Рішення адміністративного суду від 2014-03-05 00:00:00+02

Відповідно до частини 3 статті 160 КАС України 05 березня 2014 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 11 березня 2014 року. Позивач - Хустський міжрайонний прокурор прокуратури Закарпатської області звернувся у Хустський районний суд Закарпатської області з адміністративним позовом до Липецько- полянської сільської ради Хустського району Закарпатської області про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та зобов'язання вчинити певні дії. Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 19.12.2013 року справу № 309/3601/13-а Провадження № 2-а/309/174/13 передано за підсудністю на розгляд Закарпатському окружному адміністративному суду. У судовому засіданні прокурор підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві та просив суд їх задовольнити. Представники відповідача у судовому засіданні заперечили проти позову з мотивів наведених у письмових запереченнях від 06.11.2013 року (а.с.33-37). Вважають вимоги прокурора безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Заслухавши пояснення прокурора, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням 16 сесії 6 скликання Липецько-Полянської сільської ради №139 від 15.11.2012 року [PERSON] надано дозвіл на проведення експертно-грошової оцінки для викупу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 0,19 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], для ведення комерційної діяльності (будівництво та обслуговування будівель торгівлі) (а.с. 12). 22 січня 2013 року товариством з обмеженою відповідальністю «Хуст-Земля Карпат» виготовлено експертно-грошову оцінку земельної ділянки, згідно якого вартість земельної ділянки становить 97 527, 00 гривень (а.с. 18). Матеріалами справи встановлено, що ч.2 рішення 19 сесії шостого скликання Липецько Полянської сільської ради від 28.02.2013 року №165/2 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення для комерційної діяльності» затверджено вартість земельної ділянки, яка продається [PERSON] шляхом викупу в сумі 97 527, 00 гривень (а.с. 10). Однак, згідно ч. 3 вищевказаного рішення [PERSON] вказано ціну на продаж земельної ділянки в сумі 141 942, 00 гривень (а.с. 10). Судом встановлено, що згоди на збільшення ціни [PERSON] не давала та з зазначеною ціною в сумі 141 942, 00 грн. не погоджується. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до сесії Липецько Полянської сільської ради щодо приведення у відповідність до норм чинного законодавства України рішення сільської ради від 28.02.2013 року № 165/2 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення для комерційної діяльності» в частині продажі земельної ділянки. Дане питання розглянуто сесією Липецько Полянської сільської ради та згідно рішення № 169 від 15.04.2013 року «Про розгляд заяви приватного підприємця [PERSON]» рішення сесії даної ради від 28.02.2013 року № 165/2 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення для комерційної діяльності» залишено без змін (а.с. 11). У відповідності до ст. 19 ЗУ «Про прокуратуру» визначено, що предметом прокурорського нагляду за додержанням та застосування законів є відповідність актів, які видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам. Ст. 20 ЗУ «Про прокуратуру» передбачено, що при виявленні порушень закону прокурор у межах своєї компетенції має право вносити подання. Матеріалами справи встановлено, що Хустською міжрайонною прокуратурою на виявлені порушення вимог закону 27.06.2013 року внесено подання сесії Липецько-Полянської сільської ради для вжиття заходів до усунення виявлених порушень земельного законодавства шляхом приведення у відповідність п.3 рішення № 165/2 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення для комерційної діяльності» від 28.02.2013 року до вимог, ст.128 Земельного кодексу України та висновку експертів про ринкову вартість земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 14.02.2013 року (а.с. 6 - 8). Рішенням 22 сесії 6 скликання Липецько-Полянської сільської ради від 15.08.2013 року «Про розгляд подання №140-1133 вих.13/2318/ Хустського міжрайонного прокурора від 27.06.2013 року» рішення 19 сесії 6 скликання від 28.02.2013 року № 165/2 - залишено без змін. Згідно ч.5 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» у разі відхилення подання в цілому чи частково або неповідомлення прокурора про результати розгляду подання, а також якщо подання не вносилося, прокурор може звернутися до суду з позовною заявою. Для звернення прокурора з позовом до суду встановлюється 15-денний строк, що обчислюється з дня одержання повідомлення про відхилення подання або в разі неповідомлення прокурора про результати розгляду подання з дня закінчення визначеного прокурором строку для його розгляду. Згідно ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад. Відповідно до ч. 2 ст. 128 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. Згідно ч. 8 ст. 128 Земельного кодексу України ціна земельної ділянки визначається за експертною грошовою оцінкою, що проводиться організаціями, які мають відповідну ліцензію на виконання цього виду робіт, на замовлення органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Ціна земельної ділянки площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд визначається за нормативною грошовою оцінкою, вказаною в технічній документації. Фінансування робіт з проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки здійснюється за рахунок внесеного покупцем авансу, що не може бути більшим ніж 20 відсотків вартості земельної ділянки, визначеної за нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки. Сума авансового внеску зараховується до ціни продажу земельної ділянки. У разі відмови покупця від укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки сума авансового внеску не повертається. За статтею 1 Закону України «Про оцінку земель» експертна грошова оцінка земельних ділянок - результат визначення вартості земельної ділянки та пов'язаних з нею прав оцінювачем (експертом з питань оцінки земельної ділянки) із застосуванням сукупності підходів, методів та оціночних процедур, що забезпечують збір та аналіз даних, проведення розрахунків і оформлення результатів у вигляді звіту. Експертна грошова оцінка земельних ділянок та прав на них проводиться з метою визначення вартості об'єкта оцінки. Експертна грошова оцінка земельних ділянок використовується при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок та прав на них, крім випадків, визначених цим Законом, а також іншими законами (ст. 5 Закону «Про оцінку земель»). Відповідно до ч.8 ст.35 ЗУ «Про державну експертизу землевпорядної документації», висновки державної експертизи після їх затвердження спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері державної експертизи є обов'язковими для прийняття до розгляду замовником і врахування при прийнятті відповідного рішення щодо об'єктів державної експертизи. Отже, рішення 19 сесії 6 скликання Липецько-Полянської сільської ради № 165/2 від 28.02.2013 року прийнято з порушенням вимог земельного законодавства. Згідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та ограни місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечиними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму. Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частиною 1 ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. У відповідності до ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Враховуючи вищенаведене, суд приходить переконливого висновку, що рішення 22 сесії 6 скликання Липецько-Полянської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 15 серпня 2013 року "Про розгляд подання № 140-1133 вих.13(2318) Хустського міжрайонного прокурора від 27.06.2013 року" прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, а отже адміністративний позов Хустського міжрайонного прокурора до Липицько - Полянської сільської ради Хустського району Закарпатської області про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та зобов'язання вчинити дії підлягає задоволенню.

Результат розгляду: granted