Рішення адміністративного суду від 2014-01-27 00:00:00+02

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 29.12.2008 р. до Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі також - ВП ЗАЕС ДП НАЕК «Енергоатом») листом Державної податкової інспекції у м. Енергодарі Запорізької області (далі також - ДПІ у м. Енергодарі) № 15003/10/15-204 від 25.12.2008 р. надійшло податкове повідомлення-рішення від 26.12.2008 р. № 0004781501/0 про визначення штрафу на суму 9 124,07 грн. за порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов'язання з земельного податку, винесеного відповідно до Акта невиїзної документальної перевірки своєчасності сплати податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин, земельного податку № 445/15-208/19355964 від 22.12.2008 р. Однак, вважаючи таке податкове повідомлення-рішення рішення Державної податкової інспекції у м. Енергодарі Запорізької області правонаступником якої є Енергодарська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Запорізькій області № 0004781501/0 від 26.12.2008 р. - протиправним, позивач оскаржив його в судовому порядку до Окружного адміністративного суду м. Києва. Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін у минулих судових засіданнях, Окружний адміністративний суд м. Києва дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, зважаючи зокрема на наступне. Як підтверджується наявними матеріалами справи, згідно з розрахунком суми вказаного податку (земельного податку з юридичних осіб) за 2008 рік (в редакції уточнюючого розрахунку, наданого ДПІ у м. Енергодарі 30.09.2008 р.), Відокремленим підрозділом «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» було самостійно визначено суму податкового зобов'язання із земельного податку з юридичних осіб на 2008 рік у загальному розмірі 36 233 657,02 грн., а також порядок її (суми) погашення (відповідно до ст. 17 Закону України «Про плату за землю»), а саме: - січень 2008 р. - 3 035 668,67 грн. (до 03.03.2008 р.); - лютий 2008 р. - 3 035 668,66 грн. (до 31.03.2008 р.); - березень 2008 р. - 3 035 668,66 грн. (до 30.04.2008 р.); - квітень 2008 р. - 3 014 299,65 грн. (до 30.05.2008 р.); - травень 2008 р. - 3 014 299,65 грн. (до 30.06.2008 р.); - червень 2008 р. - 3 014 299,65 грн. (до 30.07.2008 р.); - липень 2008 р. - 3 014 299,65 грн. (до 01.09.2008 р.); - серпень 2008 р. - 3 014 299,65 грн. (до 30.09.2008 р.); - вересень 2008 р. - 3 014 299,65 грн. (до 30.10.2008 р.); - жовтень 2008 р. - 3 014 299,65 грн. (до 01.12.2008 р.); - листопад 2008 р. - 3 014 299,65 грн. (до 30.12.2008 р.); - грудень 2008 р. - 3 014 299,65 грн. (до 30.01.2009 р.). За наслідками зазначеного, у відповідності до податкового законодавства, згідно з розрахунком за 2008 р., ВП ЗАЕС сплатив вказані щомісячні платежі з земельного податку: - платіжним дорученням № 1470 від 21.02.2008 р. на суму 3 035 668,66 грн. за січень 2008 р.; - платіжним дорученням № 2330 від 26.03.2008 р. на суму 3 035 668,66 грн. за лютий 2008 р.; - платіжним дорученням № 3114 від 21.04.2008 р. на суму 3 035 668,66 грн. за березень 2008 р.; - платіжним дорученням № 4291 від 27.03.2008 р. на суму 3 014 299,58 грн. за квітень 2008 р.; - платіжним дорученням № 4989 від 23.06.2008 р. на суму 3 014 299,58 грн. за травень 2008 р.; - платіжним дорученням № 5864 від 24.07.2008 р. на суму 3 014 299,58 грн. за червень 2008 р.; - платіжним дорученням № 7174 від 28.08.2008 р. на суму 3 014 299,58 грн. за липень 2008 р.; - платіжним дорученням № 8087 від 24.09.2008 р. на суму 3 014 299,58 грн. за серпень 2008 р.; - платіжним дорученням № 9112 від 27.10.2008 р. на суму 3 014 299,58 грн. за вересень 2008 р.; - платіжним дорученням № 9967 від 26.11.2008 р. на суму 3 013 617,83 грн. за жовтень 2008 р.; - платіжним дорученням № 11264 від 26.12.2008 р. на суму 3 047 261,39 грн. за листопад 2008 р.; - платіжним дорученням № 1074 від 29.01.2008 р. на суму 3 013 617,82 грн. за грудень 2008 р. Про факт спрямування позивачем зазначених вище коштів на оплату саме земельного податку свідчить призначення платежу на кожному із перелічених платіжних доручень, яке заповнено у відповідності до «Порядку подання фінансовими установами органам державної податкової служби повідомлень про відкриття/закриття рахунків платників податків і зборів (обов'язкових платежів) та заповнення розрахункових документів у разі сплати (стягнення) платежів до бюджету або повернення платежів з бюджету», затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 1 липня 2002 р. № 301 (Порядок № 301). Таким чином, як підтверджується наявними у справі доказами, земельний податок, сума якого визначена розрахунком від 17.01.2008 р. (в редакції уточнюючого розрахунку від 30.09.2008 р.) сплачений позивачем у повному обсязі та в передбачений законом строк. Між тим, відповідач самостійно здійснив перерозподіл (зарахування) сплачених позивачем сум на погашення податкового боргу на інші податкові періоди ніж ті, що прямо зазначені позивачем у платіжних дорученнях, що і призвело до появи в оперативному обліку відповідача заборгованості ВП «Запорізька АЕС» зі сплати земельного податку за 2008 р. Однак, із правомірністю таких дій відповідача щодо самостійної зміни призначення платежів позивача, суд погодитися не може, з огляду на наступне. Як на підставу здійснення ДПІ у м. Енергодарі самостійного перерозподілу (зарахування) сплачених ВП ЗАЕС сум у погашення податкового боргу за інші податкові періоди ніж ті, що визначені у платіжних документах, податковий орган, посилається на п.п. 11.4 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої наказом ДПА України від 18.07.2005 р. № 276 (Інструкція № 276). Однак, зазначена норма не передбачає такого права податкового органу, та взагалі не визначає коло осіб, на яких розповсюджується її дія. Крім того, не передбачено таке право податкового органу і будь-якими іншими нормами законодавства, зокрема Законом України № 2181, або іншими законами з питань оподаткування. Так, відповідно до п.п. 1.2 ст. 1 Закону України № 2181 «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податкове зобов'язання це - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України. Згідно з п.п. 7.7 ст. 7 Закону України № 2181, податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) і у рівних пропорціях. П.п. 11.4 Інструкції № 276 під погашенням податкового боргу за певним видом платежу слід розуміти зменшення абсолютного значення від'ємного сальдо розрахунків платника з бюджетом та пені, підтверджене відповідним документом. Погашення податкового боргу може бути повним або частковим. Отже, норми Закону України № 2181 та зазначеної Інструкції № 276 не містять у собі положень щодо прав податкового органу змінювати призначення платежу визначеного платником податку у платіжних документах та направляти ці суми на погашення податкового боргу попередніх податкових періодів при веденні оперативного обліку платежів до бюджету. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З огляду на викладене вище, наявні в матеріалах справи докази, та норми наведеного законодавства, яке було чинним на момент виникнення спірних відносин, суд приходить до висновку про протиправність прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 0004781501/0 від 26.12.2008 р. Також, з приводу пов'язаної справи № 18/37/07-АП (№ 22а-163/07), за наслідками розгляду якої зупинялося провадження в даній адміністративній справі № 2а-2998/09/2670, та до набрання чинності рішенням по якій (№ 18/37/07-АП (№ 22а-163/07) суд з власної ініціативи поновив провадження у справі № 2а-2998/09/2670, Окружний адміністративний суд м. Києва вважає за необхідне зазначити наступне. Як вже було зазначено вище в обставинах справи, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.08.2010 р. провадження у справі № 2а-2998/09/2670 було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 18/37/07-АП (№ 22а-163/07) за позовом ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЗАЕС про скасування податкового повідомлення-рішення № 0000912310/0 від 30.11.2005 р. Зупинення провадження по справі № 2а-2998/09/2670 було обумовлено тим, що нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату земельного податку (предмет податкового повідомлення-рішення № 0004781501/0 від 26.12.2008 р.) є наслідком спрямування податковими органами поточних платежів за 2008 р. в рахунок погашення боргу за податковим повідомленням-рішенням № 0000912310/0 від 30.11.2005 р. Таким чином, у разі задоволення позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення № 0000912310/0 від 30.11.2005 р., факт наявності заборгованості ВП «Запорізька АЕС» з земельного податку буде виключено, що, у свою чергу, також підтвердить неправомірність самостійного перерозподілу відповідачем сплачених позивачем коштів на інші податкові періоди і виключить можливість застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату земельного податку за податковим повідомленням-рішенням № 0004781501/0 від 26.12.2008 р. Щодо стану розгляду справи за адміністративним позовом про скасування податкового повідомлення-рішення № 0000912310/0 від 30.11.2005 р., з наявних матеріалів справи вбачається наступне. 29.11.2006 р. ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЗАЕС звернулося до Господарського суду Запорізької області з адміністративним позовом про скасування податкового повідомлення-рішення № 0000912310/0 від 30.11.2005р., яким було визначено суму податкового зобов'язання по земельному податку з юридичних осіб на суму 36 215 грн. за основним платежем, і 18 107,5 грн. за штрафними санкціями. 06.12.2006 р. Господарський суд Запорізької області відкрив провадження у справі № 18/37/07-АП про скасування податкового повідомлення рішення № 0000912310/0 від 30.11.2005 р. 05.03.2007 р. Господарський суд Запорізької області прийняв ухвалу у справі № 18/37/07-АП про передачу адміністративної справи № 18/37/07-АП за територіальною підсудністю до господарського суду міста Києва. Не погодившись з ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.03.2007 р. по справі № 18/37/07-АП, ВП ЗАЕС звернувся з апеляційною скаргою до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. 12.06.2007 р. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд виніс ухвалу по справі № 22а-163/07 про відмову у задоволенні апеляційної скарги ВП ЗАЕС на ухвалу Господарського суду Запорізької області по справі № 18/37/07-АП. Не погодившись з ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2007 р. по справі № 22а-163/07, ВП ЗАЕС звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою. 02.04.2009 р. Вищий адміністративний суд України виніс ухвалу по справі № 18/37/07-АП (22а-163/07) про задоволення касаційної скарги ВП ЗАЕС та вирішив направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Оскільки до ДП НАЕК «Енергоатом» з травня 2009 р. не надходила інформація від судів щодо продовження розгляду справи № 18/37/07-АП (№ 22а-163/07), 13.08.2012 р. позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з клопотанням щодо надання інформації про найменування суду, до якого направлена справа № 18/37/07-АП (№ 22а-163/07) на новий розгляд. 25.09.2012 р. до позивача надійшов лист Вищого адміністративного суду України № БП-7356 від 14.09.2012 р., згідно з яким справа № 18/37/07-АП (№ 22а-163/07) направлена на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду. 25.09.2012 р. позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з клопотанням про надання інформації по справі № 18/37/07-АП (№ 22а-163/067). Однак, згідно з листом Запорізького окружного адміністративного суду № 01-22/20413/12/26579 (р) від 09.10.2012 р., справа № 18/37/07-АП (22а-163/067) на новий розгляд від Вищого адміністративного суду України не надходила. Таким чином, враховуючи перелічені вище факти, а саме відсутність знаходження протягом більше ніж трьох років зазначеної справи № 18/37/07-АП (22а-163/067) у Вищому адміністративному суді України (що ухвалою від 02.04.2009 р. передав таку справу до Запорізького окружного адміністративного суду), а також відсутність такої справи у самому Запорізькому окружному адміністративному суді, є підстави вважати, що судове провадження по справі № 18/37/07-АП (№ 22а-163/07) було втрачене до закінчення судового розгляду. Відповідно до п. 3 ст. 277 КАС України, судове провадження, втрачене до закінчення судового розгляду, не підлягає відновленню у порядку, встановленому розділом VII КАС України. Заявник у цьому разі може пред'явити новий позов. В ухвалі суду про відкриття провадження в новій справі у зв'язку з втратою незакінченого провадження обов'язково має бути зазначено про цю обставину. У зв'язку з вищевикладеним, як вбачається з матеріалів справи, позивач підготував та направив на адресу Запорізького окружного адміністративного суду новий адміністративний позов № 28-23/29722 від 23.11.2012р. про скасування податкового повідомлення-рішення № 0000912310/0 від 30.11.2005 р. Так, зазначений адміністративний позов знаходиться на розгляді Запорізького окружного адміністративного суду в рамках провадження по справі № 0870/11243/12, та чергове судове засідання було призначене на 19.12.2013 р. Станом на 27.01.2014 р. інформації щодо розгляду Запорізьким окружним адміністративним судом справи № 0870/11243/12 від сторін по справі № 2а-2998/09/2670 не надходило. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що здійснення податковим органом (відповідачем) з власної ініціативи зміни платежів позивача зі сплати земельного податку за 2008 рік на сплату податкового боргу з того ж податку за податковим повідомленням-рішенням № 0000912310/0 від 30.11.2005 р. - відбувалося станом на час оскарження позивачем такого ППР № 0000912310/0 від 30.11.2005 р. в судовому порядку (06.12.2006 р. Господарський суд Запорізької області відкрив провадження у справі № 18/37/07-АП про скасування податкового повідомлення рішення № 0000912310/0 від 30.11.2005 р.), а отже - таке податкове зобов'язання за ППР № 0000912310/0 від 30.11.2005 року у розумінні п. 1.3 Закону України № 2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» не набуло статусу податкового боргу, а відповідно і перенесення відповідачем сплачених позивачем сум по земельному податку за 2008 р. в рахунок погашення податкового боргу за ППР № 0000912310/0 від 30.11.2005 р. - є неправомірним та таким, що здійснено в супереч вимогам чинного законодавства. А отже, огляду на викладене вище, наявні в матеріалах справи докази, та норми наведеного законодавства, яке було чинним на момент виникнення спірних відносин, суд також приходить до висновку про протиправність прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 0004781501/0 від 26.12.2008 р. про нарахування штрафу за несвоєчасну сплату земельного податку за 2008 р., оскільки повна та своєчасна сплата позивачем останнього підтверджується наявними у справі доказами, та зазначеного не було жодним чином спростовано відповідачем. Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів суду правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення № 0004781501/0 від 26.12.2008 р. Натомість позивач надав суду обґрунтовані пояснення, підтверджені допустимими доказами, щодо протиправності винесення відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 0004781501/0 від 26.12.2008 р. Зважаючи на викладене, та

Результат розгляду: granted