Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

Цюрупинський районний центр зайнятості (далі - позивач) звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просить стягнути допомогу по безробіттю у сумі 444,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] незаконно отримано матеріальне забезпечення по безробіттю у сумі 614,19 грн. внаслідок приховування факту знаходження в трудових відносинах з підприємством під час перебування на обліку в центрі зайнятості. Відповідач частково повернув кошти у сумі 170,19 грн. Проте заборгованість у сумі 444,00 грн. залишається не погашеною, а тому позивач просить стягнути вказану суму боргу на його користь. В судове засідання, призначене на 11 лютого 2014 року представники сторін не з'явилися. 11.02.2014 року представник позивача надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Відповідач в судове засідання не прибув, заперечень на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повернуте до суду поштове відправлення з відміткою "за зазначеною адресою не проживає", направлене на адресу відповідача, яка відповідає реєстраційним даним. У разі повернення поштового відправлення, яке не вручено адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така кореспонденція вручена належним чином (ч. 11 ст. 35 КАС України). Частиною 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, громадянин України [PERSON] 09.07.2012 року звернувся до Цюрупинського районного центру зайнятості із заявою, відповідно до змісту якої просив до вирішення питання щодо його працевлаштування надати статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. Крім цього, у зазначеній заяві відповідач підтвердив те, що на той момент не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займався, пенсії не отримував, не мав права на отримання пенсії за віком, в тому числі і на пільгових умовах, а також пенсії за вислугою років, не являвся членом особистого селянського господарства. Допомогу по безробіттю просив виплачувати один раз на місяць. 09.07.2012 року [PERSON] було присвоєно статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю. Наказом Цюрупинського районного центру зайнятості від 22.03.2013 року відповідача знято з обліку громадян, що потребують допомоги у працевлаштуванні, та припинено виплату допомоги по безробіттю. Таким чином, відповідач перебував на обліку у державній службі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю протягом періоду з 09.07.2012 року по 22.03.2013 року. Законом України "Про зайнятість населення" від 01.03.1991 № 803-ХІІ (далі - Закон України № 803-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 № 1533-ІІІ (далі - Закон України № 1533-ІІІ) встановлено правовий статус центрів зайнятості, безробітних, умови надання статусу безробітного та їх соціальний захист. Відповідно до ст. 2 Закону України № 803-ХІІ безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу. Згідно із ст. 6 Закону України № 1533-ІІІ право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі по тексту - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи, а також незастраховані особи, які вперше шукають роботу, інші незастраховані особи у разі їх реєстрації в установленому порядку як безробітних. Порядок реєстрації осіб як безробітних та умови надання їм забезпечення встановлені розділом V Закону України № 1533-ІІІ. Виходячи з законодавчого визначення безробітної особи, що наведене вище, та ст. 22 Закону України № 1533-ІІІ, рішення про присвоєння правового статусу безробітного та призначення йому допомоги по безробіттю може прийматись органами державної служби зайнятості у випадку, якщо особа, що звертається із відповідною заявою, відповідає наступним вимогам: є працездатним громадянином працездатного віку; через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів; зареєстрована в службі зайнятості як така, що шукає роботу, готова та здатна приступити до підходящої роботи; страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, має право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу. Згідно із ст. 36 Закону України № 1533-ІІІ застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Статтею 14 Закону України №1533-ІІІ передбачено, що Державний нагляд у сфері страхування на випадок безробіття здійснюють центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Пунктом 3 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року №60/62 (далі - Порядок), обов'язок розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення виконують районні, міськрайонні, міські та районні у містах центри зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття. Таким чином, з вищевикладеного слідує, що Цюрупинський районний центр зайнятості має право проводити перевірки достовірності страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, приймати відповідні рішення за результатами перевірок та звертатись до адміністративного суду з позовом про повернення коштів матеріального забезпечення. Згідно із Порядком, у випадку, якщо до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації, він повинен провести розслідування достовірності настання страхового випадку щодо такої особи. Результати перевірки оформлюються актом. Судом встановлено, що 11.10.2013 року Іллічівським міським центром зайнятості проведено перевірку та складено акт №40, відповідно до висновків якого виявлено порушення з боку відповідача щодо перебування його на обліку у Цюрупинському районному центрі зайнятості у статусі безробітного та одночасно з перебуванням у трудових відносинах з ТОВ "Смарт Агро Трейд", де він працював заготівником, здійснював лісозаготівельні роботи з 01.12.2012 року по 31.12.2012 року за строковим трудовим договором згідно наказу №3-0000000028 від 01.12.2012 року та був звільнений у зв'язку з закінченням терміну договору. При цьому [PERSON] був отриманий дохід за грудень 2012 року в сумі 1200,00 грн. Згідно довідки №211713252 від 21.11.2013 року [PERSON] за грудень 2012 року - січень 2013 року отримав у якості допомоги по безробіттю суму коштів у розмірі 614,19 грн. Відповідно до ч. 3, ст. 36 Закону України № 1533-ІІІ сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, оскільки зазначені обставини мали місце з 01.12.2012 року, тому сума матеріального забезпечення у розмірі 614,19 грн., виплачена йому у грудні 2012 року - січні 2013 року, повинна бути повернута відповідачем. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі акту перевірки прийнято наказ №298 від 22.11.2013 року, відповідно до якого вирішено вжити заходів щодо відшкодування з громадянина [PERSON] 614,19 грн. суми виплаченого забезпечення та вартості соціальних послуг за період з 01.12.2012 року по 04.01.2013 року. Листом від 22.11.2013 року №17-03/1817 гр. [PERSON] було повідомлено про необхідність повернути допомогу по безробіттю та суму наданих соціальних послуг всього у розмірі 614,19 грн., який було направлено на його адресу реєстрації. Проте відповідач повернув тільки 170,19 грн., що підтверджується банківською випискою від 13.12.2013 року, сума допомоги по безробіттю у розмірі 444,00 грн. залишається не повернутою. Відповідно до ст. 34 Закону України № 1533-ІІІ Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою, при цьому Цюрупинський районний центр зайнятості є робочим органом виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Оскільки правомірність стягнення з гр. [PERSON] незаконно отриманого матеріального забезпечення по безробіттю підтверджена матеріалами справи, а відповідач не скористався правом надати заперечення на позовну заяву чи докази повернення суми боргу, суд приходить до висновку про задоволення вимог Цюрупинського районного центру зайнятості про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 444,00 грн.

Результат розгляду: granted