Рішення адміністративного суду від 2014-03-24 00:00:00+02

20.05.2011 року [PERSON] звернулась до суду першої інстанції з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва про визнання незаконним рішення відповідача № 233-3-01 від 20.04.2011 року, зобов'язання провести перерахунок пенсії з 01.01.2010 року із застосуванням показника заробітної плати за 2009 рік - 1650,43 грн. Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14.06.2011 року адміністративний позов [PERSON] задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва щодо перерахунку пенсії [PERSON] з 20.11.2010 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки України за 2007 рік в розмірі 1197,97 грн. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва здійснити перерахунок пенсії [PERSON] із використанням показника середньої заробітної плати по Україні в середньому на одну особу за 2009 рік, який дорівнює 1650 грн. 43 коп., починаючи з 20.11.2010 року, а також виплатити різницю між перерахованою та отриманою пенсією, починаючи з 20.11.2010 року. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва проводити виплати перерахованої пенсії до внесення відповідних змін у законодавство, які по-іншому врегульовуватимуть питання пенсійного забезпечення, виплати та отримання пенсій, або до виникнення права на новий перерахунок пенсії. 06.12.2013 року Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва подало апеляційну скаргу на вказану постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва. Не погоджуючись з зазначеною постановою суду першої інстанції, апелянт зазначає, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням всіх обставин справи, у зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14.06.2011 року та прийняття нової, якою відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] є пенсіонером, що підтверджується посвідченням № [NUMBER] (а.с. 7 оборот), виданим 02.02.2006 року, серії [NUMBER]. Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати. У квітні 2011 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва із заявою про здійснення перерахунку пенсії у зв'язку із збільшенням страхового стажу із застосуванням показника заробітної плати за 2009 рік. Листом від 20.04.2011 року № 233-3-01 Управлінням Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва повідомило [PERSON] про те, що згідно її особистої заяви від 20.04.2010 року № 122 їй було здійснено перерахунок пенсії у зв'язку із збільшенням страхового стажу та застосовано при перерахунку показник заробітної плати в середньому на одну особу по Україні за 2007 рік, що становить 1197,91 грн. Крім того, відповідачем було повідомлено про неможливість застосування при перерахунку пенсії показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2010 рік, у зв'язку з відсутністю правових підстав для цього. Не погоджуючись із вказаним рішенням УПФУ в Корабельному районі м. Миколаєва позивач звернулась до суду з позовом про його скасування та зобов'язання відповідача здійснити відповідний перерахунок пенсії. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно часткового задоволення позовних вимог [PERSON], зважаючи на наступне: Як вбачається із матеріалів справи спірні правовідносини виникли щодо здійснення перерахунку пенсії працюючому пенсіонеру та застосування показника середньої заробітної плати працівників відповідно статей 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Перерахунок пенсій працюючим пенсіонерам, у зв'язку із збільшенням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України та страхового стажу регулюється пунктом 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (з наступними змінами та доповненнями). Вказана норма закону передбачає, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через 2 роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсій. Перерахунок пенсій здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону. Дана редакція існує після визнаних такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктом "б" підпункту 10 пункту 35 Розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28 грудня 2007 року № 107-6. Скасовані зміни надавали можливість перераховувати пенсію із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. Аналізуючи відновлену (діючу) норму абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу зазначені в частині першій статті 40 цього Закону. Частина перша статті 40 передбачає, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. Відповідно до частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" одним з показників, який враховується в формулі визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії є середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення не за перерахунком, а за призначенням пенсії. При цьому колегія суддів зазначає, що термін "обчислення пенсії" у правовому розумінні тотожний терміну "призначення пенсії", а не перерахунку. Виходячи з наведеного при перерахунку пенсії не підлягає врахуванню показник середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для призначення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, у зв'язку з визнанням даних змін до Закону неконституційними, оскільки приписами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції чинній з 22 травня 2008 року, застосування такого показника при перерахунку пенсії не передбачене. Правове розуміння понять "середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України" та "показник середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка, відповідно до цього закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії" є різними правовими категоріями. Згідно змісту вищенаведених норм законів правила частини першої статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" при перерахунку пенсії застосовуються з метою визначення періоду страхового стажу, за який може бути обчислена заробітна плата (дохід), а частина 2 цієї ж статті передбачає формулу для обчислення, а не перерахунку пенсії з застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України. Виходячи з наведеного середня заробітна плата працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, використовується як складова для призначення пенсії відповідно до частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і є величиною постійною не змінною при перерахунку пенсії, на відміну від інших показників, які використовуються при визначенні заробітної плати (доходу) застрахованої особи для обчислення пенсії. Тобто, під час перерахунку пенсії величина середньої заробітної плати (доходи) враховується та, яка використовувалася під час призначення пенсії. Відповідно до п.п. 3 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» у разі коли застрахована особа після призначення пенсії відповідно до Закону продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. Однак, враховуючи пріоритетність законів над підзаконними актами, колегія суддів вважає, що зазначена норма, яка має нижчу юридичну силу, не підлягає застосуванню, оскільки Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» показник середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, не передбачений, а тому не підлягає врахуванню при перерахунку пенсії. Таким чином, правові підстави для перерахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2009 рік відсутні, вказаний показник середньої заробітної плати застосовується виключно для призначення пенсії, застосування його для перерахунку є безпідставним. Зважаючи на все вищезазначене колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що відповідачем не було допущено порушень вимог чинного законодавства та правомірно не здійснено перерахунок пенсії позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, та яка відповідно до закону враховується для обчислення пенсії за 2009 рік. Оскільки судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON]

Результат розгляду: denied