Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську, в якому позивач просив: - визнати дії відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську щодо невиплати суми витрат на виплату пенсії [PERSON] по втраті годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання неправомірними; - стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську витрати на виплату [PERSON] пенсії по втраті годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві у розмірі 900,00 грн.; - зобов'язати відповідача зараховувати до відшкодування суми витрат, понесені позивачем по відшкодуванню сум виплаченої пенсії [PERSON] по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві з подальшим нарахуванням пенсій. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що з 01.06.2010 [PERSON], 1992 року народження, отримує пенсію по втраті годувальника - батька [PERSON], який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання 18.07.2002. Відповідно до акту №3 форми Н-1 [PERSON] загинув внаслідок нещасного випадку на підприємстві «Шахтопрохідне управління №5 ВАТ «Трест Луганськшахтопроходка». У 2009 році [PERSON] залишився круглим сиротою після смерті його матері - [PERSON] У травні - жовтні 2013 року УПФУ в Артемівському районні міста Луганська виставило відповідачу до взаємозаліку пенсію [PERSON] за період з 01.05.2013 по 28.10.2013, однак у відшкодуванні відповідачем було відмовлено з тих підстав, що [PERSON] станом на жовтень 2013 року не був непрацездатною особою, оскільки закінчив навчання 30.04.2012. на підставі викладеного просив задовольнити позовні вимоги. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с.51-52). Розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, з урахуванням приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України, за наявними у справі матеріалами. Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, прийняту нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що управлінням Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська за період з травня по жовтень 2013 року помісячно складено списки осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії в зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, копії яких подано до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську (далі - ВВД ФССНВВПЗ України в м. Луганську). Вищевказані виплати увійшли до актів щомісячної звірки витрат по особовим справам потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (а.с.12,14,16,18,20,22). Акти разом зі списками осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання направлялися позивачем до ВВД ФССНВВПЗ України в м. Луганську для погодження. Разом з тим, відповідачем вказані суми прийнято до відшкодування не у повному обсязі, про що складено таблиці розбіжностей до довідок про відшкодування ВВД ФССНВВПЗ України в м. Луганську витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (а.с.13,15,17,19,21,23). Дослідженням таблиць розбіжностей та списків осіб, по яких Фондом не прийнято до відшкодування суми витрат пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання встановлено, що ВВД ФССНВВПЗ України в м. Луганську у спірному періоді не прийняті до відшкодування, зокрема, суму витрат на виплату пенсії [PERSON] у зв'язку із закінченням навчання 30.04.2012. Колегія суддів зазначає, що з набранням чинності Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності" обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності у зв'язку із втратою годувальника, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно із ч. 16 ст. 34 вказаного Закону, виплата пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання провадиться потерпілому відповідно до законодавства про пенсійне забезпечення, крім випадків, передбачених пунктом 2 статті 8 та статтею 9 цього Закону. Частиною 3 статті 30 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Також ч. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Статтею 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" визначений перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у разі настання страхового випадку. Згідно із ст. 33 Закону, у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Пенсія у разі смерті годувальника призначається і виплачується згідно із законодавством. Тобто, виходячи з наведених вимог законодавства, якщо вимогами Закону №1058 визначено право на пенсію певної категорії осіб, які відповідають певним критеріям, порядок пенсійних виплат, то вимогами Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" також визначене право на одержання щомісячних страхових виплат певної категорії осіб. При чому різниця полягає не лише у сфері правового регулювання такого права, але і можливих наслідків пов'язаних з виконанням обов'язків, безпосередньо Фонду по відшкодуванню пенсійному фонду певних витрат пов'язаних з пенсійними виплатами. В даному випадку спірним питанням є правова можливість здійснити відшкодування Відповідачем на користь Позивача понесених ним витрати на виплату пенсії по втраті годувальника внаслідок настання певних обставин, що унеможливлюють проведення такого відшкодування. Під цю категорію не може бути віднесений [PERSON], так як, з урахуванням ст.33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" в період проведених пенсійних виплат з 30.04.2012 року зазначено особа вже припинила навчання, а тому у відповідача відсутній обов'язок проводити відшкодування сплаченої пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Таким чином, судова колегія, з урахуванням положень ст.202 КАС України, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позовних вимог.

Результат розгляду: denied