Рішення адміністративного суду від 2014-02-14 00:00:00+02

[PERSON] 07.02.2014 р. звернувся до суду з позовом, згідно якого просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії «АА2» №676314 від 31.01.14 р., винесену інспектором ДПС 4-го взводу роти ДПС ДАІ з ОСП при УДАІ ГУ МВС України в Київській області Солонець Р.М., про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що відповідач неправомірно притягнув його до відповідальності, оскільки він під час керування 31.01.2014 р. об 0720 год. транспортним засобом марки «Volvo70» р.н. [NUMBER] по автодорозі Київ-Харків на 77 км траси (Київська область) не перевищував встановлену швидкість руху на 50 км/год, у чому його звинуватив інспектор ДАІ, а рухався зі швидкістю 78-80 км/год. Зафіксована відповідачем на радарі «Трукам» швидкість руху 121 км/год не є швидкістю його автомобіля, оскільки попереду рухались інші автомобілі з більшою швидкість ніж його автомобіль. На його вимогу зафіксоване порушення швидкісного режиму на приладі «Трукам» йому надано не було, як не було надано і фото чи відео фіксації порушення. Дані заперечення ним були викладені в поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення, однак не прийняті інспектором до уваги при винесення постанови. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення, посилаючись на факти зазначені у позові. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з'явились, про час та місце засідання повідомлялись належним чином. Заперечення на позов до суду не надходили. Згідно приписів частини 4 статті 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Зважаючи на те, що відповідачі є суб'єктами владних повноважень, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Судом після заслуховування пояснень позивача досліджено у судовому засіданні всі наявні матеріали справи та докази якими обґрунтовуються позовні вимоги. Відповідно до вимог статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. На вимогу суду стороною відповідача надано оригінал справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. /а.с.11-13/ Дослідженням протоколу про адміністративне правопорушення від 31.01.2014 р., складеного інспектором ДПС 4-го взводу роти ДПС ДАІ з ОСП при УДАІ ГУ МВС України в Київській області старшим сержантом міліції Солонець Р.М. встановлено, що [PERSON] 31.01.14 р. об 0727 год. на 77 км автодороги «Київ-Харків» (Київська область, Бориспільський район), керуючи автомобілем марки «VOLVO V70» р.н. [NUMBER] рухався зі швидкістю 121 км/год, чим перевищив встановлену швидкість руху на 51 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (70 км), швидкість вимірювалась приладом «Трукам ТО 000721», чим порушив п.12.9б ПДР, за що передбачена відповідальність згідно частини 3 статті 122 КУпАП. /а.с.11/ З постанови серії «АА2» №676314 від 31.01.2014 р. по справі про адміністративне правопорушення встановлено, що відповідач №2 розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення відносно позивача, притягнув його до адміністративної відповідальності по ч.3 ст.122 КУпАП за вищеописане у протоколі адміністративне правопорушення та наклав стягнення у виді штрафу розміром 510 грн. У постанові мається відмітка та підпис правопорушника, що він отримав копію постанови 31.01.2014 р. /а.с.12/ Дослідження фотоматеріалів до адміністративного протоколу встановлено, що дійсно за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCAM» №ТС000722 була зафіксована швидкість руху автомобіля під керуванням позивача і вона на 0727 год. 31.01.14 р. склала 121 км/год. /а.с./ Згідно приписів частини 3 статті 122 КУпАП, відповідальність настає за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху більш як на 50 кілометрів на годину. Передбачені стягнення у вигляді накладення штрафу від 30 до 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Враховуючи вимоги ст.ст.222, 255 КУпАП та те, що відповідач обіймає посаду інспектора ДПС ВДАІ і має спеціальне звання старший сержанта міліції, то він має право, як уповноважена на те посадова особа, складати протоколи про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.122 КУпАП та розглядати справи даної категорії. Відповідно до пункту 12.9 «б» Постанови Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.01 р. «Про правила дорожнього руху», на якій мається посилання в дослідженому судом протоколі про адміністративне правопорушення, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31. Згідно приписів ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що винність позивача у порушенні ним вимог п.12.9 «б» Постанови Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.01 р. «Про правила дорожнього руху» доведена, оскільки наявні належні доказу того, а пояснення позивача нічим не підтверджені. Враховуючи викладене, суд знаходить, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

Результат розгляду: denied