Рішення адміністративного суду від 2014-02-17 00:00:00+02

Фізична особа-підприємець [PERSON] (надалі - позивач або ФОП [PERSON]) звернулась із адміністративним позовом до Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (надалі - відповідач або Вільнянська ОДПІ) про скасування Рішення відповідача за №0001912100 від 09.12.2013 про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 10201 грн. 00 коп. за порушення норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операції в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Позивачем у позові зазначено, що він не погоджується із прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням за №0001912100 від 09.12.2013. Вищезазначене рішення отримано ним по пошті. Податкове повідомлення-рішення, яке оскаржується, прийняте на підставі Акту фактичної перевірки, який 05.12.2013 складений працівниками ГУ Міндоходів у Запорізькій області за №0176/08/01/21/[NUMBER]. Позивач вважає, що факти викладені в Акті фактичної перевірки не відповідають дійсності, суперечать діючому податковому законодавству та підлягають спростуванню. У порушення вимог ст.80 Податкового кодексу України працівники податкової служби копію наказу про проведення фактичної перевірки ФОП [PERSON], як платнику податків або уповноваженій позивачем особі, під розписку - не вручали, про обставини призначення фактичною перевірки, жодним чином не повідомили. 24.11.2013 о 10:30 год. в приміщення кафе, яке позивач орендує за адресою: [ADDRESS], зайшли два працівника ГУ Міндоходів у Запорізькій області і повідомили, що вони будуть проводити перевірку. На той час у приміщенні знаходилась лише найманий робітник [PERSON] Коли позивач прибув через деякий час у кафе, працівники податкової служби, надали позивачу підписати з метою ознайомлення Акт, в якому було вказано, що мій найманий робітник здійснив продаж 100 грамів горілки та в приміщенні кафе виявлено 19 пляшок горілки. В Акті фактичної перевірки вказано, що в кафе в якому здійснює підприємницьку діяльність ФОП [PERSON] встановлено роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензій. Позивач, жодним чином не уповноважував [PERSON] здійснювати продаж алкогольних напоїв в кафе, алкогольні напої їй не видавав та не повинен, на його думку, нести відповідальності за її дії. Позивач розуміє, що торгівля алкогольними напоями повинна здійснюватися лише при наявності ліцензії, яка у позивача відсутня, а тому для кафе спиртні напої не закуповуються та в ньому не реалізуються. Щодо встановлення факту зберігання у кафе алкогольних напоїв з марками акцизного збору, які не видавались виробнику цих напоїв, ФОП [PERSON] про це взагалі нічого не відомо. Позивач ці алкогольні напої вперше побачив лише 24.11.2013, коли приїхав у кафе на вимогу працівників податкової служби. Де вони придбані, в який спосіб, може надати пояснення тільки [PERSON] Фінансові санкції застосовуються за порушення, передбачені ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Відповідно до вимог закону до суб'єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». На підставі рішення податкового органу до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 10201 грн. 00 коп. за порушення, які позивач фактично не здійснював та про існування яких ФОП [PERSON] нічого не було відомо. У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягав, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачем подано до суду письмові заперечення, за змістом яких Вільнянська ОДПІ Головного управління Міндоходів у Запорізькій області з фактами викладеними у позовній заяві ФОП [PERSON] не може погодитись з наступних підстав. 24.11.2013 працівниками ГУ Міндоходів у Запорізькій області на підставі наказу №702 від 22.11.2013 проведено перевірку кафе, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в якому здійснює діяльність ФОП [PERSON] Відповідач, посилаючись на приписи ст.81 Податкового кодексу України, зазначає, що у даному випадку наказ та направлення на проведення перевірки вручено бармену ФОП [PERSON] - [PERSON], яка розписалася у направленні на проведення перевірки та допустила перевіряючих до проведення перевірки. У ході перевірки встановлено факт реалізації [PERSON] 100 грам горілки «Пшенична» без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, не застосування реєстратора розрахункових операцій при здійсненні продажу алкогольних напоїв. Твердження позивача про відсутність порушень вимог законодавства з її сторони у зв'язку з тим, що вона не уповноважувала свого бармена на здійснення продажу алкогольних напоїв не відповідає дійсності, оскільки реалізація алкогольних напоїв здійснювалася позивачем в порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Окрім того, визначальною є не наявність чи відсутність повноважень, а сам факт вчинення на господарській одиниці порушень вимог закону, за які до суб'єкта господарювання застосовуються фінансові санкцій. ФОП [PERSON] несе відповідальність за порушення законодавства на об'єкті, що належить їй, та не може бути звільнена від відповідальності у разі реалізації від її імені її ж товару. Оскільки ФОП [PERSON] порушено вимоги ст.ст.11, 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», то 09.12.2013 Вільнянською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №0001912100 на загальну суму 10201 грн. 00 коп. із розрахунку: 1700 грн. 00 коп. - за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії; 8500 грн. 00 коп. - за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку, встановленого зразка; 01 грн. 00 коп. - за не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій. У судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечували, просили у задоволенні позову відмовити. Сторони, під час розгляду справи, у судовому засіданні повідомили, що ними надано всі необхідні документи для вирішення спору по суті. Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представників відповідача, розглянувши матеріали справи, суд з'ясував наступне. Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серії ААВ за №?80057 позивач як фізична особа-підприємець зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. ФОП [PERSON] має реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обовязкових платежів [NUMBER]. Згідно виданого Вільнянською ОДПІ Свідоцтва платника єдиного податку Серії [NUMBER] ФОП [PERSON] з 01.01.2012 перейшла на спрощену систему оподаткування за ставкою єдиного податку 20% та провадить господарську діяльність у [ADDRESS]; вид діяльності за КВЕД - 56.10 (діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування). 01.01.2012 позивачем з ТОВ «Фірма АЗОВ» укладено Договір оренди нежитлового приміщення №01/01-10, згідно якого ФОП [PERSON] прийняв у платне володіння і користування нежитлове приміщення площею 133,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] з метою розташування кафе. Позивачем надано до суду Трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, укладений 29.04.2013 ФОП [PERSON] з [PERSON], яку працевлаштовано кухарем. Даний Трудовий договір зареєстрований 29.04.2013 у Вільнянському районному центрі зайнятості за №08681300053. Суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством (ч.1 ст.55 Господарського кодексу України). Відповідно до п.2 ч.2 ст.55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання є: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. Як зазначено у ч.1 ст.15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», контроль за додержанням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України. Відповідно до пп.80.2.5. п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Судом досліджено наданий відповідачем Наказ начальника Головного управління Міндоходів у Запорізькій області №702 від 22.11.2013 «Про проведення фактичної перевірки», Направлення на перевірку №1069 та №1070 від 22.11.2013, якими надано повноваження Головному державному ревізору-інспектору відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ Міндоходів у Запорізькій області Іващенку С.В. та головному державному ревізору-інспектору відділу контролю за проведенням розрахункових операцій управління податкового та митного аудиту ГУ Міндоходів у Запорізькій області Лозі І.В. провести з 22.11.2013 протягом 10 діб фактичну перевірку місця здійснення торгівельної діяльності за адресою: м.Запоріжжя, (кафе на території Слов'янського ринку). Відповідно до приписів ст.80 Податкового кодексу України, ст.15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» контроль органами доходів і зборів здійснюється щодо суб'єктів господарювання, зокрема, фізичних осіб-підприємців, а не щодо «місця здійснення торгівельної діяльності за адресою: м.Запоріжжя, (кафе на території Слов'янського ринку)». Представниками відповідача до суду не надано доказів повноважень на перевірку саме ФОП [PERSON], а не інших суб'єктів господарювання, які можуть здійснювати господарську діяльність у «місці здійснення торгівельної діяльності за адресою: м.Запоріжжя, (кафе на території Слов'янського ринку)». Відповідно до Акту про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами №0176/08/01/21/[NUMBER], складеного 25.11.2013 співробітниками Головного управління Міндоходів у Запорізькій області у присутності представника суб'єкта господарювання [PERSON], 24.11.2013 проводилась фактична перевірка кафе, розташованого за адресою: [ADDRESS]. У п.11 вказаного Акту перевірки зазначено, що перевіркою встановлено факт реалізації (зберігання) товарів (алкогольних напоїв) 100 грам горілки «Пшенична» міцністю 40% спирту за ціною 07 грн. 00 коп. Також, в Акті перевірки зазначено наступне: «… Перевіркою встановлено: в кафе … здійснює діяльність ФОП [PERSON] … на дату проведення перевірки … встановлено роздрібну торгівлю алкогольними напоями, а саме 100 грам горілки «Пшенична» з вмістом спирту 40% спирту за ціною 07 грн. 00 коп. без наявної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Крім цього, встановлено зберігання алкогольних напоїв, а саме горілки «Пшенична» ємністю 0,5л. міцністю 40% виробництва ТОВ «Латона-Інвест» з марками акцизної плати, які згідно бази АС «Акцизні марки» не видавались виробнику - ТОВ «Латона-Інвест». Встановлено не застосування реєстраторів розрахункових операцій згідно п.3 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Встановлено відсутність торгового патенту відповідно до ст.267 Податкового кодексу України. 3.Висновок перевірки: Таким чином, ФОП [PERSON] … порушені вимоги ст.ст.11, 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та п.3 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» …». У дослідженому Акті перевірки №0176/08/01/21/[NUMBER] від 25.11.2013 не зазначено коли буде здійснюватись розгляд матеріалів перевірки. Акт підписаний позивачем з застереженнями про незгоду з зазначеними у ньому порушеннями та зазначенням про надання заперечень у встановлений законодавством строк. До вказаного Акту перевірки додано Акти «Зняття залишків алкогольних напоїв які знаходяться у кафе за адресою: [ADDRESS] в якому здійснює діяльність ФОП [PERSON]» в яких зазначено про 14 пляшок горілки «Пшенична» ємністю 0,5л. на суму 490 грн. 00 коп. та 5 пляшок горілки «Хортиця класична» ємністю 0,5л. на суму 250 грн. 00 коп., а також акцизні марки на суму 490 грн. 00 коп. Відповідачем надано до суду витяг з АС «Акцизні марки», Накладну на відпуск акцизних марок, які підтверджують не видачу виробнику зазначеної під час перевірки горілки: ТОВ «Латона-Інвест» акцизних марок, які містяться на пляшках з горілкою. Зі свідчень [PERSON], допитаної як свідок у судовому засіданні, виходить, що вона дійсно працює у ФОП [PERSON] і 24.11.2013 вона з особистих міркувань вирішила продати горілку у кафе. З вказаною метою вона взявши у касі кафе готівкові кошти придбала горілку у постачальників, які привозять їм продукти. Не повідомивши ФОП [PERSON] про свої наміри, свідок вирішила реалізувати горілку на своєму робочому місці і продала 100 гр. за 07 грн. 00 коп. без застосування реєстратора розрахункових операцій, через його відсутність. Як свідчать матеріали справи, аналіз умісту 100 гр. придбаної за 07 грн. 00 коп. рідини та умісту пляшок з написом «Пшенична» - не здійснювався. З пояснень ФОП [PERSON], наданих у судовому засіданні 23.01.2014, у кафе, в якому вона здійснює господарську діяльність, алкогольні напої не закуповуються через відсутність ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями. Позивачем надано до суду бухгалтерські документи на продукти, придбані у кафе у період проведення перевірки, серед яких відсутні алкогольні напої. Під час перевірки 24.11.2013 співробітниками Головного управління Міндоходів у Запорізькій області товаросупроводжувальні документи на горілку «Пшенична» ємністю 0,5л. міцністю 40% виробництва ТОВ «Латона-Інвест», з марками акцизної плати, які не видавались цьому виробнику - не вилучались. Отже, достовірних відомостей про те, що вказана рідина є саме алкогольним напоєм - відповідачем до суду не надано. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки (ч.1 ст.217 Господарського кодексу України). Відповідно до ч.2 ст.217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Як зазначено у ч.3 ст.217 Господарського кодексу України, крім зазначених у частині другій цієї статті господарських санкцій, до суб'єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч.1 ст.218 Господарського кодексу України). Відповідно до ч.2 ст.218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів. За порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків (ч.1 ст.238 Господарського кодексу України). Згідно з ч.2 ст.238 Господарського кодексу України види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 1700 гривень. Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій (ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»). Як зазначено у ч.4 ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством. У разі зміни зразка марок акцизного податку раніше закуплені платником акцизного податку марки попереднього зразка застосовуються таким платником для маркування вироблених, ввезених на митну територію України алкогольних напоїв та тютюнових виробів протягом 12 місяців з дати запровадження марок нового зразка. Алкогольні напої, марковані марками попереднього зразка, можуть перебувати в обігу протягом 12 місяців з дати запровадження марок нового зразка, а по закінченню цього терміну марки попереднього зразка на таких алкогольних напоях підлягають обміну на марки нового зразка. Тютюнові вироби, марковані марками попереднього зразка, що перебувають в обігу після 12 місяців з дня запровадження марок нового зразка, вважаються такими, що немарковані. Заміна залишків раніше закуплених платниками марок акцизного податку попереднього зразка, а також марок попереднього зразка на нереалізованих алкогольних напоях протягом визначеного цим абзацом строку реалізації марками нового зразка проводиться безоплатно в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.226.9 ст.226 Податкового кодексу України вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари. Як зазначено у п.3 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування. Відповідно до п.6 ст.9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються: при продажу товарів (наданні послуг) фізичними особами-підприємцями, які сплачують єдиний податок. У дослідженій судом Постанові Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27.12.2013 по справі №335/13786/13-п [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.156 КУпАП за здійснення реалізації горілки «Пшенична» без дозвільних документів 24.11.2013 у денний час у кафе «[INFO]» по [ADDRESS]. Вказаний у Постанові штраф та судовий збір сплачений [PERSON], про що свідчать надані до суду квитанції. Як зазначено у ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27.12.2013 по справі №335/13786/13-п надано належну кваліфікацію діям [PERSON], а також обставинам реалізації горілки «Пшенична» без дозвільних документів 24.11.2013 у денний час у кафе «[INFO]» по [ADDRESS], про які зазначено в Акті перевірки №0176/08/01/21/[NUMBER] від 25.11.2013. У письмових поясненнях [PERSON], отриманих 24.11.2013 співробітниками Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, відсутні відомості про узгодження правопорушником своїх протиправних дій з ФОП [PERSON] або вчинення цих дій з відома (схвалення) ФОП [PERSON] Вказаний факт, на думку суду, спростовує факт порушення саме ФОП [PERSON] ст.ст.11, 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та п.3 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», як то зазначено в Акті про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами №0176/08/01/21/[NUMBER] від 25.11.2013 та у податковому повідомленні-рішенні Вільнянської ОДПІ №0001912100 прийнятому 09.12.2013 відносно ФОП [PERSON], яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 10201 грн. 00 коп. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми законодавства, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного. Як зазначено у ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. З урахуванням приписів ч.3 ст.2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення №0001912100 прийняте 09.12.2013 відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є не правомірним і підлягає скасуванню. Як зазначено у ч.6 ст.19 Господарського кодексу України, органи державної влади і посадові особи зобов'язані здійснювати інспектування та перевірки діяльності суб'єктів господарювання неупереджено, об'єктивно і оперативно, дотримуючись вимог законодавства, поважаючи права і законні інтереси суб'єктів господарювання. У ч.2 ст.71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted