Рішення адміністративного суду від 2014-03-26 00:00:00+02

Позивачка просить зобов'язати відповідача провести донарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2013 рік в сумі п'яти мінімальних заробітних плат, мотивуючи тим, що вона має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, є інвалідом 2-ої групи, і згідно статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, з визначенням розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, яка виплачуватися має на кінець року. Відповідач нарахував їй допомогу в липні 2013 року і виплатив допомогу в грудні 2013 року в розмірі 120 гривень. Позивачка вважає, що мала отримати допомогу в розмірі 6090 гривень. В жовтні 2013 року та в січні 2014 року зверталася до відповідача з проханням донарахувати та виплатити допомогу за 2013 рік у розмірі, визначеному Законом. Її прохання не було задоволене. Відповідач подав заперечення, в яких з вимогами не погоджується, посилаючись на те, що згідно з бюджетними призначеннями, враховуючи вимоги статей 95, 116 Конституції України, Бюджетного кодексу України, Кабінет Міністрів України забезпечує проведення політики у сфері соціального захисту і встановлює розмір окремих видів компенсацій, доплат і допомог, зокрема, у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Перевіривши докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Копіями посвідчення, аркушів паспорта позивачки підтверджується, що позивачка проживає в [ADDRESS], має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 1. Довідкою УПСЗН Брусилівської РДА, змістом наданих відповідачем заперечень підтверджується, що позивачка отримала щорічну допомогу на оздоровлення у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виплачено в грудні 2013 року - 120,00 гривень. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено право позивача на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Законом передбачено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати, а фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього закону, здійснюється за рахунок державного бюджету. Розпорядники бюджетних коштів нижчого рівня - управління соціального захисту населення, беруть бюджетні зобов'язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, як це передбачено ст. 51 Бюджетного кодексу України. Розміри щорічної допомоги на оздоровлення відповідної категорії громадян, на яких розповсюджується дія Закону України "Про статус ї соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлюється цим законом. Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 закріплено, що в одних законах безпосередньо встановлено розміри соціальних виплат, а в інших їх визначення віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України. Відповідно до положень законів України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначення порядку та розмірів соціальних виплат віднесено до відання Кабінету Міністрів України. Згідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлений розмір допомоги на оздоровлення, а саме - 120 грн. для осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, інвалідам 2-ї групи. Відповідно до п.4 прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет на 2013 рік" у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. На дійсний час вищезазначені положення Закону та постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не визнано неконституційними, та не скасовувались. Конституційний Суд України у справі №1-11/2012 ( рішення № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року) за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України вирішив: 1. В аспекті конституційного подання положення статті 1, частин першої, третьої статті 95 Конституції України у системному зв'язку з положеннями статті 3, частини першої статті 17, частини третьої статті 22, статей 46, 48 Основного Закону України треба розуміти так, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості. 2. В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. 3. В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. 4. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Враховуючи вказане рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачеві щорічної допомоги на оздоровлення, виплата якої передбачена ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", є правомірними, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю. Судові витрати по справі слід прийняти на рахунок держави.

Результат розгляду: denied