Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом у якому просила суд визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати його вчинити певні дії. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачем було неправомірно відмовлено у задоволенні заяви про реєстрацію її за місцем фактичного проживання, а саме за адресою: [ADDRESS] Позивач посилаючись на ст., ст. 2, 3, 6, 13 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст. 29 ЦК Україні, ст.ст. 104-106 КАС України, ст., ст. 4, 6 ЖК України вважає, що її позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсягу. Позивач у судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсягу, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача у судове засідання з'явилася також, позовні вимоги не визнала у повному обсягу, просила у їх задоволенні відмовити з підстав викладених у запереченні. Третя особа у судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У судовому засіданні встановлено слідуючи обставини та відповідні ним правовідносини - Позивачка звернулася до відповідача з заявою про реєстрацію за місцем фактичного її проживання, а саме за адресою: [ADDRESS] 14.01.2014 року відповідач розглянувши подану позивачем заяву надіслав відповідь у якій відмовив останній у задоволенні її заяви, оскільки згідно свідоцтва про право власності від 28.01.2005 року, виданого КП ОМБТІ на об'єкт, який розташований за адресою: м.Одеса, вул. Урожайна,5-а останній є об'єктом типу „дачна будівля" та ув'язку з тим, що дачна будівля не призначена для постійного проживання зареєструвати позивачку за даною адресою не є можливим. У судовому засіданні представник позивача зазначила, що відмова відповідача є незаконною та просила зареєструвати її за вказаною адресою. У свою чергу представник відповідача пояснила суду, що реєстрація або зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні», а також у відповідності з Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів" До того ж зауважила, що на теперішній час вищезазначеним законом чітко не визначено порядок реєстрації місця проживання у будинках дачного типу, оскільки відповідно до ст., ст. 4,6 ЖК України передбачено, що житлові будинки та житлові приміщення передбачаються для постійного проживання. При цьому відповідно до п.2.4 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна дачний будинок - це житловий будинок для використання протягом року з метою позаміського відпочинку. Також звернула увагу суду на те, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» до заяви про реєстрацію подаються у тому числі документи, що підтверджують право на проживання в житлі, а згідно витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно позивачка є власником дачної будівлі, а тому на думку представника відповідача вони правомірно відмовили їй у реєстрації місця проживання за даною адресою. За даними обставинами суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню у повному обсягу, оскільки згідно до ст. 6 ЖК України передбачено, що житлові будинки та житлові приміщення передбачаються для постійного проживання. Так ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» до заяви про реєстрацію за місцем проживання подаються у тому числі документи, що підтверджують право на проживання в житлі. У судовому засіданні також було з'ясовано, що згідно витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно позивачка є власником дачної будівлі. При цьому відповідно до п.2.4 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна дачний будинок - це житловий будинок для використання протягом року з метою позаміського відпочинку. Враховуючи викладене суд вважає відмову відповідача обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки чинним законодавством не передбачена реєстрація місця проживання у будинках дачного типу. Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації. Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно ч.1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У зв'язку з чим, суд прийшов до висновку, що позивачем не було доведено перед судом правомірність заявлених позовних вимог.

Результат розгляду: denied