Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

У вересні 2013 року [PERSON] звернулась у Віньковецький районний суд Хмельницької області до Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області із позовом в якому просила зобов'язати відповідача вчинити певні дії та стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 гривень. Постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2013 року позивачу в задоволенні її адміністративного позову було відмовлено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору. Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про місце, дату та час слухання справи. В судове засідання уповноважений представник відповідача не з'явився, але надіслав поштою заперечення на апеляційну скаргу позивача із клопотанням про слухання справи без його участі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги колегія суддів визнала можливим розглядати справу в порядку письмового провадження. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, що 27 грудня 2008 року в Нетечинецьку сільську раду Віньковецького району Хмельницької області надійшла заява, сільському голові Хрін Л.О., від колишніх співвласників майна КСП "Поділля", а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до змісту заяви, зазначені вище особи, повідомляють, що скасовують договір доручення з [PERSON], який був виданий сільською радою та посвідчений для пред'явлення в усі судові інстанції з усіма справами з питань виділення майна відповідно майнового сертифікату. Дана заява була зареєстрована, 27 грудня 2008 року в журналі реєстрації під номером 44. [PERSON] мотивує позов тим, що сільський голова незаконно зберігає дану заяву, так як частина людей, які вписані в заяви не підписували їх, частина людей, які були співвласниками майна колишнього КСП "Поділля" своє майно отримали в натурі, а тому на цей час не були співвласниками. Враховуючи дані обставини, ці заяви слід визнати незаконними, зобов'язати голову сільської ради повернути дані заяви позивачу. Так як заяви сільським головою використовуються з метою принизити позивачку, вона просить стягнути на її користь 1000,00 гривень моральної шкоди. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позову в частині визнання дій відповідача протиправними по зберіганню та використанню оскаржуваної заяви від 27 грудня 2008 року. Так, ст. 13 Закону України "Про звернення громадян", закріплено, що діловодство щодо звернень громадян ведеться в порядку, який встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 року №348, "Про затвердження Інструкції з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об'єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації" (надалі Постанова), усі пропозиції, заяви і скарги, що надійшли, повинні прийматися та централізовано реєструватися у день їх надходження на реєстраційно-контрольних картах, придатних для оброблення персональними комп'ютерами або в журналах. Журнальна форма реєстрації пропозицій, заяв і скарг та обліку особистого прийому громадян допускається в організаціях з річним обсягом надходження до 600 пропозицій, заяв та скарг. Пунктом 9 даної Постанови закріплено, що організації зберігають пропозиції, заяви і скарги для надання довідок і використання їх в інших цілях. Відповідальність за схоронність документів за пропозиціями, заявами і скаргами покладається на керівників, інших посадових осіб організацій відповідно до їх функціональних обов'язків. Термін зберігання документів за пропозиціями, заявами і скаргами визначається затвердженими керівниками організацій переліками документів і номенклатурами справ, що утворюються у процесі їх діяльності. Як правило, встановлюється п'ятирічний термін зберігання пропозицій, заяв і скарг та документів, пов'язаних з їх розглядом і вирішенням. Таким чином, твердження позивачки про те, що представник відповідача протиправно зберігає та використовує заяву від 27 грудня 2008 року, яка зареєстрована під №44 є необґрунтованими, оскільки дана заява згідно Закону України "Про звернення громадян", є заявою громадян, з якою вони звернулися в орган місцевого самоврядування, щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, більше того, пункт 9 Постанови КМУ № 348, встановлює відповідальність для посадових осіб органу місцевого самоврядування за схоронність даного документа протягом визначеного номенклатурою справ строку зберігання. Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконною заяви від 27 грудня 2008 року, яка зареєстрована під №44 з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Згідно ч. 2 ст. 2. КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Цю норму слід розуміти в системному зв'язку із частиною 1 тієї самої статті, з якої випливає, що захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб шляхом оскарження до адміністративного суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень можливий лише у сфері публічно-правових відносин. [PERSON] просила зобов'язати відповідача визнати заяву від 27 грудня 2008 року незаконною, однак заява в розумінні КАС України не являється рішенням, дією чи бездіяльністю. Заява - документ, який містить прохання особи або установи щодо здійснення своїх прав або захисту інтересів. Оскаржувану заяву від 27 грудня 2008 року зареєстровану під №44, колегіально склали, підписали та надіслали відповідачу у справі особи, які не являються посадовими чи службовими особами органів державної влади, органів місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства. На підставі наведеного, судова колегія вважає, що в цій частині позовних вимог, позов належить розглядати не в порядку адміністративного судочинства, а в порядку цивільного судочинства в суді загальної юрисдикції. Суд першої інстанції дійшов неправильного висновку і постанова від 30 жовтня 2013 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання заяви від 27 грудня 2008 року незаконною підлягає скасуванню та закриттю провадження за непідсудністю. В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Результат розгляду: partial