Рішення адміністративного суду від 2014-01-09 00:00:00+02

10 грудня 2013 року управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до [PERSON] про стягнення переплати пенсії в розмірі 1090,46 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем неправомірно, за допомогою платіжної картки, отримано пенсію померлого пенсіонера [PERSON] за березень 2013 року в розмірі 1090,46 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча в матеріалах справи наявні докази, що він належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], отримував пенсію за віком на підставі розпорядження управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві від 18 червня 2007 року №6141 (а.с. 8). Відповідно до довідки від 01 березня 2013 року № 5 (а.с.12) [PERSON] помер, що підтверджується атестатом № 161 від 29 березня 2013 року про закриття пенсійної справи у зв'язку зі смертю отримувача (а.с. 9). З листа Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (а.с. 14) вбачається, що пенсія нарахована пенсіонеру [PERSON] повернута на розрахунковий рахунок Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області частково, в сумі 3,23 грн., решта пенсії, в сумі 1090,46 грн. в зв'язку з чим виникла переплата пенсії по особовому рахунку [PERSON]. Як вбачається з довідки Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" про рух коштів по картковому рахунку [PERSON], за період з 27 лютого 2013 року по 03 січня 2014 року, зняття коштів здійснювалось 14 березня 2013 року о 09 год. 16 хв. з банкомату ПАТ "Укрбізнесбанк", за адресою: м. Полтава, вул. Жовтнева, 64д, по картковому рахунку №[NUMBER] (а.с.168). Отже, судом встановлено факт зняття грошових коштів з карткового рахунку пенсіонера [PERSON] після його смерті. Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-VI накопичувальний пенсійний рахунок - частина персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку, яка відображає стан пенсійних активів застрахованої особи в накопичувальній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом. Згідно із частиною першою статті 47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, зокрема, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості та у разі смерті пенсіонера. Згідно з частиною першою та другої статті 50 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до статті 100 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" усі операції з пенсійними активами у цінних паперах здійснюються через зберігача - банк, який здійснює свою діяльність відповідно до законодавства про банки і банківську діяльність та відповідає вимогам цього Закону щодо зберігання та обслуговування коштів Накопичувального фонду. Виконання функцій зберігача не може поєднуватися з виконанням функцій з управління пенсійними активами. Пунктом 1.27 статті першої Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05 квітня 2001 року №2346-III визначає, що платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Відповідно до статей 7 та 40 Закону України "Про Національний банк України", статей 13 та 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, з метою вдосконалення порядку емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням Правління Національного банку України 30 квітня 2004 року №223 затвердило Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням. Це Положення встановлює загальні вимоги Національного банку України (далі - Національний банк) до емісії банками, філіями іноземних банків (далі - банки) спеціальних платіжних засобів і визначає порядок здійснення операцій з їх використанням. Вимоги цього Положення поширюються на платіжні організації, членів та учасників платіжних систем, які є суб'єктами відносин, що виникають під час здійснення операцій, ініційованих із використанням спеціальних платіжних засобів цих платіжних систем. Відповідно до пункту 1.4 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням держатель спеціального платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу, спеціальний платіжний засіб - платіжна картка, мобільний платіжний інструмент, інший платіжний інструмент, що виконує функцію засобу ідентифікації, за допомогою якого держатель цього інструменту здійснює платіжні операції з рахунку платника або банку, а також інші операції, установлені договором, платіжна картка - спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для здійснення платіжних операцій з рахунку платника або банку, а також інших операцій, установлених договором. Згідно з пунктом 6 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням держатель зобов'язаний надійно зберігати спеціальний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Користувач зобов'язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач зобов'язаний негайно повідомити емітента або визначену ним юридичну особу про втрату спеціального платіжного засобу в порядку та формі, установлених договором. В іншому разі емітент не несе відповідальності за платіжні операції, ініційовані за допомогою цього спеціального платіжного засобу, до отримання такого повідомлення, якщо інше не встановлено договором. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу зобов'язаний ідентифікувати держателя і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу зобов'язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього спеціального платіжного засобу. Порядок подання повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу та внесення спеціального платіжного засобу до стоп-списку і його вилучення з нього визначаються у внутрішньобанківських правилах банку, розроблених з урахуванням вимог цього Положення, правил платіжної системи, та обумовлюються в договорі. Емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент після подання користувачем повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу в порядку та формі, установлених договором, несе відповідальність за платіжні операції, які здійснено з використанням цього спеціального платіжного засобу. Відповідно до пункту 10.8. Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням контроль за рухом і цільовим використанням коштів за рахунками користувачів з використанням спеціальних платіжних засобів здійснюється власниками цих рахунків. З листа Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" від 03 січня 2014 року №37.424/11 БТ (а.с. 168) судом встановлено, що банк немає можливості надати інформацію про особу, якою було проведено трансакцію по зняттю коштів з карткового рахунку [PERSON]. Як вбачається з аналізу норм чинних нормативно-правових актів, зокрема Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05 квітня 2001 року №2346-III та Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням затвердженого Правлінням Національного банку України 30 квітня 2004 року №223, платіжна картка дає можливість ідентифікувати особу держателя платіжної картки, її володільця, проте не дає можливості встановити особу, яка фактично здійснила операцію з використання платіжної картки і призначена виключно для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором, а не для ідентифікації суб'єкта який здійснює або ініціює відповідні операції. Щодо посилань позивача на частину першу статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункт 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплати пенсії та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, то суд зазначає, що за частиною першою статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695 (далі - Порядок). Згідно пунктом 3 Порядку повернення коштів проводиться відповідно до 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо. Таким чином, чинним законодавством встановлено виключний перелік підстав для відрахування виплаченої надміру суми пенсії, зокрема: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. За перевіркою ж матеріалів справи, будь-яких даних про зловживання з боку відповідача або подання ним недостовірних даних позивачем не надано. Із матеріалів справи вбачається, що позивач управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві, перерахувало на визначений пенсіонером банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, через уповноважений банк, який здійснює свою діяльність відповідно до законодавства про банки і банківську діяльність та провадить розрахунково-касові операції з коштами Пенсійного фонду, тобто виконав передбаченні чинним законодавством України обов'язки. Разом з тим, доказів вчинення саме [PERSON] дій, спрямованих на отримання коштів пенсії з розрахункового рахунку [PERSON] за допомогою платіжної картки № [NUMBER] позивачем не доведено. Відповідно до положень, закріплених статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем було вчинено використання платіжної картки, держателем якої є [PERSON], а також здійснення будь-яких операцій з її застосуванням. Судом встановлено, що призупинення здійснення операцій з внесенням платіжної картки в стоп-лист не проводилось. З огляду на вказане вище, відповідач не може нести відповідальність за списання коштів з карткового рахунку, що належав [PERSON], ініційованого за допомогою платіжної картки. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача у судовому засіданні не доведені, і тому у їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied