Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

03 лютого 2014 року Прокурор міста Кременчука Полтавської області звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування Рішення позачергової XLI сесії Кременчуцької міської ради VI скликання від 27 січня 2014 року "Про заяву депутатів Кременчуцької міської ради Полтавської області щодо суспільно-політичної ситуації в державі". В обґрунтування своїх вимог прокурор посилався на протиправність рішення позачергової XLI сесії Кременчуцької міської ради VI скликання від 27 січня 2014 року "Про заяву депутатів Кременчуцької міської ради Полтавської області щодо суспільно-політичної ситуації в державі", оскільки Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" не наділяє міські ради повноваженнями по направленню Президенту України та народним депутатам України звернення, яке містить заяви, оцінки та вимоги політичного характеру. При прийнятті своїх актів місцева рада зобов'язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наголошував на тому, що відповідач може вирішувати лише питання місцевого значення. Крім того, стверджував про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням положень ст..ст.3,32 Регламенту Кременчуцької міської ради, затвердженого рішенням 1 сесії Кременчуцької міської ради від 23.11.2010 року в частині місця його прийняття, оскільки останнє прийняте на Площі Незалежності ( м. Кременчук). Також прокурор вказував, що позачергова сесія, на якій прийнято спірне рішення, скликана у день її проведення, без дотримання десятиденного терміну, що суперечить вимогам вказаного Регламенту. В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Надав пояснення, що за змістом ідентичне викладеному вище обґрунтуванню позовної заяви. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні з підстав, наведених у письмових запереченнях (а.с.28-31). У запереченнях стверджувала, що оскаржуване рішення Кременчуцької міської ради було прийняте з метою розв'язання політичної кризи шляхом звернення територіальної громади до влади. Дане звернення депутатів Кременчуцької міської ради Полтавської області є результатом волевиявлення територіальної громади в м. Кременчуці. Як на думку відповідача, рішення позачергової XLI сесії Кременчуцької міської ради VI скликання від 27 січня 2014 року "Про заяву депутатів Кременчуцької міської ради Полтавської області щодо суспільно-політичної ситуації в державі" є законним і обґрунтованим, скасуванню не підлягає. Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Кременчуцькою міською радою Полтавської області на XLI сесії VI скликання від 27 січня 2014 року прийнято рішення "Про заяву депутатів Кременчуцької міської ради Полтавської області щодо суспільно-політичної ситуації в державі", згідно з яким міська рада вирішила направити заяву, що додається до рішення, Адміністрації Президента, Верховній Раді України, Прем'єр - Міністру України, зобовІязала відділ прес-служби виконавчого комітету Кременчуцької міської ради оприлюднити дане рішення в засобах масової інформації, контроль за виконанням рішення залишила за міським головою Бабаєвим О.М. (а.с.9). Зі змісту заяви, яка є додатком до рішення сесії міської ради від 27.01.2014 року, слідує, що депутати Кременчуцької міської ради , висловлюючи волю жителів Кременчука та позицію представників територіальної громади в органі місцевого самоврядування, вимагали: 1 - від Президента України - добровільно піти у відставку, оголосити позачергові президентські та парламентські вибори; 2 - від Голови Верховної Ради України - повернути роботу парламенту в законне русло, негайно відмінити Закони, що були прийняті 16.01.2014 року; 3 - від Прем'єр - Міністра України - добровільно піти у відставку разом з Міністром Внутрішніх справ та Кабінетом Міністрів України у повному складі; 4 - від працівників правоохоронних органів - зупинити перевищення своїх службових повноважень, знайти та покарати винних у загибелі та катуванні людей, негайно звільнити з-під варти всіх затриманих учасників акції протесту; 5- від усіх сторін конфлікту - зупинити процеси, які розколюють єдиний український народ, і розробити програму подальшого розвитку України на принципах взаємоповаги, дотримання законності та недопущення проявів сепаратизму. Отже, Кременчуцькою міською радою Полтавської області на позачерговій XLI сесії VI скликання від 27 січня 2014 року прийнято рішення "Про заяву депутатів Кременчуцької міської ради Полтавської області щодо суспільно-політичної ситуації в державі", яка за своїм змістом містить оцінку політичної ситуації у країні та заклики до органів державної влади щодо вжиття певних заходів. 29 січня 2014 року заступник прокурора міста Кременчука на підставі Закону України "Про прокуратуру" виніс постанову про проведення перевірки, відповідно до якої постановив провести перевірку в порядку прокурорського нагляду за додержанням вимог Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування» у діяльності Кременчуцької міської ради щодо підстав прийняття 27 січня 2014 року на позачерговій XLI сесії VI скликання рішення "Про заяву депутатів Кременчуцької міської ради Полтавської області щодо суспільно-політичної ситуації в державі" (а.с. 36-39). За результатами проведеної перевірки Кременчуцької міської ради на предмет додержання і застосування законів прокурор оскаржив рішення Кременчуцької міської ради від 27.01.2014 року в порядку адміністративного судочинства. Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню, суд приходить до наступних висновків. Частинами 1, 3 статті 140 Конституції України визначено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. У рішенні Конституційного Суду України від 26.03.2002 №6-рп/2002 (справа про охорону трудових прав депутатів місцевих рад) визначено політико-правову природу органів місцевого самоврядування, які не є органами державної влади, а є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади самостійно вирішувати не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, тобто такі, які пов'язані передусім з життєдіяльністю територіальних громад і перелік яких визначено у Конституції і законах України. Частинами 1, 2 статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування (ратифікована Законом України від 15.07.1997 №452/97-ВР) закріплено, що головні повноваження і функції місцевих властей визначаються конституцією або законом. Однак це положення не перешкоджає наділенню місцевих властей повноваженнями і функціями для спеціальних цілей відповідно до закону. Місцеві власті в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу. Отже, предметом відання місцевого самоврядування є не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, що пов'язані із життєдіяльністю певної територіальної громади, перелік яких визначений Конституцією і законами України, якщо їх вирішення не доручене жодному іншому органу державної влади. Як уже зазначалось раніше, Кременчуцькою міською радою Полтавської області на позачерговій XLI сесії VI скликання від 27 січня 2014 року прийнято рішення "Про заяву депутатів Кременчуцької міської ради Полтавської області щодо суспільно-політичної ситуації в державі", яке за своїм змістом звернення містить оцінку політичної ситуації у країні та заклики до органів державної влади щодо вжиття певних заходів. Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини 1 статті 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Згідно зі статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання (загальна компетенція). Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначений перелік питань, які віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад, що підлягають вирішенню на пленарних засіданнях. Частиною 1 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" регламентовано, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. За приписами наведених норм прийняті міською радою на пленарних засіданнях у формі рішень акти, незалежно від того, чи мають вони нормативний характер або ні, є обов'язковими до виконання в межах відповідної територіальної громади, а тому вони повинні ухвалюватися виключно в межах повноважень, визначених законом. Судом встановлено, що рішення від 27.01.2014 року за своєю правовою природою не стосується питань життєдіяльності місцевої громади, а тому викладення його у формі рішення та, як наслідок, надання йому ознак обов'язковості виконання, є виходом за межі загальної та виключної компетенції міських рад, визначеної статтями 25, 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Конституцією України та законами України чітко регламентований порядок вирішення наведених у зверненні (додатку до рішення сесії ради) питань. Суд має вказати, що ним не заперечуються права органу місцевого самоврядування як представницького органу територіальної громади на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Однак це право може реалізовуватися у формі рішення лише щодо питань життєдіяльності місцевої громади (а не держави в цілому) та у формі відповідних листів, статей у засобах масової інформації або звернень, які не є правовими актами і не несуть юридичних наслідків, а не шляхом прийняття міською радою правових актів у формі рішень, оскільки у цьому разі рада діє як суб'єкт владних повноважень, що має чітко окреслену законом компетенцію. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що при прийнятті рішення від 27 січня 2014 року "Про заяву депутатів Кременчуцької міської ради Полтавської області щодо суспільно-політичної ситуації в державі" Кременчуцька міська рада Полтавської області діяла не на підставі та не в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України. Суд бере до уваги посилання позивача на протиправність оскаржуваного рішення, оскільки воно було прийнято з порушенням положень ст..ст.3,32 Регламенту Кременчуцької міської ради в частині місця його прийняття, та посилання на те, що позачергова сесія скликана у день її проведення, без дотримання десятиденного терміну. Разом з тим, суд не вважає, що дані факти можуть свідчити про незаконність та протиправність даного рішення, яке прийнято за межами повноважень органу місцевого самоврядування, та бути самостійною підставою для його скасування. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Закону України "Про прокуратуру", предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є відповідність актів, які видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам. Згідно з частиною 3 статті 20 Закону України "Про прокуратуру", при виявленні порушень закону прокурор у межах своєї компетенції має право: 1) вносити подання; 2) у встановленому законом порядку ініціювати притягнення особи до дисциплінарної, адміністративної відповідальності, складати протокол про адміністративне правопорушення та починати досудове розслідування; 3) звертатися до суду в передбачених законом випадках. Частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Таким чином прокурор правомірно звернувся до суду про скасування рішення Кременчуцької міської ради від 27.01.2014 року "Про заяву депутатів Кременчуцької міської ради Полтавської області щодо суспільно-політичної ситуації в державі". Відповідно до частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В даному випадку відповідач не довів правомірності прийнятого рішення та не надав доказів в спростування доводів прокурора, на відміну від останнього, який у свою чергу належно та послідовно довів обґрунтованість вимог, заявлених у позові. Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted