Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

05.12.2013 [PERSON] звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у перерахунку і виплаті щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, передбаченому ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»; зобов'язати відповідача провести, з 05.06.2013, перерахунок та виплату призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до вимог ст. 138 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», виходячи із розрахунку 90 % від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді в сумі 19612,80 грн. встановленої на підставі довідки ТУ ДСА в Вінницькій області від 20.06.2013 №4-35/823 без відрахування податків та обмеження максимальним розміром. Позов мотивовано тим, що в 2010 році позивача було звільнено з посади судді, в зв'язку з поданням заяви про відставку. На обліку в управлінні пенсійного фонду, як одержувач щомісячного грошового утримання суддям у відставці, позивач перебуває з 05.11.2010 р. Відповідно до вимог ст.43 ЗУ «Про статус судді» позивачу, як судді у відставці, було призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати, на той час, згідно довідки ТУ ДСА України у Вінницькій області. В зв'язку із збільшенням з 01.01.2013 посадового окладу судді місцевого суду позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування йому щомісячного довічного грошового утримання згідно ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в розмірі відповідно до нового посадового окладу (розміру заробітної плати) працюючого судді міськрайонного суду, додавши до заяви довідку ТУДСА України у Вінницькій області про розмір грошового утримання судді (голови суду) міськрайонного суду, який з 01.01.2013 становить 21793,00 грн. Разом з тим, листом від 17.07.2013 № 3675/06-39/02-10 відповідач відмовив позивачу у задоволенні його заяви. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові та просив суд позовні вимоги задовольнити в повній мірі. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав, з підстав зазначених в наданих суду письмових запереченнях та просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Додатково пояснив суду, що в разі здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці такий перерахунок було б здійснено відповідно до ч.4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з часу звернення особи за таким перерахунком. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно Постанови Верховної Ради України від 07.10.2010 №2596-VI «Про звільнення суддів» позивач звільнений з посади судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, в зв'язку з поданням заяви про відставку. Після виходу у відставку позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання і, на обліку в Управлінні пенсійного фонду позивач перебуває з 05.11.2010. Частиною 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів», що була чинною на час відставки позивача, передбачалось, що судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% заробітку, але не більше ніж до 90 % заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Позивачу, як судді у відставці, на підставі положень зазначеної вище норми було призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати, згідно довідки ТУ ДСА України у Вінницькій області, що становить 8659,89 грн. У відставку позивач пішов з посади голови суду. Зазначені вище обставини підтверджуються протоколом управління ПФУ у м. Могилів-Подільському № 109 від 08.11.2010 та наказом №166 по Могилів-Подільському міськрайонному суду від 04.11.2010. Положення ст.43 Закону України «Про статус суддів» втратили чинність з 01.01.2011 на підставі положень розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів». На час виникнення спірних правовідносин, правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів урегульовані Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року. Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" згідно з якою незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. Згідно ч.5 ст.109 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" за суддею, звільненим за його заявою, про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку. Питання виплати пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регулюється ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Відповідно до ст. 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці. На підставі ч.3 ст. 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з 01.01.2013 розмір посадового окладу судді місцевого суду було збільшено і, відповідно до довідки ТУ ДСА України в Вінницькій області від 20.06.2013 суддівська винагорода голови Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, станом на 01.01.2013 становить, в загальному, 21793,00 грн. (а. с. 17). Враховуючи зазначені обставини 03.10.2013 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснити перерахунок його довічного грошового утримання, починаючи з 01.01.2013, на підставі положень ст. 138 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», виходячи із розміру 90 % від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді та на підставі даних довідки ТУ ДСА України в Вінницькій області від 20.06.2013 без відрахування податків та обмеження максимальним розміром (а. с. 20, 21). Листом від 07.10.2013 № 3675/06-39/02-10 відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для задоволення його заяви, посилаючись на те, що положень, які б передбачали проведення такого перерахунку судді у відставці (загальних судів) у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді стаття 138 Закону № 2453-VІ не містить (а.с.18-19). Вирішуючи спір та вирішуючи питання з приводу наявності правових підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача, як судді у відставці, у зв'язку з підвищенням заробітної плати судді місцевого суду, працюючого на відповідній посаді, на підставі даних довідки про заробітну плату виданої ТУ ДСА України в Вінницькій області 20.06.2013 р. за №4-35/823 суд, враховує таке. Відповідно до ч.1 ст. 37 та ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. У разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Частиною третьою статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції від 07.07.2010) було встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, частину 3 і 5 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в новій редакції, згідно з якою щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді (частина 3 статті 138 Закону). Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (частина 5 статті 138 Закону). Положення частини 3, перше, друге та третє речення частини 5 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 08.07.2011 N 3668-VI визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року N 3-рп/2013 (а. с. 8-14). Відповідно до статті 152 Конституції України закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Із зазначеного вище слідує, що щомісячне довічне грошове утримання виплачувалось суддям, в період до 03.06.2013 року, у розмірі не більше десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Враховуючи положення частини 5 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VI) обмеженню підлягали довічні грошові утримання, які виплачувались суддям у відставці у встановленому цією нормою максимальному розмірі лише до 02.06.2013 року. Частиною четвертою статті 138 Закону № 2453-VІ передбачено, що у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок. Таким чином, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці і розмір пенсії колишнього державного службовця, залежать від суми грошового утримання діючого судді (заробітної плати працюючого на відповідній посаді державного службовця), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та виходячи з принципу єдності статусу суддів, у разі підвищення розміру грошового утримання діючого судді має здійснюватись перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Крім того, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання передбачений на рівні підзаконного нормативно-правового регулювання. Зокрема, пунктами 3 і 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 384/2011, пунктами 2.1 і 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.02.2008 № 5-5), серед основних завдань і функцій Пенсійного фонду України та його органів на місцях є призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати. Також додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначаються відомості про заробітну плату судді, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці. Відповідно до п.4.2 абз.2 розділу IV Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України виплата щомісячного довічного утримання за минулий час, утримання надміру виплачених сум та відрахувань здійснюється у порядку, передбаченому Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до положень ч.4 ст. 45 Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зокрема, перерахунок призначеної пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. У правовій позиції Конституційного Суду України, висловленій ним у Рішенні у справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема від 24 червня 1999 року № 6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), КСУ наголошує, що Стаття 22 (частина третя) Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Як зазначив Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011, щомісячне довічне грошове утримання судді є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу. Правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання працюючого судді є однаковою, а самі ці поняття - однорідними та взаємопов'язаними. Щомісячне грошове утримання судді, який, маючи право на відставку, продовжує працювати на посаді судді, встановлюється у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків щодо здійснення незалежного, неупередженого та справедливого правосуддя, а щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є належним утриманням цього судді після припинення виконання ним своїх професійних обов'язків та особливою формою його соціального забезпечення. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України. Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. У частині першій статті 126 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів. В ході вирішення справи, згідно ч.2 ст. 71 КАС України відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення про відмову позивачу у перерахунку довічного грошового утримання, як судді у відставці згідно зі ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Враховуючи викладене суд, приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням зміни розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, на підставі довідки ТУ ДСА України в Вінницькій області від 20.06.2013 №4-35/823. Оскільки, з 03.06.2013 року правове регулювання спірних правовідносин здійснюється відповідно до частини 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції до змін внесених Законом України від 08 липня 2011 року N 3668-VI, довічне грошове утримання позивача, як судді у відставці, починаючи в даному випадку, в силу положень ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач звернувся за здійсненням перерахунку 03.10.2013, тобто до 15 числа даного місяця, повинно виплачуватись з 01.10.2013 у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді та не повинно обмежуватись граничним розміром. Така позиція Вищого адміністративного суду України зазначена в ухвалі від 02.10.2013 (справа К/800/43906/13). Враховуючи дату звернення позивача до відповідача з заявою про перерахунок призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та дату відмови відповідача вчинити такі дії та зважаючи на викладене вище суд, вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправними дії відповідача щодо відмови 07.11.2013 позивачу у перерахунку і виплаті щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, передбаченому статтею 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» на підставі довідки ТУ ДСА України в Вінницькій області від 20.06.2013 №4-35/823 та шляхом зобов'язання відповідача провести з 01.10.2013 перерахунок призначеного позивачу щомісячного довічно грошового утримання судді у відставці, відповідно до вимог ст. 138 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» виходячи із розрахунку 90% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді в сумі 19612,80 (Дев'ятнадцять тисяч шістсот дванадцять грн. 80 коп.) встановленої на підставі довідки Територіальне управління державної судової адміністрації України в Вінницькій області від 20.06.2013 №4-35/823 без відрахування податків та обмеження максимальним розміром та здійснити виплату різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою. Зважаючи на суть спору, на підставі п.1 ч.1 ст. 256 КАС України, постанову суду слід допустити до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць. В зв'язку з необґрунтованістю клопотання позивача про застосування положень ч.1 ст. 267 КАС України суд, не вбачає підстав для зобов'язання відповідача подати звіт про виконання даного судового рішення.

Результат розгляду: partial