Рішення адміністративного суду від 2014-03-11 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що 19.02.2014 року відповідачем на неї було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. за порушення ч.4 ст. 165-1 КУпАП по факту несвоєчасної сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Посилаючись на те, що вказаного правопорушення не вчиняла, оскільки філія «Буринський райавтодор» ДП «Сумський облавтодор» не є розпорядником коштів і саме ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» своєчасно не здійснило відповідний перерахунок коштів для сплати єдиного внеску. Однак відповідач, діючи не об'єктивно прийняв незаконну постанову, яку просила скасувати. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, пояснивши, що нею, як головним бухгалтером філії, було своєчасно подано декларацію про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. При цьому вона також направила платіжне доручення до бухгалерії ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». Однак грошові кошти на сплату цього внеску були перераховані головним підприємством несвоєчасно, але її вини в цьому немає. Відповідач Майданевич А.В. заявлані вимоги не визнав, вважав, що діяв згідно чинного законодавства і в межах своїх повноважень наклав на позивачку адміністративне стягнення в сумі 850 гривень. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і в цілях, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно зі ст. 9 КАС України, суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України (ст.19 Коституції). В судовому засіданні встановлено, що 12.02.2014 року відносно позивачки було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.165-1 КУпАП, згідно якого вбачається, що філія «Буринський райавтодор» подала до податкової інспекції звіт за грудень 2013 року в якому було нараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 47405 грн. 34 коп., строк сплати якого був до 20.01.2014 року. Однак сплачено було лише 25257 грн.47 коп., заборгованість в сумі 22147 грн.87 коп. була перерахована 11.02.2014 року, чим порушено п.п.1 ч.2 ст.6, ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (а.с.27-28). Постановою серії АР №347791 від 19.02.2014 року, винесеною начальником Буринського відділення Конотопської ОДПІ Майданевич А.В., позивачка визнана винною у вчиненні вказаного правопорушення і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень (а.с.4). Відповідно ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (далі Закон), платниками єдиного внеску є роботодавці, у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами, а згідно п.п.1 ч.2 ст.6 цього ж Закону, платник єдиного внеску збов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку до 20 числа наступного місяця (п.7, п.8 ст.9 Закону). Разом з тим, у випадку несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ст.п.11 ст.9 Закону) Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно-правових нормах сукупність ознак, які визначають суспільну небезпеку, винність і протиправність діяння, що тягне застосування адміністративно-правових санкцій і відрізняють це діяння від інших видів правопорушень. Частиною 4 статті 165-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність посадових осіб за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачені обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС України, - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Як вбачається з постанови відповідача про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] від 19.02.2014 року, змістом адміністративного правопорушення є несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування у сумі, що перевищує 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян філією «Буринський райавтодор», оскільки остання працює головним бухгалтером вказаного підприємства. Згідно статті 3 Положення філії «Буринський райавтодор» дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» (далі Положення), філія є відособленим структурним підрозділом вказаного підприємства, має окремий баланс, розрахунковий рахунок у банку, печатку та шамп зі своїм найменуванням. Однак статтею 4 даного Положення встановлено, що для здійснення оперативно-господарської діяльності, підприємство, тобто ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України», передає філії основні засоби та обігові кошти, а також товарно-матеріальні цінності. При цьому підприємство несе відповідальність по зобов'язанням філії ( ч.2 п.3.2 ст.3 Положення) (а.с.11-13). Аналізуючи зазначені вимоги, суд приходить до висновку, що філія «Буринський райавтодор» при здійсненні своєї діляьності, використовує грошові кошти, які надійшли від головного підпрємства, в даному випадку від ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України» і саме це підприємство несе відповідальність по зобов'язанням філії, в тому числі і перед державним бюджетом щодо сплати податків, внесків та інших обов'язкових платежів, що також підтверджується і довідкою №847 ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України» (а.с.10). При цьому позивачка, як головний бухгалтер філії, зобов'язана правильно, за встановленою формою скласти звітність про суми нарахованої заробітної плати застраховних осіб та суми нарахованого внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та своєчасно подати її до органів доходів і зборів. Як вбачається із показів сторін та копії поданого звіту, наданого відповідачем до суду, [PERSON] діючи в межах своїх службових обов'язків, виконала зазначені вимоги закону та посадової інструкції, подавши такий звіт до Буринського відділення Конотопської ОДПІ 09.01.2014 року, однак вказаних коштів на сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України» на розрахунковий рахунок філії своєчасно не перерахувало, що підтверджується і випискою з розрахункового рахунку (а.с.9,18-25). Вирішуючи питання про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності відповідачу, з метою дотримання вимог ст.245 КУпАП, якою визначено завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення, необхідно було б пересвідчитися в наявності всіх ознак, які характеризують склад адміністративного правопорушення, зокрема: об'єкт правопорушення, його об'єктивну сторону, суб'єкт правопорушення та його суб'єктивну строну. При цьому вина - необхідний елемент суб'єктивної сторони буь-якого протиправного діяння, а її форма може бути як умисна так і з необережності, визначення яких надано ст.ст.10,11 КУпАП. Аналізуючи вказані обставини суд приходить до висновку про недотримання відповідачем вищевказаних вимог Закону та відсутність даних, які б безспірно свідчили про наявність вини позивачки у скоєнні даного адміністративного правопорушення. За таких обставин вона не може нести відповідальність за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Частиною 1 статті 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і порядку, встановлених законом. При цьому, згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав і обов'язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Виходячи із змісту ст.8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, положення ст.62 цього Закону розповсюджуються і на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Таким чином перевіряючи, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, прийняте відповідачем рішення про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, суд констатує необгрунтованість та упередженість, відсутність розсудливості відповідача при прийняті оскаржуваного рішення. Наявні у справі матеріали не містять беззаперечних доказів і є недостатніми для однозначного висновку про винуватість позивачки в порушенні ч.4 ст. 165-1 КУпАП, а тому постанова про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності є протиправною та підлягає скасуванню.

Результат розгляду: granted