Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тегрос» (далі - ТзОВ «Тегрос» або позивач) звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області (далі - Тернопільська ОДПІ або відповідач) про визнання неправомірними дій по включені до акта перевірки №3210/22-01/36318154 від 24 грудня 2013 року висновків, що дані наведені в деклараціях з податку на додану вартість про обсяги поставок та придбання, податкове зобов'язання та податковий кредит за перевіряємий період не є дійсним в сумі 603 771 грн. Представник позивача позов підтримав в повному обсязі, суду пояснив, що позовні вимоги обґрунтовані тим, що існує можливість зміни даних податкової звітності позивача з податку на додану вартість за період з жовтня 2010 року по грудень 2012 року, а також руйнування усталених господарських відносин з підприємствами-контрагентами, що може завдати шкоду ділової репутації, оскільки дані акта перевірки можуть бути використані під час перевірок підприємств-контрагентів та стати підставою для висновку про порушення останніми податкової дисципліни. Представники відповідача проти позову заперечили повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов. Згідно заперечення акт перевірки - це лише службовий документ, компетентна обґрунтована думка посадової особи органу державної податкової служби яка проводила перевірку щодо результатів перевірки, яка викладена ним для використання уповноваженою службовою особою при прийнятті рішення. Уповноважена службова особа при прийнятті рішення на підставі акту перевірки може як погодитися з висновками посадової особи органу державної податкової служби яка проводила перевірку, так і відхилити їх. Крім того, представники податкового органу пояснили, що вищенаведені висновки жодним чином не впливають на права та інтереси позивача у справі, оскільки жодного коригування податкової звітності ТОВ «Тегрос» після проведення перевірки Тернопільська ОДПІ не робила і не може робити, оскільки це прямо суперечить вимогам Податкового кодексу України. З врахуванням викладеного, представники відповідача просять відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 27.11.2013 р. по 17.12.2013 р., відповідно до пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового Кодексу України, на підставі наказу від 25.11.2013 року №1217 та на підставі направлень від 25.11.2013 року, виданих Тернопільською ОДПІ, посадовими особами відповідача проведено позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Тегрос» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 року по 31.12.2012 рік. За результатами перевірки винесено акт від 24.12.2013 року №3210/22-01/36318154, який підписаний позивачем із зауваженнями. В розділі 4 акту перевірки - «Висновки» зазначено, що дані наведені в деклараціях позивача з податку на додану вартість про обсяги поставок та придбання, податкове зобов'язання та податковий кредит за перевіряє мий період в сумі 603 771 грн. не є дійсними (а.с.51). Позивач стверджує, що вищенаведений висновок податкової інспекції може призвести до зміни даних податкової звітності позивача з податку на додану вартість за період з жовтня 2010 року по грудень 2012 року, а також руйнування усталених господарських відносин з підприємствами-контрагентами, що може завдати шкоду ділової репутації, оскільки дані акта перевірки можуть бути використані під час перевірок підприємств-контрагентів та стати підставою для висновку про порушення останніми податкової дисципліни. З такою позицією позивача суд не погоджується, виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що позивачем правомірність проведення відповідачем перевірки не оскаржується. У відповідності до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Статтею 78 ПК України визначено підстави для проведення документальної позапланової перевірки. Згідно з пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (документальна планова/ позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відповідно до п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати. Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 р. № 984 (далі - Порядок). Відповідно до п. 3 Порядку акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. У пункті 6 розділу І Порядку передбачено, як складається висновок акта документальної перевірки, зокрема про те, що зазначається опис виявлених перевіркою порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, з посиланням на підпункти, пункти, статті законодавчих актів або загальний висновок щодо відсутності таких порушень. Відповідно до п. 6 розділу ІІ Порядку факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом (абзац четвертий п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України). З наведеного вбачається, що акт перевірки є носієм доказової інформації, яка в подальшому повинна використовуватися контролюючим органом для прийняття рішення щодо визначення платникові податків грошових зобов'язань. При цьому акт складається посадовими особами контролюючого органу і не містить волевиявлення самого органу щодо виявлених посадовими особами фактів. Крім того, висновки акта перевірки не є остаточними, оскільки платник податків має право надати свої зауваження до відповідного акта, що можуть у подальшому бути враховані контролюючим органом під час вирішення питання про здійснення нарахування грошових зобов'язань за результатами перевірки. Натомість висновки посадових осіб, зазначені в акті перевірки, є лише думкою цих осіб щодо поведінки платника податків. При цьому відповідно до ст. 58 Податкового кодексу України питання щодо визначення грошового зобов'язання платникові податків за результатами перевірок вирішує контролюючий орган, а не посадові особи, що здійснювали перевірку. Відповідно до викладеного, діяльність зі складання актів документальних перевірок є службовою діяльністю працівників контролюючого органу на виконання своїх посадових обов'язків із збирання доказової інформації щодо дотримання платником податків податкової дисципліни. Тому, акт перевірки і дії посадових осіб контролюючого органу зі складання цього акта не створюють жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків, крім права на надання зауважень до акта перевірки. Водночас таке право виникає у зв'язку із самим фактом складення акта безвідносно до його конкретного змісту. Таким чином, акт перевірки і дії посадових осіб із включення до такого акта певних висновків не породжують правових наслідків для платника податків, тобто не змінюють стану його суб'єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов'язків для платника податків. Як вбачається з матеріалів справи і позивачем цього не заперечується, відповідачем позапланова виїзна перевірка позивача проведена із дотриманням вимог глави 8 розділу ІІ Податкового кодексу України на підставі наказу та направлення. Висновки викладені працівниками відповідача в акті перевірки є лише думкою відповідних осіб, які не є обов'язковими і безумовними для позивача чи для контролюючого органу, а тому не створюють жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення будь-яких прав позивача, крім права на надання зауважень до акта перевірки. При цьому, в процесі судового розгляду позивачем не доведено, а судом не встановлено факту вчинення відповідачем дій чи прийняття податкового повідомлення-рішення, які б змінювали стан суб'єктивних прав позивача чи створювали для нього якісь додаткові обов'язки. В силу змісту позовних вимог та відсутності рішення чи дій суб'єкта владних повноважень, які б створювали певні правові наслідки для позивача чи порушували його права, суд позбавлений можливості перевіряти первинні документи щодо тих чи інших господарських правовідносин позивача і його контрагентів та давати їм правову оцінку щодо їх реальності чи нікчемності. Дане питання може вирішуватися судом в подальшому, у разі прийняття контролюючим органом рішення про визначення позивачу грошового зобов'язання та оскарження його в судовому порядку. З врахуванням того, що судом не встановлено неправомірності дій Тернопільської ОДПІ, а також не встановлено факту порушень прав позивача зі сторони суб'єкта владних повноважень, які виразились у неправомірності дій, бездіяльності чи прийнятті протиправних рішень, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Результат розгляду: denied