Рішення адміністративного суду від 2014-02-03 00:00:00+02

26 вересня 2013 року Овруцький районний центр зайнятості (далі - Овруцький РЦЗ) звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача 12312,35 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач під час перебування в Овруцькому РЦЗ на обліку як безробітний був зайнятою особою та не повідомив центр зайнятості про те, що знаходився у академічній відпустці за станом здоров'я. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав заяву в якій просив справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. За наведених обставин суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 30 січня 2012 року був зареєстрований Овруцьким РЦЗ, як особа, що шукає роботу і 6 лютого 2012 року йому було надано статус безробітного, що підтверджується персональною карткою в матеріалах справи № 061512013000003 (а.с.4). Проведеною Овруцьким РЦЗ перевіркою встановлено, що відповідно до відповіді ПОУ № 277 від 6 червня 2013 року відповідач був зарахований в ЖВПУ- інтернат з 18 жовтня 2010 року і з 17 жовтня 2011 року по 31 серпня 2012 року знаходився в академічній відпустці за станом здоров'я. В четвертому кварталі 2012 року в жовтні місяці, згідно з наказом № 122 від 17 вересня 2012 року йому виплачена допомога з стипендіального фонду за період перебування в академвідпустці. Згідно з наказом № 29-в-УДЗ від 23 жовтня 2012 року був відрахований з училища за станом здоров'я. На обліку в центрі зайнятості як безробітній перебував з 6 лютого 2012 року по 21 лютого 2013 року. За результатами перевірки складено акт № 222 від 14 серпня 2013 року (а.с. 7-8). З матеріалів справи видно, що Овруцький РЦЗ відповідачу за період з 6 лютого 2012 року по 1 листопада 2012 року було сплачено 12312,35 грн допомоги по безробіттю . Згідно з підпунктами "а"-"б" ст.1 Закону України "Про зайнятість населення" від 1 березня 1991 року №803-ХІІ (далі - Закон №803-ХІІ) (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: працюючі по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном, у фізичних осіб; громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство". Відповідно до абзацу 1 ч.1 ст.4 Закону №803-ХІІ до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно з ч.2-3 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 2 березня 2000 року №1533-ІІІ застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. З матеріалів справи видно, що 16 серпня 2013 року позивачем винесено наказ № НТ130816, яким відповідача зобов'язано повернути незаконно виплачену допомогу по безробіттю у сумі 12312,35 грн. Судом встановлено, що постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 30 вересня 2013 року вказаний наказ Овруцького РЦЗ №НТ130816 від 16 серпня 2013 року про повернення коштів у сумі 2312,35 грн визнано незаконними у зв'язку з тим, що позивач є інвалідом з дитинства, на час перебування на обліку в центрі зайнятості знаходився в академічній відпустці за станом здоров'я, маючи вільний від навчання час, йому було виплачено не стипендію - постійну грошову виплату, що надається регулярно учням і студентам середніх спеціальних та вищих навчальних закладів, а також аспірантам та докторантам, за умови успішного навчання, а одноразову допомогу, як інваліду у зв'язку з хворобою (а.с. 35-37). Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 46-47). Суд вважає за необхідне застосувати до вказаних правовідносин положення статті 72 КАС. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 72 КАС, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати. Таким чином, оскільки наказ позивача, яким зобов'язано відповідача повернути сплачені йому кошти, рішенням суду, яке набрало законної сили, визнаний незаконним, суд не має підстав для задоволення позову

Результат розгляду: denied