Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

У жовтні 2010 року ВАТ «Львівський холодокомбінат» звернулося до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові про зобов'язання вчинити певні дії. Позивач просив зобов'язати відповідача погодити показники у Звіті про рух грошових коштів на небюджетних рахунках переробних підприємств за 1 квартал та 1 півріччя 2010 року, який подає позивач. Посилався на те, що відповідач безпідставно відмовив у погодженні показників за вказані періоди, що унеможливлює здачу звітності згідно законодавства. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 3.02.2011 року позивачу в задоволенні позову відмовлено. Постанову суду першої інстанції оскаржило ВАТ «Львівський холодокомбінат», яке в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову постанову про повне задоволення позовних вимог. Посилається на те, що суд першої інстанції не врахував право позивача заявити вимоги про зобов'язання відповідача вчинити певні дії, безпідставно відмовив позивачу в погодженні Звіту позивача про рух грошових коштів на небюджетних рахунках переробних підприємств за 1 квартал та 1 півріччя 2010 року, не навівши законодавчого обґрунтування такої відмови. Суд не врахував, що нормами чинного законодавства передбачено обов'язок податкового органу погодити такий звіт з обґрунтуванням розбіжностей при наявності таких. Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню підлягає з таких підстав. В справі встановлено, що 7.05.2010 року ВАТ «Львівський холодокомбінат» направило ДПІ в м. Львові Звіт про рух грошових коштів на небюджетних рахунках переробних підприємств за 1 квартал 2010 року для погодження. Відповідач звіту не погодив, а на листа позивача від 20.07.2010 року про необхідність погодження звіту не відреагував. Листом № 1401 від 6.08.2010 року позивач повторно звернувся до податкового органу про необхідність погодження звіту за 1 півріччя 2010 року, а 9.09.2010 року направив відповідачу заяву про погодження показників звіту. Листом від 1.10.2010 року ДПІ в м. Львові відмовило позивачу в погодженні звіту, посилаючись на результати планової виїзної перевірки позивача за період з 1.04.2008 року по 30.09.2009 року, згідно яких позивач безпідставно завищив суму податкового кредиту за вересень 2009 року. Відповідно до п.11 Порядку нарахування, виплати і використання дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі, затвердженого чинною на час спірних правовідносин постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2010 р. N 152, переробні підприємства подають до 5 числа другого місяця, що настає за звітним кварталом, управлінням агропромислового розвитку районних, головним управлінням агропромислового розвитку обласних, управлінню промисловості та агропромислового розвитку Севастопольської міської держадміністрацій і Міністерству аграрної політики Автономної Республіки Крим, а переробні підприємства, що зареєстровані у м. Києві, - Головному управлінню агропромислового розвитку Київської облдержадміністрації звіти про рух коштів на небюджетних рахунках за формою, встановленою Мінагрополітики, Мінфіном, ДПА і Державним казначейством. Управління агропромислового розвитку райдержадміністрацій узагальнюють наведені в зазначених звітах дані в розрізі переробних підприємств і подають до 8 числа другого місяця, що настає за звітним кварталом, головним управлінням агропромислового розвитку обласних, управлінню промисловості та агропромислового розвитку Севастопольської міської держадміністрацій та Міністерству аграрної політики Автономної Республіки Крим для узагальнення і подання відповідної інформації до 12 числа другого місяця, що настає за звітним кварталом, Мінагрополітики. Мінагрополітики інформує до 25 числа другого місяця, що настає за звітним кварталом, Мінфін і ДПА про рух коштів на небюджетних рахунках в розрізі регіонів. Повноваження органів державної податкової служби щодо здійснення контролю за правильністю визначення сум ПДВ та їх перерахування на небюджетні рахунки передбачені в п. 9 та 12 Порядку. Зокрема, відповідно до п. 9 Порядку контроль за правильністю визначення сум податку на додану вартість та їх зарахуванням за платіжними дорученнями на небюджетні рахунки здійснюють органи державної податкової служби. Згідно з п.12 Порядку контроль за використанням сум податку на додану вартість, що спрямовуються на виплату дотацій, здійснюють управління агропромислового розвитку районних, головні управління агропромислового розвитку обласних і управління промисловості та агропромислового розвитку Севастопольської міської держадміністрацій, Міністерство аграрної політики Автономної Республіки Крим, інспекції якості та формування ресурсів сільськогосподарської продукції обласних та Севастопольської міської держадміністрацій, республіканська державна інспекція закупівель та якості сільськогосподарської продукції Автономної Республіки Крим, органи державної податкової служби і фінансові органи разом із споживчими товариствами. Органи державної податкової служби (ДПІ районного (міського) рівня ) в межах своїх повноважень при погодженні Звіту звіряють в розрізі платників дані показників цього Звіту за такими колонками : 1-5 з наявною інформацією в органах податкової служби щодо реєстрації платників ПДВ; 9 - з даними рядка 1 (колонки А та Б) декларації з ПДВ переробного підприємства; 10- з даними рядка 20 декларації з ПДВ переробного підприємства та відповідність таких сум даним, поданим платниками реєстрів платіжних доручень та виписок територіальних органів держказначейства з не бюджетного рахунку. Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що чинним законодавством не передбачено права податкового органу відмовити платнику податків - переробному підприємству у погодженні звіту в разі відсутності розбіжностей даних такого звіту з наявною інформацією в органах податкової служби щодо реєстрації платників ПДВ; 9 - з даними рядка 1 (колонки А та Б) декларації з ПДВ переробного підприємства; 10- з даними рядка 20 декларації з ПДВ переробного підприємства та відповідність таких сум даним, поданим платниками реєстрів платіжних доручень та виписок територіальних органів держказначейства з не бюджетного рахунку. Законодавець не передбачив форми відмови. Правильним є висновок суду першої інстанції і щодо необґрунтованості посилання податкового органу на результати планової виїзної перевірки позивача за період з 1.04.2008 року по 30.09.2009 року, зокрема, на завищення податкового кредиту за вересень 2009 року як на підставу відмови в погодженні звіту, оскільки висновки перевірки не мають правового значення при вирішенні питання про погодження звіту. З наявного в справі Звіту про рух грошових коштів на небюджетних рахунках переробних підприємств по ВАТ «Львівський холодокомбінат» за 1 квартал 2010 року видно, що залишок коштів ПДВ станом на початок кварталу складає 0 грн., на кінець року всі кошти були перераховані на небюджетний рахунок, звідки вони були перераховані виробникам сільськогосподарської продукції за 2009 рік. Новий сезон закупки молока почався з березня 2010 року. Тому відмова відповідача в погодженні звіту позивача є безпідставною, а висновки суду першої інстанції з цього приводу є правильними. Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з позицією суду першої інстанції щодо відмови в позові з підстав не заявлення позивачем вимог про визнання неправомірними дій відповідача, оскільки така відмова мала місце з формальних підстав. Правильно встановивши фактичні обставини справи щодо безпідставності відмови відповідача в погодженні звіту та зазначивши про такий висновок в мотивувальній частині постанови, суд першої інстанції не скористувався положеннями ч.2 ст. 11 КАС України, згідно якої суд може вийти за межі позовних тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Суд не взяв до уваги, що заявляючи позовні вимоги про зобов'язання відповідача вчинити дії, які він зобов'язаний вчинити за законом, позивач мав на увазі неправомірність дій відповідача щодо відмови в погодженні звіту, а про визнання такими не поставив питання перед судом з формальних підстав. Тому постанова суду першої інстанції про відмову в позові підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову з викладених підстав.

Результат розгляду: granted