаційні запити [PERSON], а саме: інформацію, яка міститься у штатному розписі центрального апарату Державного агентства автомобільних доріг України на 2011 рік, 2012 рік та 2013 рік. Представник відповідача заперечила по суті заявлених позовних вимог, посилаючись на Конституцію України, закони України "Про доступ до публічної інформації", "Про захист персональних даних", "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про звернення громадян", Наказ Міністерства фінансів України від 28.01.2002 № 57 "Про затвердження документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету", Типову інструкцію з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді Міністрів АРК, місцевих органах виконавчої влади, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242, Інструкцію з діловодства в Державному агентстві автомобільних доріг України, затверджену наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 2 липня 2012 року № 255, та зазначила, що передача іншим особам штатного розпису призведе до оприлюднення персональних даних співробітників Укравтодору, що суперечить законодавству. Також представник відповідача вказала на те, що у запитах на інформацію [PERSON] відсутній електронний підпис запитувача інформації. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] звернувся до Державного агентства автомобільних доріг України із запитом на одержання публічної інформації від 25 жовтня 2013 року, в якому просив надати копії штатних розписів органу та його структурних підрозділів. Листом від 31 жовтня 2013 року за № 6951/3/6.3-14-197/15 Державне агентство автомобільних доріг України повідомило [PERSON] про те, що Державне агентство автомобільних доріг України не має окремих структурних підрозділів. Затверджений штатний розпис центрального апарату Укравтодору, відповідно до абзацу 10 статті 2 Закону України "Про захист персональних даних", підпадає під визначення персональних даних і належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 Закону України "Про надання доступу до публічної інформації". Додатково в листі вказано про те, що структура центрального апарату, а також перелік підпорядкованих підприємств та організацій, представлені на офіційному сайті агентства за адресою: http://www.ukravtodor.gov.ua, розділ "Структура Укравтодору". 8 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до Державного агентства автомобільних доріг України із запитами на одержання публічної інформації, в яких просив надіслати копії штатних розписів центрального апарату Державного агентства автомобільних доріг України на 2010 рік, 2011 рік, 2012 рік та 2013 рік. За результатами розгляду запитів на одержання публічної інформації від 8 листопада 2013 року щодо надіслання штатних розписів центрального апарату Державного агентства автомобільних доріг України на 2011 рік, 2012 рік та 2013 рік Державне агентство автомобільних доріг України листом від 11 листопада 2013 року за № 7159/2/6.3-16-206/15 повідомило [PERSON] про те, що затверджений штатний розпис центрального апарату Укравтодору, відповідно до абзацу 10 статті 2 Закону України "Про захист персональних даних", підпадає під визначення персональних даних і належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 Закону України "Про надання доступу до публічної інформації". Додатково в листі вказано про те, що структура центрального апарату, а також перелік підпорядкованих підприємств та організацій, представлені на офіційному сайті агентства за адресою: http://www.ukravtodor.gov.ua, розділ "Структура Укравтодору". Всі запити надіслані позивачем електронною поштою. Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес регулюється Законом України "Про доступ до публічної інформації". Згідно статті 1 Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (із змінами та доповненнями, далі - Закон № 2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2939-VI метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації. Статтею 3 Закону № 2939-VI встановлені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації Так, право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації. Доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом (пункт 2 частини першої статті 4 Закону № 2939-VI). Згідно статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (частина друга статті 19 Закону № 2939-VI). Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 2939-VI інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Згідно частини другої статті 6 Закону № 2939-VI обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні. Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений (частина сьома статті 6 Закону № 2939-VI). Згідно частини другої статті 6 Закону України від 02.10.1992 № 2657-ХІІ "Про інформацію" (із змінами та доповненнями) право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Визначення терміну "штатний розпис" міститься в наказі Головного управління державної служби України від 27.10.2006 № 356 "Про затвердження нової редакції Порядку підготовки організаційних документів в Головному управлінні державної служби України та його територіальних органах". Згідно вищезазначеного наказу, штатний розпис - це перелік посад в установі (організації) із зазначенням їх кількості і розмірів посадових окладів. Штатний розпис застосовується для оформлення структури, штатного складу і штатної чисельності організації відповідно до її статуту (положення) і містить перелік структурних підрозділів, найменування посад, спеціальностей, професій із вказівкою кваліфікації. Штатний розпис візується керівниками підрозділів, підписується завідувачем сектору кадрової роботи і головним бухгалтером. Форма штатного розпису затверджена наказом Міністерства фінансів України 28.01.2002 № 57 "Про затвердження документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету". Як вбачається із затвердженої форми штатного розпису, в ньому зазначаються наступні відомості: назва структурного підрозділу та посад, кількість штатних посад, посадовий оклад (грн.), фонд заробітної плати на місяць за посадовими окладами (грн.). З урахуванням наведеного суд зазначає, що штатний розпис не передбачає зазначення персональних даних осіб, які займають відповідні посади за цим штатним розписом, а тому відомості штатного розпису не є інформацією конфіденційною або інформацією з обмеженим доступом. Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 13.02.2013 року по справі № К/9991/70532/12. При цьому, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 та частини другої статті 16 Закону України від 07.01.2011 № 3206-VI "Про засади запобігання і протидії корупції" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) не може бути віднесена до інформації з обмеженим доступом інформація про розміри, види оплати праці осіб, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також одержані цими особами за правочинами, які підлягають обов'язковій державній реєстрації, дарунки (пожертви), проте зазначає, що наведена норма права не регулює спірні правовідносини. За таких обставин суд приходить до висновку про протиправність дій Державного агентства автомобільних доріг України, що полягали у відмові позивачу у задоволенні його запитів на інформацію щодо інформації, яка міститься у штатному розписі центрального апарату Державного агентства автомобільних доріг України. Щодо доводів представника відповідача відносно того, що у запитах на інформацію [PERSON] відсутній електронний підпис запитувача інформації суд зазначає про наступне. Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів встановлює Закон України "Про електронні документи та електронний документообіг". Відповідно до статті 5 Закону України від 22.05.2003 № 851-ІV "Про електронні документи та електронний документообіг" (із змінами та доповненнями, далі - Закон № 851-ІV) електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов'язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний підпис є обов'язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб'єктами електронного документообігу (частина перша статті 6 Закону № 851-ІV). Частиною першою статті 7 Закону № 851-ІV встановлено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов'язковими реквізитами, у тому числі з електронним цифровим підписом автора. З урахуванням наведеного суд зазначає, що електронний документ має силу оригіналу документу за наявності електронного цифрового підпису автора. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до статті 22 Закону 2939-VІ розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону. Частиною п'ятою статті 19 Закону 2939- VІ встановлено, що запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі. Таким чином, нормами чинного законодавства не передбачено право розпорядника інформації відмовити у задоволенні запиту з тих підстав, що відсутній електронний підпис запитувача інформації. При цьому, суд звертає увагу, що позивачу відмовлено у задоволенні його запитів на інформацію не в зв'язку з відсутністю електронного підпису автора на електронних документах, а з тих підстав, що затверджений штатний розпис центрального апарату Укравтодору підпадає під визначення персональних даних і належить до категорії інформації з обмеженим доступом. При цьому, запити позивача на одержання публічної інформації розглянуті Державним агентством автомобільних доріг України по суті. Відносно доводів позивача про порушення Державним агентством автомобільних доріг України строків розгляду запиту [PERSON] на одержання публічної інформації від 25 жовтня 2013 року, суд зазначає про наступне. Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 2939-VІ розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. Як встановлено під час розгляду справи, відповідачем надана відповідь на запит [PERSON] від 25 жовтня 2013 року листом від 31 жовтня 2013 року за № 6951/3/6.3-14-197/15. Враховуючи, що 26 та 27 жовтня 2013 року були вихідними днями, суд приходить до висновку, що відповідачем надана відповідь на запит на інформацію позивача в межах п'яти робочих днів з дня отримання запиту, як це передбачено частиною першою статті 20 Закону № 2939-VІ. При цьому, суд звертає увагу, що представник відповідача в своїх пояснення вказує на те, що запит [PERSON] від 25 жовтня 2013 року надійшов на електронну адресу Державного агентства автомобільних доріг України 30 жовтня 2013 року, проте доказів на підтвердження дати отримання запиту суду не надано. При цьому, факт надіслання відповідачем на адресу [PERSON] відповіді на його запит на 7 робочий день (як вбачається з відтиску поштового штемпелю на конверті кореспонденція надіслана позивачу 5 листопада 2013 року), не є порушенням строку розгляду запиту. За таких обставин судом визнаються необґрунтованими доводи позивача щодо порушення Державним агентством автомобільних доріг України законодавчо встановленого строку для надання відповіді за запитом на доступ до публічної інформації від 25 жовтня 2013 року. Відносно позовних вимог позивача в частині визнання протиправними дії (бездіяльність) Державного агентства автомобільних доріг України, що полягали в порушенні законодавчо встановленого строку для надання відповіді за запитом на доступ до публічної інформації під час розгляду запиту від 25 листопада 2013 року щодо штатного розпису органу суд зазначає, що матеріали даної адміністративної справи не містять доказів звернення позивача до Державного агентства автомобільних доріг України із запитом на одержання публічної інформації від 25 листопада 2013 року, відповідно судом визнаються необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають вимоги позивача в цій частині. З огляду на встановлене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню частково. Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено..

Результат розгляду: partial