Рішення адміністративного суду від 2014-02-19 00:00:00+02

Рішенням Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 15.05.2012р. у справі № 2-2005/11/0121 (2/121/123/2012) за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про розділ домоволодіння, виділ у натурі нерухомого майна, визначення порядку користування земельною ділянкою позовні вимоги [PERSON] задоволено. Поділено домоволодіння за адресою: [ADDRESS] по та виділено у власність [PERSON] на 46/100 належних їй часток у вказаному домоволодінні: у жилому будинку літ."А" приміщення -2 жилу кімнату площею 9,1 кв.м.; приміщення 5- площею 12,0 кв.м., приміщення прибудови літ. "а": І веранду площею 5,8 кв.м., ґанок II. Припинено право спільної часткової власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Визначено порядок користування земельною ділянкою на якій розташоване домоволодіння за адресою: [ADDRESS] відповідно до першого варіанту користування земельною ділянкою, визначеного у експертному висновку №3269/3279 від 05.03.2012 р. та виділено у користування [PERSON] на 46/100 належних їй часток у домоволодінні земельну ділянку на якій розташовано домоволодіння площею 251кв.м., включаючи площу зайняту під будівлями, пофарбовану на схемі у зелений колір. Стягнуто з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь [PERSON] судовий збір у сумі 409грн.50коп. На підставі вказаного рішення 26.03.2013р. Реєстраційною службою Феодосійського міського управління юстиції АР Крим за [PERSON] було зареєстроване право приватної власності на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок, житловою площею 19,9 кв.м., за адресою [ADDRESS] Рішенням Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 31.07.2013р. (справа 22-ц-/191/577/2013) апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 15.05.2012р. скасовано, ухвалено у справі нове рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про розділ домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено. 30.09.2013р. [PERSON] звернулась з заявою до Реєстраційної служби Феодосійського міського управління юстиції АР Крим, якою скерувала на адресу відповідача копію вступної та резолютивної частини рішення Апеляційного суду АР Крим від 31.07.2013р. для відома та прийняття відповідних заходів реагування. Вказана заява була отримана відповідачем 03.10.2013р за вх. № К-100/02-1. Реєстраційної служби Феодосійського міського управління юстиції АР Крим листом від 14.10.2013р. за № К-100/02-1/1-21 позивачу надана роз'яснення, в яких зазначила, що Феодосійське міське управління юстиції АР Крим розглянуло заяву позивача про можливість скасування державної реєстрації речових прав на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та повідомила наступне. Заява прийнята, зміст її доведений до відома державних реєстраторів реєстраційної служби Феодосійського міського управління юстиції АР Крим. Також додатково відповідач повідомив, що єдиною умовою скасування державної реєстрації права власності, обтяження та іншого речового права є рішення суду, яке набрало законної сили. Частиною 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952 від 01.07.2013 визначається, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Для скасування запису Державного реєстру прав заявник подає заяву органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) на об'єкт нерухомого майна. Заявник під час подання заяви пред'являє органові державної реєстрації прав документи, що посвідчують його особу, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703. Для скасування запису Державного реєстру прав заявник також подає органові державної реєстрації прав рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили. Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, "на підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень повинний бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України та зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. "У межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов'язків, встановлених законами. "У спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дії, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень. Суд з'ясовує, чи використане повноваження, надане суб'єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи. Згідно Указу Президента України "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну реєстраційну службу України, на яку покладено функції з реалізації державної політики у сфері реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, у сфері реєстрації релігійних організацій, а також функцій Міністерства юстиції України з реалізації державної політики у сфері реєстрації. Положенням про Державну реєстраційну службу України, яке затверджено Указом Президента України від 06.04.2011 № 401/2011 встановлено, що Укрдержреєстр здійснює свої повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в АР Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, а також районних, районних у містах, міських, міжрайонних управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру. У ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (далі Закон № 1952) зазначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Відповідно до законодавчих змін систему органів державної реєстрації прав на нерухоме майно становлять центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав (стаття 6 Закону № 1952). Статтею 8 Закону №1952 до повноважень органу державної реєстрації прав віднесено: - проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмова у їх реєстрації; - забезпечення ведення Державного реєстру прав; - надання інформації про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; - забезпечення обліку безхазяйного нерухомого майна; - здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими законами України. Згідно пункту 2 частини другої статті 9 Закону №1952 державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 №3502/5. Згідно пунктів 2.1., 2.2 Порядку для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком. Орган державної реєстрації прав або нотаріус приймає заяви у день їх надходження в порядку черговості і реєструє у базі даних про реєстрацію заяв і запитів з автоматичним присвоєнням їм реєстраційного номера, фіксацією дати та часу реєстрації. Пунктом 2.5. Порядку передбачено, що для внесення змін до записів Державного реєстру прав у зв'язку зі зміною відомостей про нерухоме майно, право власності та суб'єкта (суб'єктів) цього права, інші речові права та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов'язані з проведенням державної реєстрації прав, заявник подає документ, що є підставою для зміни відомостей, копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу, та документ про внесення плати за внесення змін до запису Державного реєстру прав. Відповідно пунктів 2.9, 2.10, 2.11 Порядку під час розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор перевіряє наявність підстав для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав. За результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав. Державний реєстратор на підставі прийнятого рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав вносить зміни до записів, вносить записи про скасування державної реєстрації прав або скасовує записи Державного реєстру прав. Згідно пункту 2.14.1 Порядку державний реєстратор приймає рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав виключно за наявності таких підстав: - органом державної реєстрації прав або нотаріусом, до якого звернувся заявник, не проводилась державна реєстрація прав на відповідний об'єкт нерухомого майна; - подані документи не відповідають вимогам, встановленим законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами; - відповідні зміни до записів Державного реєстру прав уже внесені; - із заявою звернулась неналежна особа; - відсутній запис, щодо якого подано заяву; - документи подані не в повному обсязі. Суд звертає увагу, що статтею 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до вимог цього Кодексу. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд. Позивач у адміністративному позові просить скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на частку домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], яка проведена відповідачем в 2013 році на підставі рішення Феодосійського міського суду від 15.05.2012р. по справі № 2-2005/11/0121 (2/121/123/2012р.). Проте, суд відмічає, що відповідно до положень діючого законодавства, суд не підміняє дискреційні повноваження суб'єктів владних повноважень, що дає їм можливість на власний розсуд визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень. Згідно Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року (надалі - також «Рекомендація R (80)2»), під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів). Таким чином, скасування державної реєстрації права власності відноситься до повноважень суб'єкта владних повноважень тобто в даному випадку до повноважень Реєстраційної служби Феодосійського міського управління юстиції АР Крим Скасовуючи судовим рішенням державну реєстрацію права власності [PERSON] на частку домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], яка проведена відповідачем в 2013 році на підставі рішення Феодосійського міського суду від 15.05.2012р. по справі № 2-2005/11/0121 (2/121/123/2012р.), суд фактично підмінить дискреційні повноваження відповідача, що суперечить вимогам діючого законодавства, в зв'язку з чим, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову шляхом скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на частку домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], яка проведена відповідачем в 2013 році на підставі рішення Феодосійського міського суду від 15.05.2012р. по справі № 2-2005/11/0121 (2/121/123/2012р.) Крім того, в матеріалах справи відсутні докази звернення [PERSON] до Реєстраційної служби Феодосійського міського управління юстиції АР Крим з заявою відповідно до Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/5. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, та відповідно такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. У судовому засіданні, яке відбулось 19.02.2014 року, було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України постанову складено у повному обсязі 24.02.2014 року.

Результат розгляду: denied