Рішення адміністративного суду від 2014-03-21 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги на оздоровлення за 2013 рік, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що йому, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії встановлено другу групу інвалідності. За цих підстав вважає, що набув право на отримання щорічної грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, що передбачено ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У зв'язку з тим, що нарахування вказаної разової щорічної грошової допомоги здійснювалось Управлінням соціального захисту населення Костянтинівської міської Ради в меншому розмірі, ніж передбачено ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме нараховані та виплачені 120 грн. за 2013 рік, просив визнати неправомірними дії відповідача щодо виплати разової допомоги на оздоровлення за 2013 рік та стягнути з відповідача щорічну допомоги на оздоровлення за 2013 рік у розмірі 5615 грн. У судове засідання позивач [PERSON] надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов підтримав. Представник відповідача Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заперечення проти позову, вказавши, що рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 визначено право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, на основі і на виконання Закону України про Державний бюджет України на відповідний рік. Позивачу нарахована допомога на оздоровлення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 120 грн. для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії - інвалідам другої групи. Вважає, що управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради діяло виключно в межах діючого законодавства України, та просив у задоволенні позову відмовити, розглянувши справу за його відсутності. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, має 2 групу інвалідності, пов'язану з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Костянтинівської міської ради (а.с. 3, 4, 5). Отже позивач, як особа 1 категорії, має право на користування компенсаціями та пільгами, передбаченими ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII (надалі - Закон № 796). Позивач звернувся до відповідача щодо виплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2013 рік у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради надано відповідь від 20 серпня 2013 року за № 01-20-7986-06, відповідно до якої позивачу було відмовлено з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року за № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та повідомлено, що щорічна допомога на оздоровлення за 2013 рік у розмірі 120,00 грн. була виплачена позивачу 12 серпня 2013 року (а.с. 3). Закон № 796 зі змінами та доповненнями станом на час виникнення спірних правовідносин визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення. Відповідно до підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було викладено в наступній редакції: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України». За Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, зазначені вище зміни, внесені Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до Закону 796-XII визнані неконституційними. Згідно із ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, втрачають силу з дня ухвалення Конституційним судом рішення про їх неконституційність. Так, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена щорічна допомога на оздоровлення, зокрема інвалідам 2 групи у розмірі 5 мінімальних розмірів заробітної плати. Згідно п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» установлено, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50. 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Відомості Верховної Ради України, 1992 p., № 13, ст. 178 із наступними змінами), застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Кабінетом Міністрів України у 2013 році таке право використано не було, а тому норми постанови КМУ від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи» не підлягають застосуванню під час визначення розміру виплат, передбачених статтею 48 Закону № 796, оскільки Законом України «Про державний бюджет України на 2005 рік» Кабінету Міністрів України право встановлювати розмір виплат, передбачених Законом № 796, делеговано не було. Кабінетом Міністрів України 23.11.2011 р. була прийнята постанова № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до п. 2 якої зобов'язано Пенсійний фонд України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ. Зазначеною постановою Кабінетом Міністрів України не встановлено порядок і розмірі виплати допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону № 796. Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру виплат застосуванню підлягають положення статті 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. У разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вишу юридичну силу. Отже, у спірних правовідносинах Закон має вищу юридичну силу ніж постанова КМУ. Суд не погоджується із можливістю застосування до спірних правовідносин Постанови КМУ № 562, оскільки вона не відповідає Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому до спірних правовідносин має застосовуватися саме зазначений Закон, який є актом вищої юридичної сили ніж зазначена постанова Кабінету Міністрів України. За приписами ч.7 ст. 48 Закону № 796 розмір мінімальної заробітної плат визначається на момент виплати. На 01.01.2013 року розмір мінімальної заробітної плати Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік» був визначений в сумі 1147 грн. Тобто, стягненню підлягає сума 5615 грн. ( 1147 грн. х 5 - 120 грн.). При цьому позовні вимоги, зокрема, про стягнення коштів, узгоджуються з приписами п.4 ч.4 ст. 105 КАС України і в даному випадку такий спосіб судового захисту відповідає нормам ст. 162 КАС України.

Результат розгляду: granted