Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

Постановою Миронівського районного суду Київської області від 05 липня 2011 року позов задоволено частково. Зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату позивачу доплати до пенсії відповідно до ст.ст.39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 16.09.2010 року до того часу, поки норми вказаних Законів будуть чинними, не будуть змінені, доповненні чи скасовані з урахуванням раніше проведених виплат за ці періоди. Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі. У зв'язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке відповідно до п. 2 частини першої ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України прийнято у порядку скороченого провадження, згідно з абз.4 частини 8 ст. 183-2, п. 3 частини першої ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає зміні виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду. Згідно ч. 1 ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права. Як вбачається з матеріалів справи, позивач постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю та відноситься до 4 категорії постраждалих внаслідок ЧАЕС, що підтверджується відповідним посвідченням. У відповідності до статті 49 Закону пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Згідно до ст. 39 Закону, пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить у зоні посиленого радіологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата. Згідно ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесених до категорії 4, додаткова пенсія, заподіяна за шкоду здоров'ю, визначається у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком. Нарахування позивачу пенсії відповідно до положень ст.т.39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідачем не здійснено, у зв'язку з чим вона звернулася до суду за захистом своїх прав. Всупереч ст.ст. 39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу вказані доплати виплачувалися частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою КМУ № 1 від 03.01.2002 року, а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати, як того вимагає вказаний Закон. З огляду на те, що Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу в порівняні з Постановою КМУ № 1 від 03.01.2002 року, відповідач неправомірно виплачував додаткову пенсію в меншому розмірі ніж це передбачено ст. ст.39, 51 зазначеного Закону. Таким чином, колегія суддів приходить до однозначного висновку про правомірність доводів суду першої інстанції про наявність у позивача права на перерахунок доплати до пенсії в розмірі передбаченому ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги помилково у резолютивній частині зобов'язав управління Пенсійного фонду України в Миронівському районі Київської області проводити такі нарахування та виплати надалі до того часу, поки норми вказаних Законів будуть чинними, не будуть змінені, доповненні чи скасовані. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення з абзаців третього та четвертого резолютивної частини оскаржуваної постанови слів «до того часу, поки норми вказаних Законів будуть чинними, не будуть змінені, доповненні чи скасовані», оскільки суд не може задовольнити дані вимоги, так як Кодекс адміністративного судочинства України (далі-КАС України) не передбачає захист прав на майбутнє, і не може встановити чи будуть такі права позивача порушені чи ні. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial