Рішення адміністративного суду від 2014-03-05 00:00:00+02

Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дії щодо відмови у прийнятті уточнюючих податкових декларацій з податку на прибуток за І квартал та І півріччя 2013 року; визнати такими, що прийняті за датою їх подання, податкових декларацій з податку на прибуток за І квартал та І півріччя та уточнюючих податкових декларацій за відповідні періоди; визнання протиправним та скасування рішення відповідача, оформлене листом від 08.11.2013 року № 8334/04-67-18-02/297; зобов'язання відповідача відобразити у картці особового рахунку показники, що зазначені у податкових деклараціях з податку на прибуток, у тому числі уточнюючих, за відповідні податкові періоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31.10.2013 року ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» засобами електронного зв'язку було подано Державній податковій інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області уточнюючі податкові декларації з податку на прибуток за І квартал та І півріччя 2013 року. Листом № 8334/04-67-18-02/297 від 08.11.2013 року відповідачем не визнано уточнюючих декларацій прийнятими, у зв'язку з тим, що декларації оформлені з порушенням вимог п. 49.2 ст. 49 та п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо невизнання уточнюючої податкової звітності з податку на прибуток за І квартал та І півріччя 2013 року з підстав відсутності звітних податкових декларацій з податку на прибуток за відповідні періоди. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, посилаючись при цьому на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, надав суду письмові заперечення, в яких зазначено, що відповідно до службової записки № 29 від 22.01.2014 року, що надійшла до юридичного відділу податкового органу звітність за І квартал 2013 року внесена до програмного забезпечення «Податковий блок» за постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.08.2013 року, звітність має статус «дійсна». Щодо уточнюючої звітності за І півріччя 2013 року, податковим органом були виявлені порушення податкового законодавства, а саме, дана уточнююча звітність оформлена з порушеннями вимог Податкового кодексу України, у зв'язку з чим, вказаній уточнюючій декларації присвоєно статус, який не визнає податкову декларацію прийнятою. Таким чином, дії відповідача є такими, що відповідають чинному законодавству, у зв'язку з чим, відповідач вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. 31.10.2013 року ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» засобами електронного зв'язку було подано Державній податковій інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області уточнюючі податкові декларації з податку на прибуток за І квартал та І півріччя 2013 року. Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області листом № 8334/04-67-18-02/297 від 08.11.2013 року позивачу повідомлено, що у зв'язку з відсутністю основних декларацій за звітні періоди І квартал 2013 року та І півріччя 2013 року, надісланим до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області телекомунікаційним засобом «Податковим деклараціям з податку на прибуток», в яких уточнюється податковий період І квартал 2013 року та податковий період І півріччя 2013 року, присвоєно статус, який не визнає податкову декларацію прийнятою. Суд не погоджується з вищевказаними висновками податкового органу, з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивачем за допомогою засобів електронного зв'язку було надіслано до податкового органу податкові декларації з податку на прибуток з додатками за І квартал 2013 року та І півріччя 2013 року, що підтверджується отриманими другими примірниками квитанцій, відповідно до яких податкова декларація з податку на прибуток за І квартал 2013 року була прийнята - 23.04.2013 року, а за І півріччя 2013 року - 09.08.2013 року. Підпункт 49.11.1 п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України, передбачено, що у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 ст. 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті такої декларації із зазначенням причин такої відмови. У разі отримання такої податкової декларації, надісланою поштою або засобами електронного зв'язку ,- протягом п'яти робочих днів з дня її отримання. У строк, визначений пп. 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України, на адресу позивача не надходили повідомлення про відмову у прийнятті надісланих засобами електронного зв'язку податкових декларацій з податку на прибуток за І квартал та І півріччя 2013 року. На підставі п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Так, позивачем за допомогою засобів електронного зв'язку були надіслані уточнюючі податкові декларації з податку на прибуток за І квартал 2013 року та І півріччя 2013 року, що підтверджується отриманими другими примірниками квитанцій, відповідно до яких уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток з додатками за І квартал 2013 року було прийнято 31.10.2013 року, а за І півріччя 2013 року - 31.10.2013 року. Відповідно до п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України, податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності). Згідно п. 49.1 та 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді. У відповідності до п. 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а)особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б)надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в)засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. Відповідно до пунктів 49.8 та 49.9 ст. 49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають. За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом. Відповідно до пп.. 49.9.1, 49.9.2 п. 49.9 ст. 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, вважається прийнятою: за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв'язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою; у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк. Відповідно до пп..4.13.7 п. 4.13 Наказу Державної податкової служби України від 14.06.2012 року № 516 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України», факт приймання звіту в електронній формі адресатом звітності від платника податків підтверджується другою квитанцією, у якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків (назва та код ЄДРПОУ підприємства), дата та час приймання звіту, реєстраційний номер, податковий період, за який подається звіт, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП ЦОЕЗ, здійснюється її шифрування, після чого друга квитанція надсилається платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Датою та часом надання податкового документа в електронному вигляді до ОДПС є дата та час, зафіксовані у першій квитанції. Відповідно до п. 4.14 Методичних рекомендацій у разі подання платником податків до органу ДПС податкової декларації (у тому числі надісланої поштою або засобами електронного зв'язку), заповненої з порушеннями пп. 48.3 - 48.4 ст. 48 Кодексу, такий орган ДПС зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення (у разі подання в електронному вигляді платнику надсилається квитанція) про відмову у прийнятті податкової декларації із зазначенням причин такої відмови (Додаток 6 до Методичних рекомендацій): 4.14.1. у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання (пп. 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 Кодексу). Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи містіться докази направлення позивачем за допомогою засобів електронного зв'язку до податкового органу податкових декларацій з податку на прибуток за І квартал 2013 року та І півріччя 2013 року, які були прийняті податковим органом як податкова звітність, оскільки жодних повідомлень про відмову у прийнятті податкових декларацій із зазначенням причин такої відмови, відповідач позивачу не надіслав. Доказів на спростування зазначених обставин під час судового розгляду справи відповідачем також не надано. Таким чином, суд вважає протиправними дії відповідача щодо відмови у прийнятті уточнюючих податкових декларацій з податку на прибуток за І квартал та І півріччя 2013 року, а тому суд доходить висновку, про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині. Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача відобразити у картці особового рахунку показники, що зазначені у податкових деклараціях з податку на прибуток, у тому числі уточнюючих, за відповідні податкові періоди, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки вони за своєю суттю має на меті перекладання функцій державного органу на суд. При оцінюванні рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, суд дотримується вимог п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до якої у справах про оскарження рішень суб'єктів владних повноважень суди повинні перевіряти чи прийняти такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб,що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано. Суд не вправі втручатися в повноваження та діяльність суб'єктів владних повноважень, підміняти інший орган влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які на законодавчому рівні віднесені до компетенції цього органу. За таких обставин, суд звертає увагу на те, що відображення у картці особового рахунку показників, що зазначені у податкових деклараціях з податку на прибуток, належить до виключної компетенції податкового органу, у зв'язку з чим у задоволенні позову в цій частини слід відмовити. Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, оформлене листом від 08.11.2013 року № 8334/04-67-18-02/297, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори, зокрема, спори фізичних та юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Згідно п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Рішення відповідача, оформлене листом від 08.11.2013 року № 8334/04-67-18-02/297 не є правовим актом індивідуальної дії, не створює юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення та носить інформативний характер. У зв'язку з вищевикладеним, суд доходить висновку, що в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, оформлене листом від 08.11.2013 року № 8334/04-67-18-02/297, слід відмовити у задоволенні. Відповідно до частини 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Як підтверджується матеріалами справи, позивачем сплачено судовий збір в сумі 68 грн. 82 коп. З огляду на викладене, суд доходить висновку про необхідність присудження з Державного бюджету України позивачу документально підтверджених судових витрат в сумі 34 грн. 41 коп.

Результат розгляду: partial