Рішення адміністративного суду від 2014-02-17 00:00:00+02

Відповідно до рішення державного реєстратора Укрдержреєстру про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 03 грудня 2013 року №8604018 за результатами розгляду заяви уповноваженої особи ПАТ "Український Професійний Банк" - Шкатової А.О., про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02 серпня 2013 року №2368112 щодо проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Таємнича, 21, кадастровий номер земельної ділянки 3222480401:01:111:0006, відмовлено у державній реєстрації права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна на підставі статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Зазначене рішення мотивоване тим, що подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: документ, що посвідчує право власності (рішення Господарського суду Київської області від 08 квітня 2013 року по справі №911/874/13-г) не містить необхідні для державної реєстрації відомості щодо об'єкта нерухомого майна - дату державної реєстрації земельної ділянки, найменування органу, що провів державну реєстрацію земельної ділянки та її цільове призначення; подані копії документа, що посвідчує уповноважену особу заявника та реєстраційного номера облікової картки платника податку не засвідчені в порушення пункту 5.27 ДСТУ 4163 "Вимоги до оформлення документів", затверджених наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року №55. Позивач не погоджується з рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки ПАТ "Український Професійний Банк" подало до державного реєстратора необхідний пакет документів у порядку, визначеному Законом; згідно приписів чинного законодавства засвідчення вірності копії паспорту не дозволяється, а засвідчення реєстраційного номера облікової картки платника податку не передбачено. Відповідач 1 у письмовому запереченні зазначив про відповідність своїх дій вимогам чинного законодавства. Відповідач 2 письмового заперечення проти адміністративного позову до суду не надав. Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Оцінюючи оскаржуване рішення Укрдержреєстру на предмет його відповідності вимогам, встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд керується наступним. Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Частина перша статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Відповідно до частин першої - четвертої, сьомої та одинадцятої статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом. Реєстрація заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості їх надходження. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку. Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не приймається у разі відсутності документа, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації прав та їх обтяжень. Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не приймається у разі відсутності документа, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації прав та їх обтяжень. Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Під час подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі фізична особа повинна пред'явити документ, що посвідчує її особу, а у разі подання заяви представником фізичної чи юридичної особи - також документ, що підтверджує його повноваження діяти від імені таких осіб. У випадках, установлених законом, представник іноземної особи пред'являє документи, легалізовані в установленому нормативно-правовими актами порядку. Згідно частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 51) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 52) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 53) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 54) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 55) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 56) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. Згідно частини другої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Частина четверта статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлює, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена. Зміст процитованих правових норм вказує, що за результатами розгляду про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор може прийняти одне із рішень: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації; у свою чергу відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень може мати місце за наявності вичерпних підстав, визначених Законом. Сторонами визнається, що уповноважена особа ПАТ "Український Професійний Банк" - Шкатова А.О. 03 грудня 2013 року подала до Реєстраційної служби Києво-Святошинського РУЮ заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер №2368112, щодо проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Таємнича, 21, кадастровий номер земельної ділянки 3222480401:01:111:0006. Як зазначає позивач та не спростовано відповідачами, ним до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень додано рішення Господарського суду Київської області від 08 квітня 2013 року по справі №911/874/13-г та його нотаріально засвідчену копію; нотаріально посвідчені копії статуту ПАТ "Український Професійний Банк", виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та довідки про взяття на облік платника податків; копію витягу з протоколу загальних зборів акціонерів щодо обрання голови правління; нотаріально посвідчену копію довіреності представника позивача, копію паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податку та їх оригінали для огляду; документи, що підтверджують внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав та сплату державного мита. Вище встановлено, що рішення про відмову у державній реєстрації прав базується на тому, що подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: рішення Господарського суду Київської області від 08 квітня 2013 року по справі №911/874/13-г не містить необхідні для державної реєстрації відомості щодо об'єкта нерухомого майна - дату державної реєстрації земельної ділянки, найменування органу, що провів державну реєстрацію земельної ділянки та її цільове призначення; подані копії документа, що посвідчує уповноважену особу заявника та реєстраційного номера облікової картки платника податку не засвідчені в порушення пункту 5.27 ДСТУ 4163 "Вимоги до оформлення документів", затверджених наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року №55. Згідно пункту 4 частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Зазначена правова норма правової норми вказує на можливість відмови у державній реєстрації прав у випадку невідповідності поданих документів вимогам, встановленим цим Законом, або якщо подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, тобто подані документи мають відповідати вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а їх зміст має узгоджуватись із заявленим правом та особою заявника. Вимоги до документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень встановлені у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", згідно якої: текст документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, повинен бути написаний розбірливо. Прізвище, ім'я, по батькові фізичних осіб та їх місце проживання, а також найменування юридичних осіб та їх місцезнаходження повинні бути написані повністю. Не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст. Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами законодавства у сфері електронних документів та електронного документообігу, а також електронного цифрового підпису. Відповідальність за відповідність електронних копій оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, оригіналам таких документів у паперовій формі несе особа, яка подає заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі. Разом з тим, відповідачами не наведено, а судом не встановлено, що подані представником позивача документи для проведення державної реєстрації права власності не відповідають вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" чи іншим нормативно-правовим актам. Суд не приймає до уваги посилання в оскаржуваному рішенні на не засвідчення копій документа, що посвідчує уповноважену особу заявника та реєстраційного номера облікової картки платника податку в порядку підпункту 5.27 ДСТУ 4163 "Вимоги до оформлення документів", затверджених наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року №55, оскільки згідно приписів статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" неналежне засвідчення копій поданих документів не є підставою для відмови у державній реєстрації прав та не може автоматично свідчити про невідповідність поданих документів вимогам законодавству чи заявленому праву. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до підпункту 1.1 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації ДСТУ 4163 "Вимоги до оформлення документів", затверджених наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року №55, цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи - постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності: органів державної влади України, органів місцевого самоврядування; підприємств, установ, організацій та їх об'єднань усіх форм власності (далі - організацій), однак, документ, що посвідчує особу та реєстраційний номер облікової картки платника податку не є організаційно-розпорядчими документами, відповідно, вказаний стандарт не поширюється на порядок засвічення їх копій. Необґрунтованими є також висновки оскаржуваного рішення про те, що рішення Господарського суду Київської області від 08 квітня 2013 року по справі №911/874/13-г не містить необхідні для державної реєстрації відомості щодо об'єкта нерухомого майна - дату державної реєстрації земельної ділянки, найменування органу, що провів державну реєстрацію земельної ділянки та її цільове призначення, оскільки зазначене не є підставою для відмови у державній реєстрації прав згідно статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким чином, відповідачами не доведено наявності у межах спірних правовідносин підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, що визначені у частині першій статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення державного реєстратора Укрдержреєстру про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 03 грудня 2013 року №8604018 прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", тому є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги у цій частині - задоволенню. Поряд з цим, суд не погоджується з позовним вимогами про визнання протиправними дії відповідачів стосовно здійснення реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, оскільки позивачем не наведено, які саме дії відповідачів є протиправними та з яких підстав. Не підлягають задоволенню також позовні вимоги про зобов'язання відповідача 1 здійснити реєстрацію права власності ПАТ "Український Професійний Банк" на об'єкт нерухомого майна, тому що прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень належить до дискреційних повноважень державного реєстратора, а матеріали справи не містять всіх документів, які додавались позивачем до заяви про державну реєстрацію прав. У той же час, виходячи з приписів частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на протиправність рішення про відмову в державній реєстрації прав, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача в рамках даного адміністративного спору необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача 1 повторно розглянути заяву уповноваженої особи ПАТ "Український Професійний Банк" - Шкатової А.О., про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02 серпня 2013 року, зареєстровану за №2368112, щодо проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Таємнича, 21, кадастровий номер земельної ділянки 3222480401:01:111:0006. Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Укрдержреєстром не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірного рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПАТ "Український Професійний Банк" підлягає частковому задоволенню. Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: partial