Рішення адміністративного суду від 2014-03-03 00:00:00+02

Державне підприємство "Шахтарськантрацит" (позивач) є юридичною особою, 30 березня 2003 року зареєстровано Виконавчим комітетом Шахтарської міської ради Донецької області, обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за кодом 32299510. Відповідач як платник окремих видів податків перебуває на обліку в Державній податковій інспекції в м. Харцизьку Головного управління Міндоходів в Донецькій області (відповідач). Позивач згідно пункту 5 Наказу Міністерства вугільної промисловості України № 372 від 18 вересня 2007 року «Про припинення діяльності Державного відкритого акціонерного товариства «Шахта «Рассвєт» дочірнього підприємства Державної холдингової компанії «Жовтеньвугілля» є правонаступником всіх майнових прав та обов'язків Державного відкритого акціонерного товариства «Шахта «Рассвєт» дочірнього підприємства Державної холдингової компанії «Жовтеньвугілля» (надалі за текстом ДВАТ «Рассвєт» ДП ДХК «Жовтеньвугілля»). 26 травня 2006 року між ДВАТ «Шахта «Рассвєт» ДП ДХК «Жовтеньвугілля», правонаступником якого є позивач, та державною податковою інспекцією в м. Харцизьку на підставі пункту 10.2.1 статті 10 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» укладені договори про розстрочення податкових зобов'язань № 7 та № 8 (арк. справи 22-27, 14-16). За умовами договору № 7 від 26 травня 2006 року ДВАТ «Шахта «Рассвєт» надано розстрочення сплати податкового боргу, що обліковується за даними карток особових рахунків станом на 1 січня 2005 року в загальній сумі 68 046,63 грн. терміном на 10 років від дня укладення до 20 травня 2016 року із відстрочкою погашення на перші 2 роки до 20 травня 2008 року, зі сплатою щомісячно рівними частками в сумі 708,82 грн. протягом 95 місяців в період з 20 травня 2008 року по 8 лютого 2016 року та в сумі 708,73 грн. сплатою 20 травня 2016 року. Згідно додатку № 1 до зазначеного договору розстроченню підлягає податковий борг з податку на землю. За умовами договору № 8 від 26 травня 2006 року ДВАТ «Шахта «Рассвєт» надано розстрочення сплати податкового боргу, що обліковується за даними карток особових рахунків станом на 1 січня 2005 року в загальній сумі 116 680,06 грн. терміном на 10 років від дня укладення до 20 травня 2016 року із відстрочкою погашення на перші 2 роки, тобто до 20 травня 2008 року зі сплатою щомісячно рівними частками в сумі 1215,41 грн. протягом 95 місяців в період з 20 травня 2008 року по 8 лютого 2016 року та в сумі 1216,11 грн. сплатою 20 травня 2016 року. Згідно додатку № 1 до зазначеного договору розстроченню підлягає податковий борг з податку на землю (код бюджетної класифікації 5013050100) в сумі 20 458,89 грн., податковий борг з податку на землю (код бюджетної класифікації 5013050101) в сумі 64 092,41 грн. по податку з доходів найманих працівників (код бюджетної класифікації 5013050105) в сумі 1006,43 грн., по прибутковому податку (код бюджетної класифікації 5013050107) в сумі 31 122,33 грн. В ході проведеного звіряння сум податкового боргу за договором реструктуризації № 7 від 26 травня 2006 року встановлено, що станом на 25 листопада 2013 року податковий борг позивача складає 36 858,65 грн., у т.ч. 17011,68 грн., що виник через несплату чергових платежів за умовами про розстрочення боргу в період з грудня 2011 року по листопад 2013 року та 19846,97 грн., що є сумою платежів в період з грудня 2013 року по квітень 2016 року (арк. справи 17). В ході проведеного звіряння сум податкового боргу за договором реструктуризації № 8 від 26 травня 2006 року сторонами встановлено, що за цим договором станом на 25 листопада 2013 року наявний податковий борг в сумі 69 425,35 грн. (арк. справи 28), у т.ч.: з плати за землю (Зуївська с/р, код бюджетної класифікації 5113050101) за період з грудня 2011 року по жовтень 2013 року в сумі 16023,12 грн. та за період з листопада 2013 року по травень 2016 року в сумі 19 361,20 грн.; з плати за землю (м. Харцизьк, код бюджетної класифікації 5113050100) за період з листопада 2013 року по травень 2016 року в сумі 6180,52 грн.; з податку на доходи (код бюджетної класифікації 5113050107) за період з березня 2009 року по листопад 2013 року в сумі 18478,83 грн. та за період з грудня 2013 року по травень 2016 року в сумі 9077,41 грн.; з податку на доходи (код бюджетної класифікації 5113050105) за період з листопада 2013 року по травень 2016 року в сумі 304,27 грн. 26 листопада 2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій посилаючись на підпункт 101.2.3 пункту 101.2. статті 101 Податкового кодексу України просив списати безнадійний податковий борг за договором про реструктуризацію заборгованості № 8 від 26 травня 2006 року в сумі 69 425,35 грн. та за договором про реструктуризацію податкового богу № 7 від 26 травня 2006 року в сумі 36 858,55 грн. Листом від 28 листопада 2013 року відповідач відмовив позивачу в списанні податкового боргу, посилаючись на те, що податковий борг, який позивач просить списати не є безнадійним, оскільки терміни погашення податкових зобов'язань змінені шляхом укладення договорів про розстрочення. Правомірність відмови відповідача у списанні податкового боргу та можливість визначення заявленого позивачем до списання податкового боргу безнадійним є спірною обставиною у межах цієї справи. Згідно пункту 101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків затверджений Наказом Міністерства доходів і зборів України № 577 від 10 жовтня 2013 року (надалі за текстом Порядок № 577), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за N 1844/24376, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу. Підпунктом 101.2.3. пункту 101.2. статті 101 Податкового кодексу України та підпунктом 3 пункту 2.1. Розділу 2 зазначеного порядку передбачено, що безнадійним є податковий борг платника податків стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом. За змістом пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним. Виходячи зі змісту положень статті 102 Податкового кодексу України застосування строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, поширюється і на випадки порушення провадження у справі про стягнення відповідного податку. Аналогічної позиції притримується Вищий адміністративний суд України, про що зазначено в листі від 10 лютого 2011 року N 203/11/13-11. Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів податковий борг, що вимагається позивачем до списання, є сумою несплачених ним чергових платежів за умовами договорів про розстрочення податкового боргу, що обліковувався за даними карток особових рахунків, не погашений станом на 1 січня 2005 року. Наведені договори укладалися на виконання статті 10 Закону України «Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» (далі за текстом Закон № 2711). Підпунктом 10.2.1. пункту 10.2. статті 10 зазначеного закону в редакції, чинній на час укладення цих договорів передбачалося, що підприємства паливно-енергетичного комплексу, які внесені до Реєстру та мають у складі заборгованості основний податковий борг (без пені та штрафних санкцій), що залишився непогашеним після застосування механізму взаєморозрахунків, передбаченого цим Законом, мають право на реструктуризацію основного податкового боргу шляхом розстрочення терміном на десять років з дати укладення відповідних договорів про реструктуризацію (розстрочення) заборгованості - основного податкового боргу (без пені та штрафних санкцій), з відстрочкою погашення на перші два роки дії таких договорів та сплатою протягом наступних років щомісячно рівними частками. На час виникнення спірних правовідносин порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів) врегульовувався Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (надалі за текстом Закон № 2181). Згідно пункту 1.4. статті 1 зазначеного Закону реструктуризація податкового боргу являє собою відстрочення або розстрочення сплати податкового боргу, накопиченого платником податків станом на встановлену цим Законом дату, а також його часткове списання. Таким чином, передбачена Законом № 2711 процедура реструктуризації зафіксованої суми податкового боргу на конкретну дату є тотожною процедурам розстрочки та/або відстрочки податкового боргу, про яку йдеться в статті 14 закону № 2181. Підпунктами 14.1.1 та 14.1.2 пункту 14.1. статті 14 Закону № 2181 передбачалося, що розстроченням податкових зобов'язань є надання платнику податків бюджетного кредиту на основну суму його податкових зобов'язань без урахування сум пені під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеної згідно з пунктом 16.4 статті 16 цього Закону. Відстроченням податкових зобов'язань є перенесення сплати основної суми податкових зобов'язань платника податків без урахування сум пені під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеної згідно з пунктом 16.4 статті 16 цього Закону, на пізніший термін. За змістом пункту 100.1 статті 100 Податкового кодексу України, що набрав чинності 1 січня 2011 року, розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу. Отже, після укладення зазначених договорів та спливу терміну відстрочення податковий борг позивача набув статусу бюджетного кредиту, як то передбачено пунктом 14.1. статті 14 Закону № 2181, умови повернення якого визначені договорами про розстрочення податкових зобов'язань, про які йшлося вище. Наведене вище свідчить про те, що при визначенні строків погашення податкового боргу, що розстрочений на умовах договорів № 7 та 8 від 26 травня 2006 року, слід виходити з встановлених в них строків сплати та термінів дії цих договорів. Згідно пунктів 6.5. договорів № 7 та № 8 від 26 травня 2006 року термін дії договору встановлюється від дати його укладання та закінчується останньою датою дії розстрочення податкового боргу, за винятком його дострокового розірвання. Таким чином, доводи позивача про те, що строки сплати узгоджених податкових зобов'язань не змінюються у разі укладення договорів про розстрочення чи відстрочення податкового боргу є безпідставними та не приймаються судом, оскільки не ґрунтуються на положеннях законодавства. Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, відповідачем не сплачені зобов'язання в сумі 36858,55 грн. за період з грудня 2011 року по квітень 2016 року за договором № 7 від 26 травня 2006 року, термін дії якого до травня 2016 року, та зобов'язання в сумі 69 425,35 грн. за договором реструктуризації № 8 від 26 травня 2006 року, термін дії якого до травня 2016 року (у т.ч. плата за землю (Зуївська с/р) за період з грудня 2011 року по травень 2016 року в сумі 35384,32 грн.; плата за землю (м. Харцизьк) за період з листопада 2013 року по травень 2016 року в сумі 6180,52 грн.; податковий борг з податку на доходи (код бюджетної класифікації 5113050107) за період з березня 2009 року по травень 2016 року в сумі 27556,24 грн., податковий борг з податку на доходи (код бюджетної класифікації 5113050105), за період з листопада 2013 року по травень 2016 року в сумі 304,27 грн. На час розгляду цієї справи звернення позивача до податкової інспекції із вимогою про списання податкового боргу, розстроченого умовами договорів № 7 та 8 від 26 травня 2006 року, зазначені договори були чинними, строки сплати визначених в них зобов'язань, передбачені статтею 102 Податкового кодексу України, не сплили, податковий борг, розстрочений зазначеними договорами, не може вважатися безнадійним, підстави для його списання відсутні. Згідно пункту 4.1. Порядку № 577 у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що відповідачем розглянуто звернення позивача щодо списання податкового боргу, позивача повідомлено про результати такого розгляду листом від 28 листопада2013 року, копія якого наявна в матеріалах справи. Протягом розгляду справи судом встановлено відсутність підстав для списання податкового боргу, з огляду на що зазначена відмова відповідача відповідає вимогам чинного законодавства. Наведене вище свідчить про відсутність ознак бездіяльності або протиправності відмови з боку відповідача при вирішенні питання щодо списання податкового боргу, реструктурованого на підставі умов договорів № 7 та № 8 від 26 травня 2006 року. Встановлення в ході судового розгляду справи відсутності підстав для списання податкового боргу свідчить також про відсутність підстав для проведення відповідних коригувань в обліковій картці позивача. За таких обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно із вимогами статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, що понесла сторона, не на користь якої ухвалено судове рішення, їй не компенсуються. З огляду на зазначене, на підставі положень Податкового кодексу України, Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України № 577 від 10 жовтня 2013 року, Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» та

Результат розгляду: denied