Рішення адміністративного суду від 2014-03-19 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування і несплати державної соціальної допомоги дітей війни у повному розмірі, та зобов'язання зробити перерахунок недоплаченого щомісячного державного підвищення до пенсії дитині війни. Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 грудня 2011 р. позов задоволено частково, за період з 05.03.2011 року по 22.07.2011 року, в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі. Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є громадянином України, особою, що належить до соціальної категорії громадян "діти війни" в розумінні ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а, відтак, на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені зазначеним вище Законом України. Згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" особам, що належать до соціальної категорії громадян "діти війни", з 01.01.2006 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Нарахування позивачу доплати до його пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст. 6 вищезазначеного Закону відповідачем не здійснено, у зв'язку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав. Всупереч ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивачу щомісячне підвищення до пенсії виплачувалась відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530. З огляду на те, що Закон України "Про соціальний захист дітей війни" має вищу юридичну силу в порівнянні з Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, відповідач неправомірно виплачував щомісячне підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено ст. 6 зазначеного Закону. Проте, апеляційна інстанція не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо періоду, за який задоволені позовні вимоги, з огляду на наступне. Згідно зі п. 6 ч. 5 ст. 183-2 КАС України, у постанові прийнятій в порядку скороченого провадження, зазначається висновок суду по суті позовних вимог. Відповідно до 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обгрунтованим. Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся з позовом до суду 04.08.2011 року, про що свідчить відбиток штампу поштового відділення (а. с. 7). За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 99 КАС України, позовні вимоги підлягають задоволенню за період з 04.02.2011 року по 22.07.2011 року. З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що, у відповідності до ч. 1 ст. 201 КАС України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в періоді, за який необхідно здійснити перерахунок та виплату соціальної допомоги дітям війни.

Результат розгляду: partial