Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

В Рівненський міський суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії з відновлення порушеного права звернувся [PERSON] Ухвалою Рівненського міського суду від 05 грудня 2013 року позовну заяву [PERSON] до Управління пенсійного фонду України в м.Рівне про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії з відновлення порушеного права з 09 грудня 2010 року по 29 травня 2013 року (включно) залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги уточнив. Остаточно просить суд визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне допущену при призначенні йому пенсії, що полягає у неврахуванні суми індексації у розмірі 5825,53 грн., матеріальної допомоги в сумі 15283,88 грн. та винагороди в сумі 505,00 грн.; зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м.Рівне здійснити нарахування доплати до призначеної йому пенсії із сум індексації заробітної плати у розмірі 5825,53 грн., матеріальної допомоги в розмірі 15283,88 грн., винагороди в сумі 505,00 грн., на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з 30 травня 2013 року відповідно до закону України «Про державну службу» в чинній редакції до 01 жовтня 2011 року; виплатити заборгованість з виплати пенсії з 30 травня 2013 року, що виникла внаслідок протиправного неврахування відповідачем Управлінням Пенсійного фонду України в м.Рівне при призначені пенсії йому, як державному службовцю суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги та винагороди, нараховувати і виплачувати пенсію з урахуванням цих сум надалі з підстав, викладених у адміністративному позові. В судовому засіданні представник відповідача Управління пенсійного фонду України в м.Рівне заявлені позовні вимоги позивача не визнав, просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, відповідно до яких, з 09 грудня 2010 року на підставі заяви від 09 грудня 2010 року, позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». При подачі документів позивачем не надавалась довідка про виплату йому матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та суми виплат, пов'язані із індексацією заробітної плати, а відтак і порушень норм чинного законодавства з блоку управління не було. Призначення та перерахунок пенсії державним службовцям проводиться відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі поданих до управління документів. В адміністративному позові зазначено, що позивач звернувся до УПФ в м.Рівне 04 листопада 2013 року з проханням врахувати довідку №13/100 від 01 листопада 2013 року при перерахунку пенсії, відповідь на яку він отримав 18 листопада 2013 року за №461/13. Тобто фактично позивач скористався правом перерахунку пенсії лише 04 листопада 2013 року на підставі довідки, долученої ним при подачі заяви. Відповідно до п.2 ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок пенсії здійснюється у наступні строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Тобто, враховуючи вищевикладене, конфлікт інтересів виник лише 18 листопада 2013 року із відповіді управління на подану позивачем заяву із долученою довідкою, тому період із 09 грудня 2010 року по 31 жовтня 2013 року є необґрунтований, так як право на перерахунок пенсії, відповідно до норм п.2 ч.4 ст.45 Закону України №1058 позивач набув лише з 01 листопада 2013 року. Згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що була чинна до 01 жовтня 2011 року) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати. Згідно зі статтею 33 зазначеного Закону, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на держаній службі, премій та інших надбавок. Суд повинен врахувати, що чинним законодавством не передбачено враховувати при обчисленні пенсії матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, матеріальну допомогу на оздоровлення, суми виплат, пов'язані із індексацією заробітної плати оскільки вони не є складовими заробітної плати, які враховуються при обчисленні пенсій державного службовця. Окрім того, одноразова винагорода теж не включається до структурних елементів, заробітної плати із якої обчислюється пенсія, оскільки вона є одноразовою виплатою, а не постійною. Відповідно до ч.6 ст.33 цього ж Закону, державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. За приписами частини 7 статті 33 Закону України «Про державну службу» умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаться Кабінетом Міністрів України. Аналізуючи правову конструкцію вищезазначених законодавчих норм, можна прийти до висновку, що законодавець розділив поняття «надбавки і доплати» та «матеріальна допомога», у зв'язку з чим остання не входить до складу надбавок і доплат, а відповідно і не входить до складу заробітної плати державного службовця. Твердження позивача, що пенсія державного службовця повинна обчислюватись з будь-яких отриманих ним виплат, якщо на них нараховувались страхові внески спростовується наступним. Частиною 2 статті 37 Закону України «Про державну службу» передбачено, що пенсія призначається від сум саме заробітної плати, а не будь-яких виплат. Оскільки матеріальна допомога до складу заробітної плати державного службовця не входить, то обчислення пенсії позивача з її урахуванням суперечить положенням частини 2 статті 37 Закону України «Про державну службу». Застосування Інструкції по статистиці заробітної плати, затверджену наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5 є безпідставним, оскільки саме Закон України «Про державну службу» є спеціальним законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, а також визначає загальні засади діяльності та статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, окрім того має вищу юридичну силу. Посилання позивача на норми статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме визначення виплати (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід), застрахованої особи для обчислення пенсії», суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону» є безпідставним та спростовується наступним. Так, частині 1 статті 40Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачений порядок визначення заробітної плати для обчислення пенсії, а саме для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 200 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв. Статтею 9 Закону України №1058-ІУ визначаються види пенсій, і соціальних послуг відповідно до норм означеного закону, а саме: пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Отже, підстав для застосування ст.41 вищезазначеного закону немає, оскільки дані норми регулюють інші види пенсійних виплат. Порядок призначення пенсії державним службовцям регламентується ст.37, 33 Закону України «Про державну службу» та постановою КМУ від 31 травня 2000 року №865, а саме: пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року -страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу, за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Із огляду зазначених норм законодавства стає зрозумілим, що механізм обчислення пенсії державних службовців та пенсійних виплат відповідно до закону України №1058-ІУ суттєво різниться. Окрім того, норми Закону України «Про державну службу» є нормами прямої дії, які також регулюють порядок призначення та обчислення пенсії державним службовцям. На підставі викладеного, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Заслухавши учасників судового процесу. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу по справі [PERSON] з 09 грудня 2010 року призначено пенсію за віком відповідно до закону України «Про державну службу», як державному службовцю. Стаж державної служби на момент призначення пенсії становив 33 роки. Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» в редакції до 01 жовтня 2011 року, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Визначення заробітної плати для обчислення пенсії державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому постаново Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії». Пунктом 1 зазначеної постанови встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, протягом цього періоду на даній роботі. Середньомісячна сума зазначених виплат за 24 або 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат за 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією чи за 60 календарних місяців роботи підряд відповідно на 24 або на 60. Позивачу по справі [PERSON] Рівненською обласною державною адміністрацією було видано довідку від 01 листопада 2013 року №13/100 про складові заробітної плати за останні 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією за формою, затвердженою постановою Правління пенсійного фонду України від 14 лютого 2011 року №5-1, з якої вбачається, що в даній довідці крім основних складових заробітної плати (посадовий оклад, надбавки за ранг, вислугу років, премії) також зазначено суми індексації заробітної плати у розмірі 5825,53 грн., матеріальної допомоги у сумі 15283,88 грн. та винагороди у сумі 505,00 грн. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні довідки №13/100 від 01 листопада 2013 року виданої Рівненської обласною державною адміністрацією про складові заробітної плати на всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається, виходячи із сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Однак, на звернення позивача до Управління пенсійного фонду України в м.Рівне чи були при призначенні пенсії, як державному службовцю враховані всі складові його заробітної плати, включаючи суми індексації в розмірі 5825,53 грн., матеріальної допомоги в розмірі 15283,88 грн. та одноразової винагороди в сумі 505,00 грн. з останні 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією управлінням пенсійного фонду України в м.Рівне надано відповідь від 18 листопада 2013 року №461/13 згідно якої, Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне при призначенні позивачу [PERSON] пенсії, як державному службовцю, безпідставно не врахував суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги та винагороди, покликаючись на те, що не внесено змін до чинного законодавства. Постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865, якою пенсійний Фонд керується при призначенні пенсії, не потребує внесення змін, оскільки вона визначає, що в довідку для призначення пенсії включаються виплати, які отримував державний службовець і даними виплатами є: матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати та інші винагороди. Стаття 2 Закону України «Про оплату праці» визначає, що до структури заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні компенсаційні виплати. До останніх належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсації а інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які проводяться понад встановлені зазначеними актами. Відповідно до п.п.2.3.3., 2.3. п.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстатут України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713 (надалі - інструкція №5), до складу інших заохочувальних та компенсаційних виплат належить - матеріальна допомога, що має системний характер, надана всім або більшості працівників. Пенсійний Фонд України листами від 13 липня 2011 року №14399/03-20 та від 08 лютого 2012 року №2929/03-30 також підтверджує висновок, що матеріальна допомога, яка має системний характер, відноситься до заробітної плати, як інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги та винагороди, що також були відображені в довідці та персоніфікованим обліком, що ведеться пенсійним фондом України і відомі управлінню пенсійного фонду України в м.Рівне і на них були нараховані внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, не були враховані при призначенні пенсії та не включалися відповідачем в середньомісячну суму виплат за останні 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865. Відповідно до п.1 ст.41 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної чинним законом. Згідно з положенням ст.2 Закону України №400/97 ВР від 26 червня 1997 року «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній до 01 січня 2010 року) та ст.7 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-ГУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» базою для нарахування збору на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до закону України «Про оплату праці». Відповідно до ст.2 Закону України №108/95-ВР від 24 березня 1995 року «Про оплату праці» заробітна плата складається з основної, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних і компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Відповідно до ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Відповідно до п.п.2.2.7 та п.п.2.3.3. Інструкції №5 суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати та матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, включається до складу інших заохочувальних і компенсаційних виплат. Вищезазначена позиція щодо індексації заробітної плати підтверджується в листі Вищого спеціалізованого суду України зх. розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 травня 2013 року №708/0/4-13 «Про індексацію заробітної плати». Відповідно до суми індексації заробітної плати та матеріальної допомоги є об'єктом збору внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», пенсія державним службовцям призначається від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом норми ст.47 Закону України від 09 липня 2003 року №1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховують в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Оскільки на матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексацію заробітної плати та винагороди проводилися нарахування збору на обов'язкове пенсійне страхування за ставками, визначеними для державних службовців у розмірі 5 відсотків. Крім того, постановою правління пенсійного фонду України від 14 лютого 2011 року №5-1 «Про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №2а - 4753/09/2670» затверджено форму довідки про складові заробітної плати (за останні 24 календарних місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається за призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», куди на вимогу суду включено графу «інші виплати». Так, згідно з рішенням суду, матеріальні допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, інші винагороди повинні включатися під час нарахування пенсій і для того, щоб за формальними причинами пенсійні органи не відмовляли в законних вимогах державним службовцям, суд зобов'язав внести зміни в форми довідки. Відповідно до положень ч.2 ст.87, ст.101 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», зазначено, що суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках, перевіряти обґрунтованість їх видачі. Управлінню пенсійного фонду України в м.Рівне згідно з даними персоніфікованого обліку було відомо, що розмір заробітної плати позивача є вищим ніж той, з якого йому була призначена пенсія. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивачем є обґрунтованими, доведеними, не спростованими представником відповідача, а тому вони підлягають до задоволення.

Результат розгляду: granted