Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

Позивач, Державна податкова інспекція у Куйбишевському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області звернувся до суду з адміністративним позовом до приватного підприємства «Бит - комплекс» про стягнення податкової заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 15684,42 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що станом на 05.12.2013 року відповідач має податкову заборгованість з податку на додану вартість у загальному розмірі 15684,42 грн., у тому числі за основним платежем - 1098,00 грн., за штрафними санкціями - 5586,42 грн. Також позивач вказує на те, що ним була направлена на адресу відповідача перша податкова вимога №1/545 від 03.08.2010 року. Однак прийняті позивачем заходи не призвели до погашення податкового боргу. На підставі вищезазначеного, позивач просив суд стягнути з приватного підприємства «Бит - комплекс» податкову заборгованість з податку на додану вартість у загальному розмірі 15684,42 грн. Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь - яких заперечень чи клопотань до суду не надав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позивач відповідно до норм Податкового кодексу України є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за визначенням та сплатою платником податків, повноваження якого на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу прямо визначені законодавством України. Пунктом 20.1.28 статті 20 Податкового кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2011 року, визначено, що органи державної податкової служби, окрім іншого, мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зареєстрований як юридична особа 02 лютого 1998 року виконавчим комітетом Донецької міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи - 25331784 згідно свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, перебуває на обліку як платник податків в Державній податковій інспекції у Куйбишевському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області з 05.02.1998 року, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків № 156. В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачем надані до позивача наступні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок: - від 17.06.2013 року за звітний податковий період - червень 2013 року, звітний податковий період за який виправляються помилки - листопад 2012 року, рядком 25 якого відповідач визначив до сплати суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду у розмірі 2487,00 грн., рядком 26 якого відповідач визначив суму штрафу, яка нарахована платником самостійно у зв'язку з виправленням помилки у розмірі 75,00 грн.; - від 12.07.2013 року за звітний податковий період - липень 2013 року, звітний податковий період за який виправляються помилки - жовтень 2012 року, рядком 25 якої відповідач визначив до сплати суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду у розмірі 3309,00 грн., рядком 26 якого відповідач визначив суму штрафу, яка нарахована платником самостійно у зв'язку з виправленням помилки у розмірі 99,00 грн.; - від 20.09.2013 року за звітний податковий період - вересень 2013 року, звітний податковий період за який виправляються помилки - червень 2013 року, рядком 25 якої відповідач визначив до сплати суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду у розмірі 4302,00 грн., рядком 26 якого відповідач визначив суму штрафу, яка нарахована платником самостійно у зв'язку з виправленням помилки у розмірі 129,00 грн. Позивачем на підставі акту перевірки №868/15-2/25331784 від 10.04.2013 року прийняте податкове повідомлення - рішення №0003141502 від 30 травня 2013 року, згідно якого сума грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями складає 4113,35 грн. за платежем: податок на додану вартість. Зазначене податкове повідомлення - рішення направлено на адресу відповідача, але було повернуто у зв'язку з закінченням терміну зберігання. Також позивачем на підставі акту перевірки №868/15-2/25331784 від 10.04.2013 року прийняте податкове повідомлення - рішення №0003151502 від 30 травня 2013 року, згідно якого сума грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкції складає 1170,07 грн. за платежем: податок на додану вартість. Зазначене податкове повідомлення - рішення направлено на адресу відповідача, але було повернуто у зв'язку з закінченням терміну зберігання. Позивачем виставлена відповідачу перша податкова вимога №1/545 від 03 серпня 2010 року, згідно якої станом на 03 серпня 2010 року сума податкового боргу вказаного платника податків за узгодженими податковими зобов'язаннями становить 5420,57 грн. Відповідно до пункту 95.2. статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Перелік підстав, наявність яких надає можливість визначати податкові вимоги відкликаними визначений ст. 60 Податкового кодексу України. При цьому, зазначеною статтею Кодексу визначено, що якщо нарахована сума грошового зобов'язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов'язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається. Як вбачається із матеріалів справи починаючи з 03 серпня 2010 року (дата формування першої податкової вимоги) по теперішній час відповідач безперервно мав податковий борг, у зв'язку з чим податкова вимога №1/545 від 03 серпня 2010 року є чинною. Тобто, на час розгляду справи у відповідача існує податкова заборгованість з податку на додану вартість у загальному розмірі 15684,42 грн., у тому числі за основним платежем - 10098,00 грн. та за штрафними санкціями - 5586,42 грн., що підтверджується даними зворотного боку облікової картки платника податків станом на 31.01.2014 року. Згідно п.16.1.4 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Згідно зі статтею 203 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п. 203.1 цієї статті для подання податкової декларації. Відповідно до п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. Пунктом 38.1 ст.38 Податкового кодексу України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. В порушення вищевказаних вимог Податкового кодексу України відповідач, у строки визначені законодавством, не сплатив в повному обсязі узгоджену суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість. Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджено правомірність визначеної позивачем суми податкового боргу відповідача з податку на додану вартість та наявність підстав для стягнення зазначеної суми боргу в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що на день звернення позивача до суду із позовом, позивачем були вчинені всі залежні від нього дії, направлені на стягнення наявної суми податкового боргу з відповідача, проте зазначені дії не призвели до позитивних результатів. Таким чином, виходячи із змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача про наявність підстав для стягнення з позивача загальної суми податкового боргу у розмірі 15684,42 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Результат розгляду: granted