Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

22 січня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Аскорд» (далі - ТОВ «Аскорд», позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Західно - Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - Західно - Донбаська ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області), в якому просить суд: 1. Визнати протиправними дії Західно - Донбаської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області щодо встановлення висновку про документальне не підтвердження реальності здійснення господарських відносин ТОВ «Аскорд» їх вид, обсяг, якість та розрахунки, що зафіксовані в акті №76/223/38362184 від 29.11.2013 р. про неможливість проведення зустрічної звірки. 2. Зобов'язати ДПІ у Західно-донбаську ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області утриматися від використання будь-яким чином як в своїй роботі та/або при виконанні своїх функцій та повноважень так і у відносинах із третіми особами акту № 76/223/38362184 від 29.11.2013 р. про неможливість проведення зустрічної звірки, а також висновків викладених в ньому. 3. Зобов'язати Західно-донбаську ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області вилучити з системи ІС «Податковий блок підсистема аналітична система перегляд результатів співставлення податкового кредиту та податкового зобов'язання в розрізі контрагентів» інформацію про результати перевірки ТОВ «Аскорд», оформлених Актом № 76/223/38362184 від 29.11.2013 р. про неможливість проведення зустрічної звірки і поновити в ній дані, що містяться у наданих ТОВ «Аскорд» звітах з податку на додану вартість за період з 01.10.2013р. по 31.10.2013 р. 4. Зобов'язати Західно-донбаську ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області відновити у системі ІС «Податковий блок підсистема аналітична система перегляд результатів співставлення податкового кредиту та податкового зобов'язання в розрізі контрагентів» показники податкових зобов'язань та податкового кредиту, що були відкориговані на підставі Акт № 76/223/38362184 від 29.11.2013 р. про неможливість проведення зустрічної звірки, задекларовані ТОВ «Аскорд» за період з 01.10.2013р. по 31.10.2013 р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Аскорд» та ТОВ «Сталь» (код ЄДРПОУ 35394737), були вчинені реальні господарські операції, що підтверджується первинними документами. Відповідачем не досконало вивчено матеріали надані під час перевірки та не досліджено ланцюг постачання товару, що призвело до невірних висновків. Таким чином, позивач вважає, висновки відповідача щодо порушення ТОВ «Аскорд» податкового законодавства в жовтні 2013 року необґрунтованими та безпідставними. В судове засідання з'явилась представник позивача, надала до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, адміністративний позов підтримала в повному обсязі, та просила суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання з'явився, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що відповідач під час перевірки діяв у відповідності до вимог чинного законодавства та в межах визначеної законом компетенції. Висновки за результатами перевірки є обґрунтовані та беззаперечні, оскільки позивачем не були надані первинні документи, які відповідно до положень чинного законодавства підтверджують факт настання правових наслідків за Договорами укладеними між позивачем та його контрагентом ТОВ «Сталь» реальність його виконання. Також представник відповідача надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. В задоволенні позовних вимог просив суд відмовити. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Аскорд» зареєстровано Юр'ївським районним управлінням юстиції 16.10.2012 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та з 18.10.2012 року перебуває на обліку в Західно - Донбаській ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області за №207678/35. 29.11.2013 року працівниками Західно - Донбаської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Аскорд» (код за ЄДРПОУ 38362184) з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та реальність здійснення господарських операцій за період жовтень 2013 року. За результатами перевірки було встановлено та відображено у висновках акту відсутність об'єкту оподаткування податком на додану вартість за жовтень 2013 року на суму ПДВ у розмірі 5 210 549, 10 грн. та анульовано показники податкової звітності шляхом коригування задекларованих податкових зобов'язань, а також значиться про анулювання свідоцтва платника ПДВ 22.11.2013 року. Вирішуючи правомірність визначеного податковою інспекцією ТОВ "Аскорд" грошового зобов'язання з податку на додану вартість суд з метою з'ясування обставин реальності вчинення господарських операцій вважає за необхідне ретельно перевірити доводи податкових органів про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в акті перевірки, або встановити наявність чи відсутність інших доказів. Також, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, протиправності формування витрат та податкового кредиту для цілей визначення об'єкта оподаткування належить з'ясувати, зокрема, такі обставини, як: рух активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. Вказана позиція викладена в Листах Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11 та від 01.11.2011 року №1936/11/13-11. Відповідно до матеріалів справи, між позивачем та покупцем ТОВ «Сталь» були укладені Договори купівлі - продажу. Товар, відповідно до видаткових накладних було відвантажено (продано, поставлено, надано) ТОВ «Аскорд», а вартість товару оплачено покупцем в повному обсязі - всі умови договорів виконано, сторони по договорам претензій не мають. За даними правочинами позивачем було задекларовано і нараховано податкові показники. Суд зазначає, що предметом договорів став соняшник, вимоги щодо якості якого вказано у кожному договорі окремим пунктом. Факти отримання товару ТОВ «Сталь» поставки - продажу ТОВ «Аскорд» у виконанні умов Договорів купівлі - продажу за період, що перевірявся, підтверджуються видатковими накладними належно оформленими, підписаними всіма сторонами та скріпленими печатками учасників Договорів. Товар відповідно до замовлень та видаткових накладних було отримано уповноваженими особами покупців за довіреностями та вартість товару оплачено в повному обсязі, відповідно до умов Договору та виставлених рахунків. Станом на дату проведення перевірки дебіторська заборгованість зі сторони покупців склала 62 538, 58 грн. Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим. Згідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатись зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення платником податків господарської операції і, якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Крім того, на підтвердження реальності господарських правовідносин між позивачем та вказаними контрагентами суду були надані податкові накладні, копії договорів купівлі - продажу та видаткові накладні. Права, обов'язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - замовників визначені Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року N363 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за N 128/2568 (далі - Правила №363). Відповідно до пункту 11.1 Правил № 363 основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. За визначенням статті 1 вказаних Правил товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, а дорожній лист - документ установленого законодавством зразка для визначення та обліку Відповідно до пункту 11.3 Правил, дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Згідно пункту 11.5 зазначених Правил, товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Відповідно до п. 11.7 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику. Позивачем до суду були надані на підтвердження здійснення поставок товару товарно-транспортні накладні, які за своїм змістом та формою відповідають чинному законодавству України. Таким чином, твердження податкового органу про відсутність ТТН були спростовані наданими доказами. У листі Вищого адміністративного суду України від 2 червня 2011 року № 742/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України»проаналізовано відповідні законодавчі норми та наголошено на тому, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи. Також у листі визначено приблизний перелік обставин, які можуть указувати на відсутність відповідної господарської операції. Відповідно до зазначеного Листа, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Згідно п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Як випливає зі змісту пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, за відсутності квитанції про прийняття або неприйняття податкової накладної, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом операційного дня, коли її було надіслано продавцем. Аналогічної позиції дотримується Вищий адміністративний суд України, яку виклав в інформаційному листі від 24.10.2013 року №1486/12/13-13. Підставою віднесення сум до податкового кредиту були податкові накладні, які оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства, та наявні в матеріалах справи. Таким чином, наведені положення законодавства дають підставу для висновку про наявність у платника податків матеріально-правового інтересу в тому, щоб дані карток особових рахунків та електронних баз податкової звітності правильно відображали фактичний стан платежів до бюджету та задекларовані платником податків показники. Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії Західно - Донбаської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області щодо встановлення висновку про документальне не підтвердження реальності здійснення господарських відносин ТОВ «Аскорд» їх вид, обсяг, якість та розрахунки, що зафіксовані в акті №76/223/38362184 від 29.11.2013 р. про неможливість проведення зустрічної звірки та зобов'язання Західно-донбаську ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області утриматися від використання будь-яким чином як в своїй роботі та/або при виконанні своїх функцій та повноважень так і у відносинах із третіми особами акту № 76/223/38362184 від 29.11.2013 р. про неможливість проведення зустрічної звірки, а також висновків викладених в ньому, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягаю у зв'язку з наступним. Згідно з статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. Таким чином, суд вважає, що адміністративний суд не може розглядати вимоги щодо визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень а майбутнє у зв'язку із вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності/незаконності таких дії. Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Результат розгляду: partial