Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача, яким просив суд визнати протиправними дії Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області щодо порушення порядку розгляду клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки без погодження заявника, орієнтовною площею 0,25 га, цільове призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», у межах с. Нова Дофінівка Комінтернівського району Одеської області; зобов'язати відповідача внести на розгляд сесії для подальшого розгляду у встановленому порядку та строки звернення [PERSON] від 11 червня 2013 року року, про надання безоплатно у власність земельної ділянки без його погодження; стягнути витрати на правову допомогу; стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представник відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився з вимогами щодо порушення порядку розгляду клопотання позивача, та зобов'язання повторно розглянути клопотання, в решті вимоги не визнав повністю. Заслухавши думки та правові обгрунтування з'явившихся учасників процесу, дослідивши наявні у справі матеріали, судом встановлені наступні правовідносини: 11.06.2013 року [PERSON] звернувся до Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області із заявою про надання безоплатно у власність земельної ділянки без погодження заявника, орієнтовною площею 0,25 га, цільове призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», у межах с. Нова Дофінівка Комінтернівського району Одеської області. Листом від 08.07.2013 року № 02-18/420 сільським головою Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області [PERSON] повідомлено, що на території Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області відсутня черга громадян для першочергового або пільгового виділення, тому при наявності вільних земельних ділянок заява буде виконана згідно встановленої черги. 11.06.2013 року між [PERSON] та ТОВ «Правозахисна Група «Варта» укладено договір про надання юридичних послуг, і сплачено 700 грн. за виготовлення позовної заяви. Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із амдіністративним позовом. Встановивши виниклі правовідносини, суд звертається до положень діючого законодавства, яким вони врегульовані: Згідно ст. 1 Земельного Кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно із ст. 12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, серед іншого, належить організація землеустрою, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Відповідно до п.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Відповідно до п.11 вказаної статті закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування (тобто, рішення) доводяться до відома населення. На вимогу громадян їм може бути видана копія відповідних актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. У п.4 Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) від 16 квітня 2009 року N 7-рп/2009 в Основному Законі України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення. На основі цього положення Конституції України в Законі України «Про місцеве самоврядування» визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59). Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд повторює, що зазначене конституційне положення означає, що орган чи посадова особа органу місцевого самоврядування не має права робити те, що чітко не передбачено Конституцією або законами України. Тим більше з цього Конституційного положення чітко вбачається той факт, що орган чи посадова особа органу місцевого самоврядування не має законного права збільшувати свої повноваження, адже повноваження такого органу чи посадової особи встановлюються виключно Конституцією та законами України. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що твердження позивача про порушення відповідачем порядку розгляду поданого ним звернення від 11 червня 2013 року знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Суд вважає, що Новодофінівський сільський голова зобов'язаний формувати порядок денний сесії ради та виносити на сесію питання, які віднесені до її юрисдикції, а тому відповідач повинен був внести питання, порушене [PERSON], на розгляд найближчої сесії ради, яка була скликана його розпорядженням, але цього не зробив. Протилежного матеріали справи не містять. Крім того не прийнявши у встановленому порядку рішення, і, відповідно, не надавши позивачу оформленого за встановленою формою документу про відмову в задоволенні заяви у вигляді рішення, Новодофінівська сільська рада Комінтернівського району Одеської області своєю бездіяльністю порушила Конституційне право позивача на звернення до суду з мотивів невідповідності прийнятого рішення законам України. Таким чином, відповідач протиправно, з порушенням вищенаведених норм закону, не розглянув заяву позивача. В силу ст. 162 КАС України суд знаходить можливим задовольнити позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача повторно розглянути в установленому законом порядку заяву позивача. Вирішуючи питання стягнення витрат на оплату правової допомоги, суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (який набрав чинності з 01.01.2012 року), дія якого розповсюджується на виниклі правовідносини, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Суд враховує, що позивача приймав участь в судовому засіданні самостійно, а правова допомога йому надана у вигляді виготовлення позовної заяви. В силу ч. 3 ст.90, 94, 98 КАС України з урахуванням ступеня складності справи, виходячи з принципу розумності, з урахуванням розрахунку часу необхідного на підготовку позову та необхідних до нього матеріалів - 1 год. 00 хв. х 40% мінімального розміру заробітної плати у місячному розмірі, суд вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги в частині відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 437,60 грн. В силу ст. ст. 94, 98 КАС України підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення з відповідача судового збору в сумі 34, 42 грн. за подання позову немайнового характеру. Разом із тим, судовий збір за подання позову майнового характеру, підлягає задоволенню частково в сумі 71,70 грн. - пропорційно задоволеній частині вимог. Решта судового збору підлягає віднесенню на рахунок позивача. На підставі наведеного,

Результат розгляду: partial