Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 серпня 2012 року в задоволенні позову [PERSON] до управління праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправними дій та зобов'язання здійснити перерахунок допомоги по догляду за дитиною до трьох років - відмовлено. Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 серпня 2012 року та винести нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до положень ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи у порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати з постановленням нової постанови про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач нараховував та виплачував позивачу допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у відповідності до чинного законодавства. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, позивач перебуває на обліку у відповідача як одержувач допомоги при народженні другої дитини - [PERSON]. [INFO] та допомоги по догляду за нею до досягнення трирічного віку. 22 лютого 2012 року на підставі заяви позивача відповідачем було призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на термін з 10.11.2011 по 09.07.2014 року у сумі 130 гривень щомісячно. Не погоджуючись із розміром нарахованих їй виплат зазначеної допомоги, [PERSON] звернулась до управління праці та соціального захисту населення Києво - Святошинської районної державної адміністрації Київської області із заявою про перерахунок такої, однак у перерахунку їй було відмовлено. Вважаючи неправомірною таку відмову, позивач звернулась у суд. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить із наступного. Призначення державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку передбачено статтею 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 року № 2811-XII року. До 01.01.2008 року (дати набрання чинності Законом України від 28.12.2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI) правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» від 18.01.2001 року № 2240-III, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб (стаття 42). Розмір допомоги також визначався цими Законами. Відповідно до статті 15 Закону «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені зміни до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Зокрема, змінами до статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» його дію поширено на застрахованих осіб, статтю 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» викладено в наступній редакції: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130,00 гривень», а із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було виключено статті 40-44. Конституційний Суд України рішенням від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», в тому числі й пункт 25 розділу II вказаного Закону щодо виключення статей 40-44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Таким чином, з часу проголошення рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію вищезазначені положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Оскільки, пунктом 2 розділу ІІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року статті 13, 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» також відновили попередню редакцію. Згідно з частиною 2 статті 45 Закону України від 27.04.2010 року «Про Державний бюджет України на 2010 рік», допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. Пунктом 22 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 передбачено, що відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 01.01.2008 року -50 відсотками, з 01.01.2009 року - 75 відсотками, з 01.01.2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130,00 грн. У зв'язку з тим, що положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» не визнано неконституційними та не скасовано, у 2010 році допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначалась та виплачувалась у відповідності до пункту 22 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» від 27.12.2001 року № 1751. Оскільки Закон України «Про Державний бюджет на 2010 рік» діяв лише у 2010 році, спірні правовідносини з 01.01.2011 року регулюються Законами України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», а положення постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 в тій частині, в якій воно суперечить названим законам, застосовуватися не може. З огляду на те, що ані Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», ані іншими Законами не встановлювалось на 2011 рік іншій, ніж у Законах України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» розмір допомоги, з 01.01.2011 року у відповідача виник обов'язок здійснювати виплату державної допомоги в розмірах, передбачених вищевказаними законами. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 30.01.2014 року ( номер в ЄДРСР 37015189). Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 10.11.2011 року по 09.07.2014 року у сумі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років щомісячно. Відповідно до положень статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. У ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі. За частиною 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала. Враховуючи те, що адміністративним позовом [PERSON] звернулася 20.06.2012 року згідно відбитку поштового штемпеля на конверті (а.с.7), позовні вимоги в частині зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною за період з 10.11.2011 року по 19.12.2011 року підлягають залишенню без розгляду, з огляду на пропущення позивачем строків звернення до суду. Крім того, суд не може задовольнити вимоги щодо зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку по 09.07.2014 року, оскільки Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає захист прав на майбутнє, і не може встановити чи будуть такі права позивача порушені чи ні. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, який передбачений Конституцією та законами України, у зв'язку з чим, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції допущено неправильне застосуванням норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи.

Результат розгляду: partial