Рішення адміністративного суду від 2014-02-28 00:00:00+02

У лютому 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фідлайф» (далі - ТОВ «Фідлайф», позивач) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі - ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька, відповідач) про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17 січня 2014 року № 0000232201. Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача висновки ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька у акті перевірки від 26.12.2013 року № 365/22-01/35710888 щодо заниження ТОВ «Фідлайф» податку на додану вартість за липень 2013 року на суму 90979,03 грн. є необґрунтованими, оскільки документами первинного бухгалтерського та податкового обліку підтверджений факт реальності здійснення господарської діяльності по взаємовідносинам з контрагентом ПП «СФГ Нікопольське». Таким чином, позивач вважає неправомірним податкове повідомлення-рішення від 17 січня 2014 року № 0000232201 про збільшення ТОВ «Фідлайф» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 136468,50 грн. (з яких: основній платіж - 90979,00 грн., штрафні санкції - 45489,50 грн.), а тому просить у судовому порядку його скасувати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Відповідачем позовні вимоги не визнані, в матеріалах справи наявні заперечення на позов у яких зазначено про безпідставність заявлених позовних вимог. Заперечення обґрунтовані тим, що висновок в акті перевірки від 26.12.2013 року № 365/22-01/35710888 є правомірним, тому як під час проведення перевірки ТОВ «Фідлайф» було встановлено факт не підтвердження податкових зобов'язань постачальника ПП «СФГ Нікопольське» на підставі акту від 17.10.2013 року № 681/04-61-22-2/38361070 «Про неможливість проведення зустрічної звірки», відсутність якісних посвідчень або сертифікатів якості, недоведеність фактичного відвантаження продукції покупцю, фактичне здійснення постачання, приймання-передачі та оприбуткування товару по ланцюгу від постачальника до покупця. Таким чином, сформований ТОВ «Фідлайф» податковий кредит за липень 2013 року не підтверджується, а тому відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 25.02.2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фідлайф» зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Донецької міської ради 22.01.2008 року за № 1 266 102 0000 029171, запис до Єдиного державного реєстру внесена 22.01.2008 року за № 1 266 102 0000 029171, ідентифікаційний код - 35710888, місцезнаходження - 83001, Донецька область, м. Донецьк, Ворошиловський район, площа Конституції, будинок 1 (т. 2 а.с. 22, 238-239). Перебуває на податковому обліку в ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька з 23.01.2008 року за № 14549 (т. 2 а.с. 24). Господарську діяльність позивач здійснює згідно зі статутом, затвердженим Загальними зборами Засновників ТОВ «Фідлайф», оформленого протоколом від 09.01.2008 року за № 1 (т.2 а.с. 6-21). ТОВ «Фідлайф» є платником податку на додану вартість, про що свідчить свідоцтво № 100093822 про реєстрацію платника податку на додану вартість (НБ № 107208), видане 29.01.2008 року ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька (т.2 а.с. 23). Згідно з довідкою серії АА № 550409 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців серії АД № 0578914, ТОВ «Фідлайф» має право на здійснення наступних видів діяльності за КВЕД-2010 (класифікація видів економічної діяльності): «10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах», «01.62 Допоміжна діяльність у тваринництві», «10.92 Виробництво готових кормів для домашніх тварин», «46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин», 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля», «47.76 Роздрібна торгівля квітами, рослинами, насінням, добривами, домашніми тваринами та кормами для них у спеціалізованих магазинах» (т. 1 а.с. 50). З наявних у справі письмових доказів та пояснень представників сторін судом встановлено, що згідно з п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 78.1 ст. 78, п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України, на підставі наказу від 18.12.2013 року № 523 та повідомлення від 19.12.2013 року № 19525/10/05-62-22-01 в період з 19.12.2013 року по 25.12.2013 року ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька було проведено позапланову невиїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Фідлайф» (код ЄДРПОУ 35710888) щодо взаємовідносин із платником податків ПП «СФГ Нікопольське» (код ЄДРПОУ 38361070 за період: липень 2013 року, про що складено акт від 26.12.2013 року № 365/22-01/35710888 (надалі - Акт перевірки). Згідно висновку Акту перевірки проведеною перевіркою встановлено порушення ТОВ «Фідлайф» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України та п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 № 996-XIV (надалі - Закон № 996), в результаті чого ТОВ «Фідлайф» занижено податок на додану вартість по рядку 25 податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року на суму 90979,03 грн. (т.1 а.с. 24). Відповідно до п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України, позивачу нараховані штрафні санкції в розмірі 50% складають 45489,50 грн. (т.1 а.с. 38). Не погоджуючись з наведеним позивач подав до ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька заперечення на Акт перевірки (т.1 а.с. 27-32). З відповіді ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька від 16.01.2014 року № 1334/10/05-62-22-01 на вказані заперечення, висновки Акту перевірки податковим органом залишено без змін (т.1 а.с. 34-35). Отже за наслідками Акту перевірки, ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька прийняте податкове повідомлення-рішення від 17.01.2014 року № 0000232201 про збільшення ТОВ «Фідлайф» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 136 468,50 грн., у тому числі: за основним платежем - 90 979,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 45 489,50 грн. (т.1 а.с. 37). Зі змісту Акту перевірки вбачається, що під час перевірки відповідачем були використані наступні документи: договір постачання від 13.06.2013 року № 293, податкові та видаткові накладні, товарно-транспортні накладні за липень 2013 року, платіжні доручення за період липень 2013 року, журнал-ордер по рахунку 631 за липень 2013 року, реєстр виданих та отриманих податкових накладних за липень 2013 року, податкова декларація з податку на додану вартіст за липень 2013 рок від 16.08.2013 року № 9050654592, Також при звірці були використані: інформація баз даних «Податковий блок» та інші, акт ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська від 17.10.2013 року № 681/04-61-22-2/38361070 про неможливсть проведення зустрічної перевірки ПП «СФГ Нікопольське» (код за ЄДРПОУ 38361070) за період: липень 2012 року. Проведеною перевіркою встановлено, що між ТОВ «Фідлайф» та його контрагентом ПП «СФГ Нікопольське» укладено договір постачання товару від 13.06.2013 року № 293, на підтвердження виконання умов якого ТОВ «Фідлайф» було надано перевіряючим податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні документи, перелік яких наведено у Акті перевірки (т.1 а.с. 20-22). Разом з тим, в Акті перевірки зазначено наступне: - ТОВ «Фідлайф» до перевірки не надано специфікації до даного договору (т.1 а.с. 19), - згідно наданої до ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька податкової звітності та даних ІС «Податковий блок» фінансово-господарської діяльності взаємовідносини ТОВ «Фідлайф» з ПП «СФГ Нікопольське» відображено у липні 2013 року. За результатами співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів відповідно бази ІС «Податковий кредит» встановлено розбіжності, з яких вбачається відсутність податкових зобов'язань за липень 2013 року у ПП «СФГ Нікопольське», у той час, коли за цей же період у ТОВ «Фідлайф» задекларований податковий кредит в сумі 90979,03 грн. (т.1 а.с. 20), - надані до перевірки товарно-транспортні накладні оформлені неналежним чином, а саме: не містять всіх необхідних реквізитів, передбачених спільним наказом Міністерства транспорту України, Мінстату України «Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля» від 29.12.95 р. № 488/346: інформація про «Пункт навантаження» та «Пункт розвантаження» обмежено тільки назвою міста або селища, замість відображення адреси (т. 1 а.с. 22). Також в Акті перевірки зазначено, що ТОВ «Фідлайф» до складу податкового кредиту за липень 2013 року включено суму податку на додану вартість 90979,03 грн. по контрагенту ПП «СФГ Нікопольське», який штучно сформував податкове зобов'язання у зв'язку з чим неможливо встановити умови для фактичного ведення господарської діяльності. ПП «СФГ Нікопольске» перебуває на обліку в ДПІ в Амур-Ніжньодніпровському районі м. Дніпропетровська, де згідно бази «Системи автоматизованого співставлення даних податкового кредиту та податкових зобов'язань в розрізі контрагентів» було знято податкові зобов'язання на підставі Акту про неможливість проведення зустрічної звірки від 17.10.2013 року № 681/04-61-22-2/38361070. Враховуючи вищенаведене, податковим органом визначено, що податковий кредит ТОВ «Фідлайф» сформований по податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року не підтверджується податковими зобов'язаннями постачальника ПП «СФГ Нікопольське» (т.1 а.с. 22). Правова позиція позивача полягає у тому, що наданими відповідачу документами первинного бухгалтерського та податкового обліку повністю підтверджено реальність господарської діяльності із взаємовідносин з контрагентом ПП «СФГ Нікопольське» у липні 2013 року на суму 90979,03 грн., при цьому, відсутність у товарно-транспортних накладних повних адрес пунктів завантаження та відвантаження не мають правових підстав на заборону включати податку на додану вартість по проведеним господарським операціям до складу податкового кредиту. Також, як вказує позивач, ТОВ «Фідлайф» є виробником високоякісної комбікормової продукції, має акредитовану виробничо-технічну лабораторію, де зберігаються копії документів, що посвідчують якість сировини, що придбавається підприємством. Отже кожна партія висівок, придбаних у ПП «СФГ Нікопольське» підтверджена відповідним посвідченням про якість. При цьому, позивач посилається на те, що наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 року № 28, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 04.05.2005 року за № 466/10746, затверджено Перелік продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації, та згідно якому встановлено, що не вся продукція підлягає обов'язковій сертифікації, а лише та частина, виключний перелік якої наведений в цьому Переліку. Судом, у тому числі, встановлено, що між ТОВ «Фідлайф» (Покупець) та ПП «СФГ Нікопольське» (Постачальник) укладено договір постачання товару від 13.06.2013 року № 293, за умовами якого Постачальник зобов'язується передавати у власність Покупцю сировину для виробництва комбікорму (надалі - Товар) за плату. Загальна вартість цього Договору приблизно складає 5 000 000,00 грн. у т.ч. ПДВ 20%. Приймання Товару за кількістю та якістю здійснюється сторонами на складі Покупця, що зазначається у підписаних сторонами Специфікаціях. Постачання Товару повинно супроводжуватися наступними товаросупроводжувальними документами: видатковими накладними на партію товару, податковими накладними, рахунками-фактурами, товарно-транспортними накладними на партію Товару. Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2014 року, або до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим Договором (т.1 а.с. 39-41). За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т.2, а.с. 240-241), приватне підприємство «СФГ Нікопольське» є юридичною особою, запис про підприємство до Єдиного державного реєстру внесено 25.09.2012 року за № 1 224 102 0000 055468, ідентифікаційний код - 38361070, місцезнаходження - 49083, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Аржанова, буд. 12, кімната 415, має право на здійснення таких видів економічної діяльності: «01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід»; «01.50 Змішане сільське господарство»; «10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах»; «46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (основний)»; «46.90 Неспеціалізована оптова торгівля». Згідно Специфікаціям до цього Договору Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця сировину для виробництва комбікорму, а саме: Специфікація від 13.06.2013 року № 1: висівки пшеничні у кількості 240 т. на суму 420 000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 70 000,00 грн.); Специфікація від 08.07.2013 року № 2: висівки пшеничні у кількості 200 т. на суму 320 000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 53 333,33 грн.); Специфікація від 15.07.2013 року № 3: висівки пшеничні у кількості 20 т. на суму 30 600,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 5100,00 грн.) (т.1 а.с. 42-44). Отже, постачання висівок пшеничних за Договором від 13.06.2013 року № 293 відбулося у липні 2013 року, на виконання чого ПП «СФГ Нікопольське» виписано та надано на ТОВ «Фідлайф» видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, посвідчення про якість висівок пшеничних (т.1 а.с. 58-109). Оплата за Товар здійснювалася у безготівковій формі, що підтверджено платіжними дорученнями з відмітками банку (т.1 а.с. 110-128). Товар отримувався позивачем на підставі виписаних довіреностей, про що свідчить Журнал реєстрації довіреностей за липень 2013 року (т.1 а.с. 129-134). До складу податкового кредиту липня 2013 року ТОВ «Фідлайф» включено суму податку на додану вартість по контрагенту ПП «СФГ Нікопольске» у розмірі 909079,03 грн., а також наведена господарська операція відображена у реєстрі отриманих податкових накладних, яка відповідає даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року та податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року. Разом з тим, незважаючи на наявність наведених документів, які підтверджують реальність господарської операції ТОВ «Фідлайф» з ПП «СФГ Нікопольське» у липні 2013 року, відповідач вважає, що ТОВ «Фідлайф» неправомірно включено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість у розмірі 90979,03 грн. за наведеними вище підставами: не надання до перевірки специфікації до Договору постачання, також у зв'язку з тим, що на думку відповідача, зазначення у товарно-транспортних накладних в графах «Пункт навантаження» та «Пункт розвантаження» назви міста або селища, замість зазначення адреси не відповідає вимогам законодавства. Крім того, на висновок Акту перевірки також вплинув інший акт від 17.10.2013 року № 681/04-61-22-2/38361070 про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «СФГ Нікопольське» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період липень 2013 року, який отриманий відповідачем від ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська (т.3 а.с. 14-27). Так, зі змісту цього акту вбачається, що ПП «СФГ Нікопольське» не знаходиться за своєю юридичною адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Аржанова, буд. 12 кв. 415, у зв'язку з чим до відділу податкової міліції ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська направлено запит на встановлення місцезнаходження платника податків. Отже перевіркою використана інформація комп'ютерних автоматизованих інформаційних систем, зокрема: АІС «Облік податків та платежів», АІС «Облік платників», АІС «Податки», АРМ «Бест-Звіт», АІС «Система обробки податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів». При цьому, як суд зазначав вище, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо приватного підприємства «СФГ Нікопольське», у графі «Статус відомостей про юридичну особу» значиться запис «відомості підтверджено». Таким чином, суд не приймає висновки акту ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська по не встановленню місцезнаходження ПП «СФГ Нікопольське». Як слідує з акту від 17.10.2013 року № 681/04-61-22-2/38361070, ПП «СФГ Нікопольське» задекларовано у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року податкові зобов'язання по ТОВ «Фідлайф» у розмірі 90 979,03 грн. Проте, згідно отриманому акту Західно-Донбаської ОДПІ у Дніпропетровській області від 23.08.213 року № 12/22/3-38548199 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Торгова компанія «Сімплекс» (код за ЄДРПОУ 38548199), ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська дійшла до висновку про не підтвердження ПП «СФГ Нікопольське» здійснення господарських відносин з платниками податків у липні 2013 року. Отже фактично на результати Акту перевірки по ТОВ «Фідлайф» вплинув інший акт податкового органу, яким не підтверджено реальність господарських операцій ПП «СФГ Нікопольське» по ланцюгу постачання товарів у липні 2013 року. Разом з тим, суд дослідивши акт ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська від 17.10.2013 року № 681/04-61-22-2/38361070 не знайшов будь-який зв'язок постачання висівок пшеничних за ланцюгом: ТОВ «Торгова компанія «Сімплекс» - ПП «СФГ Нікопольське» - ТОВ «Фідлайф». При цьому, у даному акті прямо підтверджено декларування податкових зобов'язань у липні 2013 року ПП «СФГ Нікопольське» по покупцю ТОВ «Фідлайф» в розмірі 90 979,03 грн. (т.3 а.с. 18). Виходячи із викладеного вище судом не приймаються доводи відповідача щодо не підтвердження податкового кредиту ТОВ «Фідлайф», що сформований за здійсненими господарськими операціями з ПП «СФГ Нікопольське» на підставі інших актів податкових органів, оскільки нормами Податкового кодексу України право платника податку на формування податкового кредиту не поставлене в залежність від інших перевірок по ланцюгу придбання товарів (отримання послуг). Також, судом досліджено товарно-транспортні накладні, з яких вбачається, що вони оформлені належним чином, заповнені всі необхідні графи щодо перевезення Товару, з яких вбачається рух цього Товару від ПП «СФГ Нікопольське» до ТОВ «Фідлайф». Як підтверджено матеріалами справи, ТОВ «Фідлайф» є кінцевим споживачем, сировина, яка придбавається, використовується для виробництва комбікормів та концентратів. Штатний розклад ТОВ «Фідлайф» у липні 2013 року складав 164 особи, у тому числі: бухгалтери, менеджери з постачання, комірники, вантажники, лаборанти, технологи тощо. Позивач має в наявності власні технічні та технологічні можливості, основні фонди, а саме: виробничий комплекс комбікормового заводу, що розташований за адресою: Луганська область, Кремінський район, с. Баранівка, вул. Зарічна, 124, який орендований у ТОВ «СКВ-АГРО» за договором оренди майна № 21/01/1 від 21.01.2011 року; трансформаторну підстанцію, яка забезпечує енергопостачання комбікормового виробництва, розташованого за адресою: Луганська область, Кремінський район, с. Бараниківка, вул. Зарічна, 124 А, орендується у ТОВ «СКВ-АГРО» за договором оренди нерухомого майна від 28.12.2012 року № 28/12/9; офісні приміщення: за адресою: 83001, м. Донецьк, площа Конституції, 1, яке орендується у ТОВ «СКВ-АГРО» за договором суборенди нежитлового приміщення від 01.12.2011 року № 01/12/1; за адресою: 86126, Донецька область, м. Макіївка, вул. Молодогвардійська, 87/22, яке орендується у фізичної особи-підприємця [PERSON] за договором оренди від 01.12.2012 року № 573. Виходячи з наведеного, здійснивши правовий аналіз документів, що надані позивачем до матеріалів справи, суд дійшов висновку, що первинні документи бухгалтерського та податкового обліку підтверджують факт того, що правочин з контрагентом набув реального настання тих правових наслідків, на настання яких він був спрямований. Згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Згідно частини 5 п.9 цього Закону господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. За приписами п. 2.1 Положення «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704 - первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо. З огляду на наведені нормативні акти, суд зазначає, що реквізити первинного документу - це перш за все показники, які характеризують сутність господарської операції. Сутність бухгалтерських документів полягає в тому, що вони фіксуючи факти здійснення господарських операцій, є основою для бухгалтерського обліку. Під господарською діяльністю у ст. 3 Господарського кодексу України розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. У розумінні пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України. Поняття податкового кредиту наведене у п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України - це сума, на яку платник податків має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду. Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Отже необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності. Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що не дозволяється включення до податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПКУ). Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст. 201 ПКУ). Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Позивачем надані податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні документи тощо на підтвердження виникнення у нього права на податковий кредит за господарськими операціями з контрагентом. Таким чином, судом встановлено, що первинні документи, надані позивачем до матеріалів справи та які надавались в ході проведення перевірки відповідають вимогам наведених вище правових норм, а отже підтверджують реальність здійснення господарської операції у липні 2013 року між ТОВ «Фідлайф» та ПП «СФГ Нікопольське», правильність відображення такої діяльності у податковому та бухгалтерському обліку, у тому числі правильність формування податкового кредиту. За таких обставин суд вважає, що висновок ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька щодо порушення ТОВ «Фідлайф» податкового законодавства по взаємовідносинам з ПП «СФГ Нікопольське» у липні 2013 року не відповідає нормам матеріального права та обставинам справи, а тому спірне податкове повідомлення-рішення податкове повідомлення-рішення від 17 січня 2014 року № 0000232201 про збільшення ТОВ «Фідлайф» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 136468,50 грн. (з яких: основній платіж - 90979,00 грн., штрафні санкції - 45489,50 грн.) - підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідачем не надано доказів, що спростовували б доводи позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб захисту права, визначений позивачем. Оскільки адміністративний позов позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, задоволено в повному обсязі, суд присуджує з Державного бюджету України всі документально підтверджені витрати останнього, зокрема: судові витрати у розмірі 272,94 грн.

Результат розгляду: granted