Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов [PERSON] до УДАІ ГУ МВС України в Одеській області про визнання протиправними дії начальника УДАІ ГУ МВС України в Одеській області Недільського В.В. щодо неповернення тимчасово вилучено посвідчення водія, на ім'я [PERSON], серії [NUMBER] та зобов'язання УДАІ ГУ МВС України в Одеській області повернути [PERSON], тимчасово вилучене посвідчення водія, на ім'я [PERSON], серії [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30 червня 2013 року складено протокол про адміністративне порушення, тимчасово вилучено посвідчення водія на ім'я позивача серії [NUMBER] та до цього часу посвідчення не повернуто. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, такими що не відповідають діючому законодавству. Зазначене стало підставою для звернення до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві (а.с.5-6) та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на обставини викладені в запереченнях на позов (а.с.36-37) та просила відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов висновку про не обґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення. Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ст. 52 Закону України "Про дорожній рух" контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється, зокрема, Державтоінспекцією Міністерства внутрішніх справ України. Повноваження Державтоінспекції МВС України у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху визначені ст. 52-1 цього Закону. Як встановлено судом, 30 червня 2013 року інспектором ДПС взводу №3 роти ДПС ДАІ при ВДАІ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ст. сержантом міліції Мальованим М.Г. спільно з інспектором ДПС сержантом міліції Ружанським O.A. під час патрулювання по вул. Паустовського був зупинений автомобіль «Міцубісі» д/н [NUMBER], яким керував позивач. Під час перевірки документів та спілкування із водієм, інспектор ДПС Мальований М.Г. помітив, що водій знаходиться з явними ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), тому йому було запропоновано прослідувати до Одеського обласного наркологічного диспансеру для проходження медичного огляду з метою встановленні стану сп'яніння. Як зазначає представник відповідача, при проходженні медичного огляду, водієві [PERSON] запропоновано пройти тест із засновуванням приладу алкотестера «Драгер», який показав позитивний результат, 2,3 % проміле, алкоголю. Також було запропонував [PERSON] здати аналізи на біосереду (сечу), однак від такої пропозиції позивач відмовився. Згідно висновку лікаря № 001313 за результатами медичного огляду, водія [PERSON] визнано таким, що перебував у стані алкогольного сп'яніння. Судом встановлено, що у відношенні правопорушника [PERSON] за порушення вимог п. 2.9 ПДР, а саме за керування автомобілем у нетверезому стані, складено адміністративний протокол серії АГ2 №753981, водія відсторонено від керування т/з, а автомобіль доставлено на майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів. Відповідальність за дане правопорушення передбачена статтею 130 КУпАП. Розгляд справ передбачених ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до якої належать і матеріали по зазначені справі, згідно ст.221 цього ж Кодексу, відноситься до компетенції суду. Справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху розглядаються за місцем проживання правопорушника. Як встановлено судом, громадянин [PERSON] [INFO], мешканець [ADDRESS] З копії постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, вбачається, що адміністративний матеріал складений відносно [PERSON] від 30.06.2013 року, з відділу ДАІ Дніпропетровського МУ, надійшов до суду, однак у зазначеній постанові не вказується коли ж саме (точна дата надходження), цей матеріал надійшов. 09.09.2013 постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, адміністративну справу відносно [PERSON], за ч.1 ст. 130 КУпАП, було повернуто до відділу ДАІ Дніпропетровського МУ для належного оформлення. Судом встановлено, що зазначена справа до відділу ДАІ ОМУ ГУМВС України в Одеській області на доопрацювання та належного оформлення не надходила і працівники ДАІ на розгляд справи до суду не запрошувалися, тому причину по якій зазначену справу закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, встановити не надається можливим, так як у постанові Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, не зазначається дата надходження до суду вищезазначеної справи, а зазначається лише дата повторного повернення її з ВДАІ Дніпропетровського МУ - 02.10.2013. 02.10.2013 до канцелярії суду з відділу ДАІ Дніпропетровського МУ повернулася вищезазначена справа, однак на момент її повернення, згідно ст. 38 КУпАП, закінчився строк притягнення до адміністративної відповідальності (протокол серії АГ2 №753981 від 30.06.2013), тому зазначену справу судом закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Представник відповідача зазначив, що відповідно до вимог діючого законодавства, адміністративні матеріали складені інспектором Мальованим М.Г. відносно заявника [PERSON], за вих. № АМ-1857 від 05.07.2013 разом із його посвідченням водія серії [NUMBER], направлено до відділу ДАІ Дніпропетровського МУ. 12.11.2013 на адресу УДАІ ГУМВС України в Одеській області, за вх. № П-361 (ВДАІ ОМУ вх. №П-223 від 15.11.2013), надійшла заява від громадянина [PERSON], за змістом якої заявник зазначає, що 30.06.2013 інспектором ДПС у відношенні нього, складено протокол про адміністративне правопорушення та вилучено посвідчення водія серії [NUMBER]. Посилаючись на вимоги ч.2 ст. 265-1 КУпАП та рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2013, позивач звернувся з проханням повернути йому вилучене посвідчення водія та повідомити про час та місце його отримання. 26.11.2013 року за вих..№31/12-П-223 на адресу [PERSON] направлено відповідь на звернення, в якій зазначено, що відповідно до вимог чинного законодавства, тимчасово вилучене посвідчення водія, серії [NUMBER], разом із матеріалами адміністративної справи від 30.06.2013 року, з відділу ДАІ Одеського МУ за вих. №АМ-1857 від 05.07.2013, направлено за належністю до відділу ДАІ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області та відповідно до ст. 265-1 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», для отримання тимчасово вилученого посвідчення водія, серії [NUMBER], Вам необхідно звернутися до відділу ДАІ Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов'язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, ліцензійної картки на транспортний засіб, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, ліцензійної картки на транспортний засіб, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а також щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Отже Кодекс України про адміністративні правопорушення розмежовує поняття «тимчасове затримання транспортного засобу» та «вилучення речей». Кодекс України про адміністративні правопорушення чітко визначає підстави, строки та порядок тимчасового затримання транспортного засобу; огляду речей і документів та їх вилучення. Згідно ч. 1, 2 ст. 265 КУпАП речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об'єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують. Про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення, про огляд речей або адміністративне затримання. Виниклі правові відносити регулюються ст.265-1 Кодексу про адміністративні порушення України, ст.ст.1,20 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року № 394/96-ВР, п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1086 «Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія,талона про проходження державного технічного огляду,ліцензійної картки на транспортний засіб та її повернення», відповідно до яких громадяни України мають право звернутися до відповідних органів з заявами або клопотаннями щодо реалізації своїх соціально-економічних,політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця з дня надходження, а ті,які не потребують додаткового вивчення-невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання. Після закінчення тримісячного строку тимчасового вилучення посвідчення водія, у випадках, якщо судом не прийнято рішення щодо позбавлення водія права керування транспортним засобом або якщо справа про адміністративне правопорушення не розглянута в установлений законом строк, особа має право звернутися з заявою за отриманням вилученого документу. Оскільки до відповідача дані матеріали не поверталися. Той факт, що з часу вилучення прав водія вже минуло 3 місяці, являється підставою для повернення водійського посвідчення в разі, якщо справа в суді не розглянута. В даному випадку справа була розглянута, тому слід дотриматися вимоги про вступ її в законну дію і після настання цієї поді - звернутися до ДАІ Дніпропетровського міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області за отриманням посвідченням. За таких обставин, суд погоджується з доводами відповідача щодо виконання ним вимог діючого законодавства при наданні відповіді на інформаційний запит позивача. Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі викладеного, суд приходить висновку, що відповідач при наданні відповіді на інформаційний запит позивача діяв на підставі чинного законодавства України, в межах, наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мали значення для розгляду інформаційного запиту позивача, неупереджено, добросовісно та розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 13 лютого 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. На підставі вищевикладеного та

Результат розгляду: denied