Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

Позивач - гр. В'Єтнаму [PERSON], звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд зобов'язати відповідача - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, здійснити обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні ХР 12620 від 24.02.2005 року громадянки В'єтнаму [PERSON], [INFO], у зв'язку з її непридатністю для користування. В обґрунтування позову зазначено, що їй, громадянці В’єтнаму [PERSON],[INFO]. рішенням УГІРФО ГУМВС України в Харківський області на підставі Закону України "Про імміграцію" був наданий дозвіл на імміграцію в Україну, та вона була документована посвідкою на постійне проживання в Україні ХР 12620 від 24.02.2005 року. В цій посвідці відображене її місце реєстрації: [ADDRESS], та вписані її діти: [PERSON], [INFO] народження, та [PERSON], [INFO] народження, які є громадянами України. 24.12.2013р. позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача, в якій на підставі ст.14 п.3 Постанови КМУ №251 від 28.03.2012 року, просив здійснити обмін бланку посвідки у зв'язку з її непридатністю до користування. Позивач оплатив квитанцію про сплату держмита на суму 85 грн., квитанції про сплату послуг ГУ ДМС України в Харківській області на суму 52,49грн. та на суму 26,10грн. Але, ГУ ДМС України в Харківській області обмін посвідки на постійне місце проживання в Україні позивачу не здійснив, а листом від 11.01.2014 року №04/272 повідомило позивача про необхідність особисто з'явитися до ГУ ДМС України в Харківській області за відповідною адресою у прийомні часи. 16.01.2014 р. позивач разом з представником з'явився у призначений час до інспектора ГУ ДМС України в Харківській області з усіма необхідними документами для обміну посвідки. Інспектор ГУ ДМС України в Харківській області, посилаючись на неможливість вирішити дане питання по суті у зв'язку з вилученням СУ ГУМВС України в Харківській області особової справи про залишення на постійне проживання в Україні позивача, повідомив останнього про необхідність позивачу з'явитись до слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області для проведення слідчих дій. Позивач стверджує, що згідно відповіді ГУ ДМС України в Харківській області, посвідка на його постійне місце проживання в Україні на теперішній час не скасована і є дійсною. Зазначене підтверджує існування неправомірних дій збоку відповідача щодо нездійснення обміну посвідки на постійне місце проживання в Україні, що слугувало підставою для звернення позивача до суду. Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив суд ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідач - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, позов не визнав. У письмових запереченнях на позов (а.с. 40) відповідач вказав, що матеріали особової справи про надання дозволу на імміграцію громадянки В’єтнаму [PERSON] та видачі їй посвідки на постійне місце проживання, 17.03.2011 року вилучені на підставі постанови СУ ГУМВС України в Харківській області про здійснення виїмки, майором міліції Заднепрядським О.С., про що складено відповідний протокол виїмки. Для дослідження документів, які були подані при отриманні посвідки на постійне місце проживання, потрібна особова справа даної громадянки, і тому без особової справи та усіх документів, на підставі яких приймалось рішення, не можливо обміняти посвідку відповідно до вимог чинного законодавства. До того ж, у той період часу, коли позивач отримував посвідку на постійне місце проживання, виконувало функції з цих питань УГІРФО ГУ МВС України в Харківській області, а ГУ ДМС України в Харківській області, на яке на теперішній час покладені ці функції, є новоствореною організацією. За таких підстав, відповідач просив суд прийняти рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав письмові заперечення на позов, просив суд відмовити у задоволенні позову. Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів: Судовим розглядом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що позивач - [PERSON], [INFO], громадянка В'єтнаму, [NUMBER], виданий 03.06.2013 року. (а.с. 9-13). Рішенням УГІРФО ГУМВС України в Харківський області на підставі Закону України "Про імміграцію" громадянці [PERSON] наданий дозвіл на імміграцію в Україну та остання була документована посвідкою на постійне проживання в Україні ХР 12620 від 26.04.2005 року (а.с. 14). В посвідці відображене місце реєстрації позивача: [ADDRESS], та вписані її діти: [PERSON], [INFO] народження, та [PERSON], [INFO] народження, які є громадянами України. 24.12.2013 року позивач звернувся до інспектора Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області із заявою, в якій відповідно до п. 3 ст. 14 Постанови Кабінету Міністрів України № 251 від 28.03.2012 року просив здійснити обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку з її непридатністю до користування (а.с. 18-19). Позивачем були надані до заяви усі документи, необхідні для обміну бланку посвідки, сплачене держмито та послуги ГУ ДМС України в Харківській області. 11.01.2014 року відповідачем надано позивачу відповідь № 04/272, в якій відповідач повідомив позивача про необхідність особисто з'явитись до ГУ ДМС України в Харківській області за відповідною адресою й прийомні часи у зв'язку з наданою позивачем заявою щодо обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку з її непридатністю до користування. (а.с.20). 16.01.2014 р. позивач разом зі своїм представником прибув у призначений час до інспектора ГУ ДМС України в Харківській області з усіма необхідними документами для обміну посвідки, що не заперечувалось представником відповідача під час розгляду справи. Однак, інспектор ГУ ДМС України в Харківській області, посилаючись на неможливість вирішити дане питання по суті у зв'язку з вилученням СУ ГУМВС України в Харківській області особової справи про залишення на постійне проживання в Україні позивача, обмін бланку посвідки не здійснив та повідомив позивача про необхідність позивачу з'явитись до слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області для проведення слідчих дій. 20.01.2014 року відповідач листом №04/710 (а.с.29) додатково повідомив позивача, що особова справа про залишення на постійне проживання в Україні гр. В’єтнаму [PERSON], [INFO], в березні 2011 року була вилучена співробітниками УБЗПТЛ ГУМВС України в Харківській області на підставі постанови СУ ГУМВС в Харківській області про здійснення виїмки (кримінальна справа №18090089), у зв'язку з чим відповідачем був направлений запит до СУ УБЗПТЛ ГУМВС України в Харківській області щодо повернення вищевказаної справи до ГУ ДМС України в Харківській області. Також, позивача повторно повідомлено про необхідність з'явитись до слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області для проведення слідчих дій за її участю. Вирішуючи спір суд відзначає, що відповідно до частин 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області, як орган державної влади, повинно діяти у спосіб, визначений законом та в межах наданих повноважень. Згідно зі ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Як вбачається із заяви громадянки В'єтнаму [PERSON], наданої до ГУ ДМС України в Харківський області (а.с.18-19), щодо здійснення обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку з її непридатністю до користування та листів відповідача від 11.01.2014 року № 04/272 (а.с. 20), від 20.01.2014 року №04/710 (а.с.29), позивачем були надані до своєї заяви усі документи, необхідні для обміну бланку посвідки, а відмовлено їй було з інших підстав. Відповідно до Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМ України №251 від 28.03.2012р., цей Порядок визначає механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання. Строк дії посвідки на постійне проживання не обмежується. Посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25- і 45-річного віку. Згідно п.3 ст. 14 Порядку, обмін посвідки здійснюється у разі непридатності посвідки до користування (пошкодження з різних причин тощо). Відповідно до п.17 вищезазначеного Порядку, рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі: 1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку; 2) необхідності охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; 3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі; 4) подання завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів; 5) коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов'язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в'їзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання); 6) інших випадках, передбачених законами. Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області у своїх листах від 11.01.2014 року № 04/272 (а.с. 20), від 20.01.2014 року №04/710 (а.с.29) жодних з вищезазначених підстав не вказало, а тому суд приходить до висновку, що з боку відповідача була допущена протиправна бездіяльність щодо нездійснення обміну посвідки громадянки В'єтнаму [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що для відновлення прав позивача необхідно зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області здійснити обмін посвідки громадянина В'єтнаму [PERSON]. Отже, що позовні вимоги позивача правомірні, документально та нормативно обґрунтовані, а тому є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Результат розгляду: granted