Рішення адміністративного суду від 2014-01-24 00:00:00+02

У серпні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача недоплачені суми щомісячної державної соціальної допомоги за 2006-2011 роки. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2011 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії за період з 03 лютого 2011 року по 23 липня 2011 року, з урахуванням проведених виплат, в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Державного бюджету. Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та відмовити в задоволені позовних вимог посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні і має право відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У 2008 році дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» відновлена рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року та у подальшому не призупинялася, а застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки розмір підвищення пенсії визначений Законом України «Про соціальний захист дітей війни», який має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України. При цьому суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком. За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні. Між тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити абзац другий резолютивної частини постанови виключивши частину речення, а саме: «за рахунок коштів Державного бюджету».

Результат розгляду: denied