Рішення адміністративного суду від 2014-03-28 00:00:00+02

26 березня 2014 року Державна податкова інспекція у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з поданням до Приватного науково-виробничого підприємства «ЮВІС ТЕХНОЛОГІЇ» про стягнення грошових коштів за податковим боргом у розмірі 31659,19 грн. В обґрунтування подання зазначено, що Приватне науково-виробниче підприємство «ЮВІС ТЕХНОЛОГІЇ» має заборгованість по орендній платі за земельні ділянки державної і комунальної власності, яка утворилася внаслідок несплати Підприємством самостійно нарахованих податкових зобов'язань за 2013-2014 рік визначених на підставі поданої до контролюючого органу податкової декларації з орендної плати за земельні ділянки за 2013 рік № 9001339542 у розмірі 19567,12 грн. Також відповідачем подана податкова декларація з орендної плати за землю за 2014 рік № 9001813100, згідно якої станом на 02.03.2014 року до сплати належить 10473,72 грн. Крім того, за податковим повідомленням-рішенням № 0005641502 від 03.02.2014 року заборгованість з орендної плати за землю складає 1618,35 грн. Заборгованість у ромірі 31659,19 грн. відповідачем у добровільному порядку не сплачена, тому податковий орган звернувся до суду із позовом про стягнення боргу. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Проти наявності податкового боргу не заперечував. Згідно з ч.4, 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження. Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне. Приватне науково-виробничого підприємства «ЮВІС ТЕХНОЛОГІЇ» знаходиться на обліку в Державній податковій інспекції в Красногвардійському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області. ПНВП «ЮВІС ТЕХНОЛОГІЇ» подало до ДПІ в Красногвардійському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 9001339542 за 2013 рік, згідно якої сума податкового зобов'язання по платежу «орендна плата за земельні ділянки» до сплати складає 125684,68 грн. на рік. Щомісячний платіж по вказаній декларації складає 10473,72 грн. (а.с. 19-20). Заборгованість була частково сплачена відповідачем, залишок несплаченої суми складає 19567,12 грн. (термін сплати - 30.01.2014 року). ПНВП «ЮВІС ТЕХНОЛОГІЇ» подало до ДПІ в Красногвардійському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата заземельні ділянки державної або комунальної власності) № 9001339542 за 2014 рік, згідно якої сума податкового зобов'язання по платежу «орендна плата за земельні ділянки» до сплати складає 125684,68 грн. на рік. Щомісячний платіж по вказаним деклараціям складає 10473,72 грн. (а.с. 16-18). Зазначені дії відповідача узгоджуються з вимогами розділу ХІІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755 - VI (далі - ПК України). Між тим, відповідачем щомісячні платежі зі сплати земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності сплачувались частково, внаслідок чого у підприємства виникла сума податкового боргу в розмірі 19567,12 грн., що підтверджується карткою особового рахунку платника податку, зворотній бік якої приєднаний до матеріалів справи (а.с. 19-20). Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, повноваження і обов'язки посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755- VI. Розділ ХІІІ Податкового кодексу України регулює правовідносини щодо плати за землю та орендної плати за землі державної або комунальної власності. Відповідно п. 285.1. ст. 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Пунктом 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі. Відповідно до п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України податкові зобов'язання щодо сплати за землю, визначених у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за поточний рік, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що наступають за останнім календарним днем податкового (звітнього) місяця. Згідно зі ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, . Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог ст. 285-287 цього розділу. П. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України визначає, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Відповідно до п.54.2 ст. 54 Податкового кодексу України грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету. Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковим боргом визнається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. На виконання вказаної вимоги закону на адресу ПНВП «ЮВІС ТЕХНОЛОГІЇ» надіслана податкова вимога № 27-11 від 16.01.2014 року на суму 9093,36 грн. (а.с. 15). Судом також встановлено, що за змістом, формою та підставами винесення така податкова вимога узгоджується з компетенцією органів державної податкової служби України, встановленою Податковим кодексом України та Порядком направлення органами державної податкової служби податкових вимог платникам податків, затвердженим наказом ДПА України від 24.12.2010 року № 1037 (далі - Порядок). Відповідно до п.4.6 вказаного Порядку, податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо її передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. Доказів оскарження вимоги відповідачем не надано, а судом в порядку ст. 11 КАС України не встановлено. Судом встановлено, що 03.02.2014 року ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведена камеральна перевірка податкової звітності з орендної плати за землю Приватного науково-виробничого підприємства «ЮВІС ТЕХНОЛОГІЇ». За результатами перевірки складений Акт № 000306/04-66-15-02/32723770 від 03.02.2014 року згідно якого перевіркою встановлені порушення п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України. Так, відповідачем несвоєчасно сплачено самостійно визначене грошове зобов'язання з орендної плати за землю протягом строків встановлених п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України. (а.с.23-24). На підставі Акту № 000306/04-66-15-02/32723770 від 03.02.2014 року з урахуванням вимог п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України позивачем винесено податкове повідомлення-рішення від 03.02.2014 р. № 0005641502 про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 1618,35 грн. (709,79 грн.+ 908,56 грн.), яке отримано головним бухгалтером Приватного науково-виробничого підприємства «ЮВІС ТЕХНОЛОГІЇ» (а.с. 25). Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено податковий обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Пунктом 46.1. ст. 46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Статтею 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Відповідно до п. 287.3 ст. 287 ПК України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу. Відповідно до п.87.1 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. В разі невиконання податкової вимоги орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу, зокрема шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків. Стягнення здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пп. 95.1, 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України). В силу пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги (пп. 95.2 cт. 95 Податкового кодексу України). Судом встановлено, що податковий борг не погашений, що підтверджується обліковою карткою платника податків, зворотній бік якої приєднаний до матеріалів справи. (а.с. 7-11). З огляду на те, що заборгованість платника податку не погашена у встановленому законом порядку, подання підлягає задоволенню у повному обсязі.

Результат розгляду: granted