Рішення адміністративного суду від 2014-03-05 00:00:00+02

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 05 березня 2014 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 11 березня 2014 року. Виробничо-комерційна фірма у формі товариства з обмеженою відповідальнісю "Титан" звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.11.2013 року №0000721100 та №0000722200. Позивач мотивує свій позов тим, що висновки податкового органу про безтоварність операцій із ТОВ «Укрпетролеумм» та відсутність господарського характеру понесених витрат по придбанню дизельного палива є безпідставними, оскільки у ВКФ ТОВ «Титан» є наявні всі необхідні документи, які підтверджують як факт придбання дизельного палива, так і правомірність оформлення податкового кредитку по вказаних операціях. Відповідач проти позову заперечив та вказав, що відділом податкового аудиту Ужгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області, проведено виїзну позапланову документальну перевірку ВКФ ТОВ «Титан ЛТД» з питань правомірності нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах із ТОВ «Укрпетролеумм» та правомірності відображення сум у складі витрат та доходів по операціях з зазначеним контрагентом за жовтень 2013 року (акт від 01.11.2013 № 600/22-0/22104771). В ході перевірки було встановлено, що угода із ТОВ «Укрпетролеумм» була укладена ВКФ ТОВ «Титан» не мала реального характеру, а відтак було прийнято податкові повідомлення рішення від 14.11.13 №0000712200, форма «Р», про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 75686,0 грн., в т. ч. основний платіж - 50457,0 грн.; від 14.11.13 №0000722200, форма «Р», про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму - 72081,0 грн. в т. ч. основний платіж -48054,0 грн. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов до наступних висновків. З 21.10.2013 року по 25.10.2013 року Ужгородською ОДПІ було проведено виїзну позапланову документальну перевірку ВКФ ТОВ «Титан», як наслідок було складено акт перевірки від 01.11.2013 р. №600/22-0/22104771 (а.с.12-47). В ході перевірки Ужгородською ОДПІ було встановлено, що ВКФ ТОВ «Титан» відобразило у складі валових витрат придбання дизельного палива від ТОВ «Укрпетролеумм» згідно договору від 06.08.2012 №060912Укр-1 на постачання нафтопродуктів. Як вбачається із матеріалів справи, даний договір №060912 Укр-1 було укладено в м. Києві 06 серпня 2012 року (а.с.124-126). Згідно п. 1.1.1 Договору на постачання нафтопродуктів від 06.08.2012 №060912Укр-1, постачальник здійснює поставки товарів на умовах: DAP (пункт /станція призначення) відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів INCOTERMS в редакції 2010 року. Термін DAP (поставка в місці призначення), згідно правил ІСС для використання торгівельних термінів в національній та міжнародній торгівлі Інкотермс в редакції 2010 року, є загальним становищем, при якому важливо точно вказати місце призначення. Термін DAP передбачає, що товар надається покупцеві вже готовим для розвантаження. Відповідно до даних правил, термін DAP є терміном «прибуття (delivered terms)», тобто продавець несе всі витрати і ризики, пов'язані з доставкою товару до погодженого місця призначення. Згідно п. 1.1.1 вищенаведеного договору, кількість товару, поставку якої сторони планують здійснити в рамках та на підставі цього договору, вказується в заявках покупця. ВКФ ТОВ «Титан ЛТД» до перевірки не надано заявку покупця, в якій вказується кількість товару та місце призначення поставки товару. Суд критично оцінює надану в судовому засіданні заявку на отримання нафтопродуктів від 26 жовтня 2012 року передбачає відвантаження дизельного палива 29 жовтня 2013 року (а.с.120), тоді як вказані взаємовідносини між позивачем та ТОВ «Укрпетролеумм» мали місце в 2012 році. Згідно п. 5.2. вищевказаного договору передбачено, що Постачальник поставляє замовлений товар в місце, вказане у заявці Покупця, проте такого місця у заявці не зазначено. Для підтвердження придбання нафтопродуктів від ТОВ «Укрпетролеумм», ВКФ ТОВ «Титан ЛТД» до перевірки надано наступні документи: 1) Рахунок на оплату №70 від 29.10.2012, за дизельне паливо Л-0,05-62, кількість 30350 л., на загальну суму 288325,00 грн. у т.ч.ПДВ 48054,17 грн. 2) Видаткова накладна №65 від 29.10.2012, номенклатура товару - дизельне паливо Л-0, 05-62, кількість товару - 30350,0 літрів, на загальну суму 288325,00 грн. у т.ч.ПДВ 48054,17 грн. Місце складання документа: м.Київ. Товар отримав Данча В.В. (довіреність від 22.10.2012, зареєстрована у журналі реєстрації виданих довіреностей за номером №160). 3) Товарно-транспортна накладна (далі ТТН) на відпуск нафтопродуктів (нафти) №65 від 29.10.2012 (форма №1-ТТН (нафтопродукти)), найменування нафтопродукту - паливо дизельне Л-0, 05-62, номер резервуара не зазначений, об'єм нафтопродукту - 30350 дм3, маса нафтопродукту 25494 кг. Згідно вищенаведеної ТТН, замовник нафтопродуктів (платник) - ВКФ ТОВ «Титан ЛТД», вантажоодержувач - ВКФ ТОВ «Титан ЛТД», автопідприємство - ТОВ «Стінг» (код ЄДРПОУ 22075798, згідно договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом №04-01-10/2 від 04.01.2010). Пункт навантаження: м.Львів, пункт розвантаження: м.Ужгород, вул.Чурговича. Перевозка згідно ТТН здійснювалась автомобілем DAF FT 95 XBF430 (державний [NUMBER], причіп: державний [NUMBER]), водій - [PERSON] ТТН на відпуск нафтопродуктів №65 від 29.10.2012 підписана зі сторони підприємства, що відпустив товар - ТОВ «Укрпетролеумм», та особою, що прийняла товар, підписана водієм - [PERSON], печатка автопідприємства відсутня; зі сторони вантажоодержувача - ВКФ ТОВ «Титан ЛТД». У ТТН на відпуск нафтопродуктів №65 від 29.10.2012 зазначена довіреність №160 від 22.10.2012. Згідно даної ТТН товар прийняв водій автопідприємства ТОВ «Стінг» -[PERSON] Довіреність, згідно журналу реєстрації виданих довіреностей, видана керівнику ВКФ ТОВ «Титан ЛТД» - Данчі В.В. (а.с.144-145). З оглянутого в судовому засіданні оригіналу журналу видачі довіреностей вбачається, що саме під №160 внесені виправлення та попередні записи затерті коректором, поверх яких внесено нові записи. Окрім вищевказаного, вбачається, що у товарно-транспортній накладній №65 відсутні дата і час виїзду з підприємства-вантажовідправника, дата і час прибуття до вантажоодержувача, дата і час виїзду від вантажоодержувача. Відповідно до пп.7.5.6 п.7.5 ст.7 Інструкції «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України» затвердженої наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв'язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 №281/171/578/155 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.09.2009 за №805/15496 (далі - Інструкція) - відпуск нафти і нафтопродуктів до мір повної місткості та нафтопродуктів, розфасованих до тари, оформлюється товарно-транспортними накладними у чотирьох екземплярах, з яких: - перший - залишається у товарного оператора вантажовідправника і є первинним документом складського обліку з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; - другий використовується водієм як перепустка під час виїзду з підприємства, а після виїзду - залишається в охорони підприємства з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; - третій та четвертий - засвідчені підписом представника вантажоодержувача та відміткою про час виїзду з підприємства - передаються перевізнику. При цьому третій примірник є супровідним документом вантажу і після його здавання передається вантажоодержувачу. Четвертий примірник передається експедитору (водію) і є підставою для обліку транспортної роботи. Відповідно пп.7.5.7 п.7.5 ст.7 Інструкції ТТН на вивезення нафти або нафтопродуктів автотранспортом вантажоодержувача оформлюється на підставі довіреності вантажоодержувача. Згідно пп.7.5.8 п.7.5 ст.7 Інструкції відпуск нафти або нафтопродуктів здійснюється в день оформлення ТТН за наявності усіх її примірників. У ТТН оператор зазначає номер резервуара, з якого відпущено нафту або нафтопродукт, розписується в ній і здає для оформлення. У ТТН зазначається найменування, марка та вид нафти або нафтопродукту, об'єм, маса, густина і температура, за якої визначалась густина, а також дата і час виїзду автоцистерни з підприємства. До перевірки ВКФ ТОВ «Титан ЛТД» надано ТТН на відпуск нафтопродуктів (нафти) №65 від 29.10.2012, в якій не зазначено номер резервуара, та відсутні дата і час виїзду з підприємства-вантажовідправника, дата і час прибуття до вантажоодержувача, дата і час виїзду від вантажоодержувача, та відсутня довіреність на особу, що прийняла товар, чим порушено пп.7.5.6, пп.7.5.7, пп.7.5.8 п.7.5 ст.7 Інструкції «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України» затвердженої наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв'язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 №281/171/578/155 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.09.2009 за №805/15496. У видатковій накладній №65 від 29.10.2012 (а.с.110) зазначене місце складання документу - м. Київ, а в ТТН на відпуск нафтопродуктів (нафти) №65 від 29.10.2012 місце складання - м. Львів. Директор ВКФ ТОВ «Титан» в судовому засіданні пояснив, що все листування під час укладення договору із ТОВ «Укрпетролеумм» здійснювалося за допомогою поштового зв'язку, факсом або електронною поштою. Керівника ТОВ «Укрпетролеумм» він не бачив, отримував договори, видаткову та податкову накладну йому було надіслано поштою. У місто Львів для отримання дизельного палива директор ВКФ ТОВ «Титан» не їздив, оскільки таке паливо отримав водій. Також позивач акту зливу дизельного палива у резервуар в судовому засіданні та під час проведення перевірки не надав. Отже, ВКФ ТОВ «Титан ЛТД» безпідставно включено суму ПДВ по податковій накладній з придбання нафтопродуктів №22 від 29.10.2012 на загальну суму 288325,00 грн., в т.ч. на суму ПДВ 48054,17 грн., по операціях з придбання від ТОВ «Укрпетролеумм», що не підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції та її використання в межах господарської діяльності, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків Аналізуючи в сукупності докази, зокрема розбіжність в датах, вказаних у заявці на отримання нафтопродуктів та відсутності в такій місця поставки товару, як це передбачено п.5.2. договору (а.с.120), внесення виправлень у журнал видачі довіреностей (а.с.144-145), зазначенням в ТТН №65 від 29.10.2013 р. довіреності №160 на отримання водієм товару, в той час як така видавалася на директора ТОВ ВКФ «Титан», який у м. Львів за дизельним паливом не їздив, (а.с.111), відсутності акту зливу дизельного палива в резервуар (а.с.147-148), зазначенням в договорі поставки від 06.08.2013 р.(а.с.124-126) номеру свідоцтва платника ПДВ ТОВ «Укрпетролеумм», який був присвоєний такому підприємству тільки 01.09.2012 р. (а.с.19), відсутності доказів надсилання заявок, договору, накладних між ВКФ ТОВ «Титан» до ТОВ «Укрпетролеумм», суд приходить до переконання, що за вищевказаним договором поставки від 06.08.2013 р. відсутні реальні операції, які дають право ВКФ ТОВ «Титан» на податковий кредит. Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Відповідно до статті 3 Господарського Кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва -підприємцями. Згідно із підпунктом 14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Підпунктом 14.1.231 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. Статтею 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV із змінами та доповненнями зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством. Виходячи з вимог п. 2 ст. З Закону №996-XIV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за №168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуратьному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Відповідно до п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам. Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Згідно з вимогами ст.1, ст.2, п.3, п.7 ст.8, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» юридичні особи, що створені згідно із законодавством України незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності зобов'язані вести бухгалтерський облік, підставою для якого є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Згідно п. 138.1.ст.138 «Склад витрат та порядок їх визнання» Податкового кодексу України «витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: - витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: - інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу». Пунктом п.138.2 ст.138 Податкового Кодексу України зазначено: «витрати, які враховуються для визначення об'єкту оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів встановлених розділом II цього Кодексу». Відповідно пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку. Таким чином, поставка товарів для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість має бути фактично здійснена і підтверджена належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Водночас за відсутності факту придбання/реалізації товарів (робіт, послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат для цілей оподаткування податком на прибуток, податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Перевіркою зроблено вірні висновки, що у ВКФ ТОВ «Титан ЛТД» відсутні документальне підтвердження фактичного придбання нафтопродуктів від постачальника та зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю підприємства. Податковим органом вірно встановлено, що ВКФ ТОВ «Титан ЛТД» безпідставно включено до складу валових витрат, витрати у сумі 240271 грн. по ТМЦ, придбаних від ТОВ «Укрпетролеумм». Отже, внаслідок допущення підприємством порушення п.138.1., п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України, ст.1, 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пп.1.2. п.1, пп. 2.4, пп. 2.16 п. 2, ст. 4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за №168/704, пп.4.2.1 п.4.2 ст.4, пп.7.5.6, пп.7.5.7, пп.7.5.8 п.7.5 ст.7 Інструкції «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України» затвердженої наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв'язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 №281/171/578/155 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.09.2009 за №805/15496, перевіркою зменшено валові витрати ВКФ ТОВ «Титан ЛТД» по взаємовідносинам з ТОВ «Укрпетролеумм» на загальну суму 240271 грн. Відповідно до п.198.1.ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції та її використання в межах господарської діяльності, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Водночас якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання в господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток та не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але не достовірних документів або сплати грошових коштів. Згідно п. 198.3. ст.198 Податкового кодексу України - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, ВКФ ТОВ «Титан ЛТД» безпідставно включено суму ПДВ по податковій накладній з придбання нафтопродуктів №22 від 29.10.2012 на загальну суму 288325,00 грн., в т.ч. на суму ПДВ 48054,17 грн., по операціях з придбання від ТОВ «Укрпетролеумм», що не підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції та її використання в межах господарської діяльності, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Необхідною умовою для відображення операцій у складі витрат та податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг. Надання податковому органу до перевірки всіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів тощо. Таким чином, відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише відображений на первинних документах, відповідно тоді така господарська операція, яка фактично відбулась, і створює відповідні податкові наслідки для платника шляхом формування ним складу податкового кредиту (зобов'язання) та валових витрат (валових доходів). Тому господарська операція, яка фактично не відбулась, не спрямована на реальне настання правових наслідків, а спрямована лише на формування платником податкового кредиту та валових витрат у зв'язку із відображенням її змісту у первинних документах. Окрім вищевказаного, слід зауважити, що Верховним Судом України сформована правова позиція по вказаному питанню, зокрема, в постанові від 21.01.2011 року по справі № 21-37а10 та постанові від 05.03.2012 року по справі № 21-421а11 зазначено, що неналежним чином оформлена (підписана невідомою особою) податкова накладна не може бути підставою для нарахування податкового кредиту при наявності фактів, що ставлять під сумнів реальність наданої послуги та є безпідставним відображення у складі податкового кредиту сум ПДВ по податковим накладним, наданим підприємствами, які зареєстровані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності цих підприємств, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, а отже, виписані від їх імені податкові накладні не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг. Таким чином, Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області правомірно та у відповідності до норм чинного законодавства прийнято податкові повідомлення - рішення від 14.11.13 №0000712200 та №0000722200, а позов є таким, що не підлягає до задоволення.

Результат розгляду: denied