Рішення адміністративного суду від 2014-03-03 00:00:00+02

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача та просить визнати незаконним та скасувати рішення Івано-Франківської міської ради № 985/-34 від 07.03.2013 року «Про додаткові заходи щодо впорядкування пасажирських перевезень». Ухвалою суду від 11 листопада 2013 року до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено - комунальне підприємство «Муніципальна інспекція благоустрою міста Івано-Франківська» та Департамент комунального господарства транспорту та зв'язку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки на рівні рішення міської ради були надані повноваження громадським структурам виконувати не властиві їм функції, які передбачені і вже надані Указом Президента України та постановами Кабінету міністрів України державному органу - Укртрансінспекції, яка здійснює державний контроль на автомобільному транспорті, а також були введені терміни які не застосовуються ні в одному законодавчому та нормативному акті, що дало можливість складати адміністративні протоколи особами, які не мали на це права. КП «Муніципальна інспекція благоустрою міста Івано-Франківська» було надано право складати адміністративні протоколи про порушення законодавства у сфері благоустрою міста за порушення вимог щодо залишення маршрутного транспортного засобу на стихійній стоянці, а також щодо посадки чи висадки пасажирів. З прийняттям оскаржуваного рішення стало можливим скласти незаконно на громадянина [PERSON] адміністративний протокол особою, інспектором з благоустрою КП «Муніципальна інспекція благоустрою міста Івано-Франківська», право таке не надано, по юридичному факту, який не підпадає під ознаки статті 152 КУпАП та притягнути його за постановою адміністративної комісії до адміністративної відповідальності з грубим порушенням вимог КУпАП. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав з мотивів наведених в позовній заяві та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову заперечила в повному обсязі, мотивую тим, що приймаючи рішення відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України. Дії відповідача є правомірними, рішення законним, а тому позов не підлягає задоволенню. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департаменту комунального господарства транспорту та зв'язку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судовому засіданні суду поясниа, що вважає оскаржуване рішення Івано-Франківської міської ради законним, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача комунального підприємства «Муніципальна інспекція благоустрою міста Івано-Франківська» в судові засідання не з'являвся, про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення за порушення п.п.10.1.1, п. 10.3.1 правил благоустрою м. Івано-Франківська, а саме, позивач здійснив стихійну стоянку (посадка та висадка пасажирів) по маршруту Івано-Франківськ-Тлумач, на вул. Незалежності, 48, чим порушив ст. 152 КУпАП (а.с.8). Кодексом адміністративного судочинства України закріплено право на судовий захист (ст. 6 ч.1), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Позивач таке право використав та звернувся до суду з вказаним позовом. Статтею 140 Конституції України визначено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Майже аналогічне визначення міститься і в ч. 1 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Відповідно до ст. 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Тобто, Конституція України визнає право за органами місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення, що цілком узгоджується з положеннями п. 2 ст. 4 Європейської Хартії місцевого самоврядування, відповідно до змісту якого місцева влада в межах закону має повне право вирішувати будь-яке питання, що не вилучено із сфери її компетенції і вирішення якого не доручено жодному іншому органу. Згідно ст. 4 Європейської Хартії місцевого самоврядування від 15.10.1985 року, яка ратифікована Україною 15.07.1997 року, головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом. Однак, це положення не перешкоджає наділенню органів місцевого самоврядування повноваженнями і функціями для спеціальних цілей відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Органи місцевого самоврядування в межах закону мають повну свободу дій для реалізації власних ініціатив з будь-якого питання, яке не вилучене із їхньої компетенції і не віднесене до компетенції іншого органу влади. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 44 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до виключної компетенції міських рад відноситься встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність. Так, рішенням сесії Івано-Франківської міської ради від 30.07.2009 року № ХІТУ затверджено Правила благоустрою міста Івано-Франківська, що визначають правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою міста Івано-Франківська і спрямовані на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини. Правила прийняті міською радою в межах наданих їй повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розміщеними на території міста органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами, які перебувають на території міста. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. До повноважень сільських, селищних і міських рад та їх виконавчих органів у сфері благоустрою населених пунктів відносить затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів. Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України «Про автомобільний транспорт», відправлення чи прибуття автобусів приміських, міжміських та міжнародних автобусних маршрутів загального користування здійснюється тільки з автостанцій, а в разі їх відсутності - із зупинок, передбачених розкладом руху. Рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21.12.2000 року № 541 затверджено Порядок та умови надання послуг автомобільним транспортом в м. Івано-Франківську, а рішенням від 27.04.2005 року № 108 до вказаного Порядку внесено доповнення, а саме доповнено розділом 4 «Порядок відправлення автобусів міжнародних, міжобласних, міжміських (внутрішньо обласних) та приміських маршрутів з автобусних станцій міста», де визначено чотири автостанції з яких здійснюється відправлення автобусів (а.с.38). Так, п. 3 оскаржуваного рішення сесії міської ради встановлено, що початкові та кінцеві пункти сполучення у місті Івано-Франківськ для приміських, міжміських та міжобласних маршрутів виключно на автостанціях. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про дорожній рух», до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить: виконання вимог законодавства та рішень органів виконавчої влади про дорожній рух і його безпеку; розробка, затвердження та реалізація міських і районних програм розвитку дорожнього руху та його безпеки; організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами; керівництво та контроль за діяльністю підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання за виконанням вимог законодавства, рішень органів державної виконавчої влади про дорожній рух і його безпеку; накладання у межах своєї компетенції адміністративних стягнень за порушення законодавства у сфері дорожнього руху та його безпеки. Органи, визначені частиною першою цієї статті, мають право розглядати і вирішувати інші питання, які відповідно до чинного законодавства належать до їх відання. Таким чином, повноваження щодо встановлення додаткових заходів щодо впорядкування пасажирських автоперевезень належать органам місцевого самоврядування, в даному випадку, Івано-Франківській міській раді. Оскаржуване рішення міською радою прийнято в межах своїх повноважень та для удосконалення організації пасажирських перевезень, зменшення навантаження на вулично-дорожню мережу міста, попередження та запобігання аварійним ситуаціям і порушення у сфері дорожнього руху та відстою транспортних засобів, що здійснюють приміські, міжміські та міжобласні перевезення. Пунктом 2 оскаржуваного рішення Правила благоустрою м. Івано-Франківська доповнено наступними пунктами: пункт 1.1. доповнено визначенням «стихійна стоянка - це зупинка маршрутного транспортного засобу у не відведених для цього місцях більше, ніж на 5хв, і полягає у висадці, посадці пасажирів та стоянці (відстою) транспортного засобу»; розділ X «Паркування транспортних засобів» перейменовано на «Паркування та стоянка транспортних засобів»; розділ X доповнено пунктом 10.1-1 «Стихійна стоянка маршрутних транспортних засобів на вулицях міста та території, що не призначена для цього - заборонена» (а.с.32). Відповідно до п. 3.13. Рекомендацій із розроблення правил благоустрою території населеного пункту, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 31 травня 2007 року N 32 визначено перелік установлених законом обмежень на використання земельних ділянок об'єктів благоустрою. Серед інших обмежень також рекомендується на об'єктах благоустрою заборонити залишати транспортні засоби, машини, механізми у не відведених для цього місцях Згідно вказаних актів законодавства прямого визначення терміну стихійна стоянка не передбачена, проте, це не означає неможливість її використання. Як пояснив представник відповідача в судовому засіданні, в даному випадку застосування такого заходу як заборона стихійних стоянок маршрутних транспортних засобів на вулицях міста, викликана необхідністю зменшення навантаження на вулично-дорожню мережу міста, попередження та запобігання аварійним ситуаціям і порушенням у сфері дорожнього руху, упорядкування руху та відстою транспортних засобів, що здійснюють приміські, міжміські та міжобласні перевезення, а також удосконалення організації пасажирських автоперевезень. Відповідно до Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 р. N 176 правила визначають порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов'язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами. Місця зупинки на міських і приміських маршрутах із значним пасажиропотоком обладнуються автопавільйонами, навісами, на яких розміщується інформація про рух автобусів на маршруті. Так, місто Івано-Франківськ забезпечене 4 автостанціями, з яких: центральна автостанція № 1, що знаходиться на вул. Залізничній (Привокзальна), автостанція № 2 - на вул. Горбачевського (Федьковича), автостанція № 3 на вул. Гетьмана Мазепи, автостанція № 4 на вул. Юності (а.с.38). Що стосується твердження представника позивача про те, що КП «Муніципальна інспекція з благоустрою» не мала повноважень на складання протоколу про адміністративне правопорушення, то судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів державної влади, органів місцевого самоврядування і представники органів самоорганізації населення. Відповідно до Правил благоустрою міста Івано-Франківська, затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради від 30.07.2009р. № ХІЛУ (надалі - Правила) контроль за станом благоустрою міста, дотриманням та здійсненням заходів, спрямованих на виконання вимог цих Правил, здійснюється КП «Муніципальна інспекція з благоустрою», управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому, управлінням архітектури і містобудування, відділом торгівлі, управління МВС України в Івано-Франківській області, іншими підприємствами, установами та організаціями, які несуть відповідальність за належне утримання об'єктів благоустрою. Пунктом 18.3. даних Правил регламентовано, що посадова особа контролюючого органу, яка під час перевірки об'єкту благоустрою виявила порушення вимог Правил благоустрою зобов'язана на винну особу скласти протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Отже, зважаючи на вищевикладене питання щодо контролю за станом благоустрою в м. Івано-Франківську належить до компетенції міської ради, який є колегіальним органом, а безпосередній контроль із наданням відповідних повноважень щодо його здійснення наданий КП «Муніципальна інспекція з благоустрою». Контроль за виконанням оскаржуваного рішення сесії міської ради покладено на КП «Муніципальна інспекція з благоустрою», міський відділ Державтоінпекції та Управління Укртрансінспекції в Івано-Франківській області п. 4 та 5 рішення (а.с.32 зв.). Оскаржуваним рішенням сесії міської ради Розділ X Правил благоустрою міста Івано-Франківська доповнено пунктом 10.3-1 «За порушення вимог щодо залишення маршрутного транспортного засобу на стихійній стоянці, а також щодо посадки чи висадки пасажирів - уповноважити КП «Муніципальна інспекція з благоустрою» складати адміністративні протоколи про порушення законодавства у сфері благоустрою міста». Відповідно до Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. N 1342 правила регламентують організацію та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів. Дія цих Правил поширюється на осіб, які розміщують транспортні засоби на майданчиках для паркування (далі - користувачі), а також на суб'єктів господарювання, які утримують такі майданчики. Суб'єкти господарювання - балансоутримувачі майданчиків для паркування транспортних засобів державної та комунальної форми власності визначаються відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Майданчики для паркування є об'єктами благоустрою і повинні відповідати нормам, нормативам, стандартам у сфері благоустрою населених пунктів. Розміщення майданчиків для паркування за окремими адресами здійснюється у встановленому порядку органами місцевого самоврядування за погодженням з Державтоінспекцією МВС згідно з місцевими правилами забудови. Відповідно до п. 3 ст. 4 Європейської Хартії місцевого самоврядування муніципальні функції, як правило, здійснюються переважно тими властями, які мають найтісніший контакт з громадянином. Контроль за станом благоустрою міста, дотриманням та здійсненням заходів спрямованих на виконання Правил благоустрою міста Івано-Франківська, здійснюється в тому числі і КП «Муніципальна інспекція з благоустрою, яка несе відповідальність за належне утримання об'єктів благоустрою, уповноважена складати протоколи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також слід зазначити, що відповідно до ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Приймаючи оскаржуване рішення, Івано-Франківська міська рада, як орган місцевого самоврядування, який здійснює представництво інтересів територіальної громади міста Івано-Франківська, діяла відповідно до вимог чинного законодавства та в межах наданих їй повноважень, у спосіб визначений Конституцією та законодавством України. Відповідно до ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги позивача не обґрунтовані, його права не порушено, а тому вимоги адміністративного позову не підлягають до задоволення. На підставі викладеного, відповідно до, ст. ст. 19, 140, 143 Конституції України, п.2, 3 ст. 4 Європейської Хартії місцевого самоврядування від 15.10.1985 року, яка ратифікована Україною 15.07.1997 року, ч. 1 ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ч. 4 ст. 32 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст. 6 Закону України «Про дорожній рух», ст. ст. 2 ч.1, 16 ч.1, 25, 26, 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 152, 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 6-12 КАС України,

Результат розгляду: denied