Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

Управління Пенсійного фонду України в м.Коломиї та Коломийському районі (надалі-позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Ковальського колективного підприємства "Меткабель (надалі-відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 8022, 72 грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що перевіркою дотримання чинного законодавства про пенсійне забезпечення встановлено систематичне невідшкодування пенсій призначених на пільгових умовах та невиконання вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зі сторони суб'єктів підприємницької діяльності. Одним з боржників по сплаті пільгових пенсій є відповідач, у якого наявна заборгованість по виплаті пільгових пенсій по Списку №2 на загальну суму 8022,72 грн., яка відповідачем не відшкодована. Представник позивача в судовому засідання позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив надавши суду письмові заперечення, просив в позові відмовити. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований та такий що не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач по справі зареєстрований виконавчим комітетом Коломийської міської ради, як суб'єкт підприємницької діяльності-юридична особа, включений в ЄДРПОУ та взятий на облік в управлінні Пенсійного фонду України в м.Коломия та Коломийському районі, як платник внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Об'єктом оподаткування для платника зазначеного збору ковальське колективне підприємство "Меткабель" є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.12 вказаного Закону. Так, колишнім працівникам відповідача було призначено пенсію на пільгових умовах відповідно до пунктів "б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за Списком №2. 09.01.2013 року позивачем було призначено громадянину [PERSON] пенсію за віком в розмірі 894 грн. із заробітку, який він одержував на підприємстві, це підтверджується розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пенсій від 13.03.2013 року №3900/04. Таким чином частка плати підприємства на виплату та доставку пенсій [PERSON] складає 50,29% і становила 449,59 грн., вказану суму щомісячно перераховували позивачу. Однак, [PERSON] було представлено управлінню Пенсійного фонду України в м.Коломиї та Коломийському районі довідку про заробітну плату, яку він одержував працюючи в Російській Федерації і позивач здійснив йому перерахунок призначеної пенсії. В результаті перерахунку загальний розмір пенсії складав: за січень 1545,7 грн. сума до відшкодування - 576,73 грн., за лютий - липень 2013 р. - 2083,33 грн. на місяць, сума до відшкодування - 1047,71 грн. щомісячно. На підставі наведеної довідки про заробіток, яку [PERSON] представив з Російської Федерації, управління Пенсійного фонду України в м.Коломиї та Коломийському районі провели перерахунок пенсії в серпні - листопаді 2013 року її розмір збільшився до 2977,3 грн. на місяць., сума до відшкодування - 1497,30 грн. щомісячно. Таким чином, за січень - листопад 2013 року управлінням Пенсійного фонду нараховано загальну суму невідшкодованих витрат в розмірі 8022,72 грн. За таких обставин, суд вважає, що відшкодування витрат на виплату і доставку пільгової пенсії [PERSON] повинна проводитись підприємством в частині призначеної пенсії із заробітку на підприємстві, так як підприємство не може нести відшкодування витрат в тій частині підвищеного розміру пенсії, яка нарахована на підставі довідки про заробітню плату [PERSON] одержаною за роботу в Російській Федерації. Розрахунок за період роботи [PERSON] пенсія в Російській Федерації здійснювалася відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, учасницями якої є і Україна, і Російська Федерація. Статтею 3 вказаної Угоди передбачено, що усі витрати які пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення по даній Угоді, несе держава, яка надає пенсійне забезпечення. Отже, відшкодування додаткових витрат, які виникли у зв'язку із збільшенням розміру пенсії [PERSON] на підставі довідок про його заробіток в Російській Федерації, повинен нести Пенсійний фонд України, а не підприємство на якому працював [PERSON] Згідно з п.2 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вказаним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" відшкодуванню підлягають пенсії, призначені за пунктами „б"-„з" статті 13 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Так, статтею 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що об'єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону (а це суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених вище, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади) крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б""з"статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відшкодування підприємствами витрат Пенсійного Фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду України N 21-1 від 19.12.2003 року. Згідно із пунктом 6.8. Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Однак, в даному спірному випадку визначений розмір відшкодування за виплату і доставку пенсії [PERSON] за рахунок відповідача Ковалівського КП "Меткабель" в частині покриття 50, 29 % цих витрат із розміру пенсії призначеної виходячи із стажу роботи на цьому підприємстві в сумі 449,59 грн. компенсованих витрат, не може бути збільшено на підставі перерахунку пенсії за стаж одержаний пенсіонером в Російській Федерації. Покриття таких витрат згідно міжнародної угоди зазначеної вище здійснюється за рахунок органів Пенсійного фонду України. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов необґрунтований та такий що не підлягає до задоволення. На підставі ст. 124 Конституції України,

Результат розгляду: denied