Рішення адміністративного суду від 2014-02-07 00:00:00+02

14.01.2014 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом було відкрито провадження в адміністративній справі за позов товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України» до Дніпропетровської митниці Міндоходів України, в якому позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.02.2014 року, просить: - визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформленні товарів № 110100000/2013/00559 від 10.10.2013 року Дніпропетровської митниці Міндоходів України; - визнати протиправною та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № 110100000/2013/200460/1 від 10.10.2013 року Дніпропетровської митниці Міндоходів України; - повернути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України» судові витрати В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним за контрактом було імпортовано товар - оцинкована сталь методом гарячого цинкування в рулонах товщиною 0,35 мм., у зв'язку з чим до Дніпропетровської митниці були подані всі необхідні документи для їх митного оформлення за ціною договору. Проте відповідачем безпідставно, в порушення законодавства, було видано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 110100000/2013/00559 та прийнято рішення про коригування митної вартості товару № 110100000/2013/200460/1 від 10.10.2013 року, мотивуючи свої рішення виявленими наявністю даних про митне оформлення ідентичних товарів за іншою ціною. Позивач вказані рішення вважає необґрунтованими та протиправними. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та зазначила, що позивачу було видано картку відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та прийнято рішення про коригування митної вартості відповідно до вимог чинного законодавства. Таким чином, рішення митниці є правомірними, а вимоги позивача безпідставними. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази у справі, встановив. Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Профіль України» зареєстровано 21.06.2007 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради. 08.06.2010 року між позивачем (покупець) та Hangzhou Yongzhan Trading Co.LTD (Китай) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу № YF0806-10. За умовами вказаного контракту продавець продає, покупець купує товари, в номенклатурі, кількості та вартості, вказаним в Додатках до вказаного контракту. Згідно додатку № 100 від 01.08.2013 року позивачем у продавця придбано прокат плоский оцинкований гарячим способом товщиною: 0,35 мм х 1000/1200 мм вага нетто 50 (+/- 10%) тон вартістю 800 дол. США за тону на суму 40 000 (+/- 10%); 0,38 мм х 1000/1200 мм вага нетто 50 (+/- 10%) тон вартістю 795 дол. США за тону на суму 39 750 (+/- 10%); 0,40 мм. х 1000/1200 мм вага нетто 50 (+/- 10%) тон вартістю 795 дол. США за тону на суму 39 750 (+/- 10%). На виконання вимог вищевказаного контракту позивач отримав товар, а саме: оцинкована сталь методом гарячого цинкування в рулонах, товщиною 0,35 мм. у кількості 51,544 кг. З метою митного оформлення отриманого товару, позивачем 09.10.2013 року сформовано митну декларацію № 110100000/2013/231573, яку було подано до митного посту «Дніпропетровськ-Лівобережний». Митна вартість заявлена за ціною договору (основний метод) та склала 0,80 дол. США за кг. Разом з митною декларацією позивачем було подано документи, зазначені в графі 44 вказаної декларації. 09.10.2013 року декларантом отримано електронне повідомлення від митного органу про виявлення розбіжностей у поданих ним документах, та про необхідність надання додаткових документів протягом 10 календарних днів. Вказаним повідомленням встановлено: - дати оплати не кореспондуються з датою фактичного відвантаження відповідно до дати коносаменту (16.08.2013), те не відповідають умовам доповнення до зовнішньоекономічного контракту від 01.08.2013 року № 100, інвойсу від 12.08.2013 року №TR110750А, прайс-листа виробника від 12.08.2013 року; - у наданій виписці по рахунку підприємства з покупки валюти від 20.09.2013 року для передоплати заявленого товару, згідно договору від 08.06.2010 року YF0806-10 було перераховано суму 48835,20 дол. США, більш ніж заявлено у інвойсі від 12.08.2013 року №TR110750А. - В копії експортної митної декларації країни відправлення в графі «Транспортні витрати» зазначену суму транспортних витрат 3900,00 дол. США. Шляхом обчислення, за інформацією країни експорту (копія експертної митної декларації країни відправлення) сума транспортних витрат обчислюється на рівні 74,55 дол. США/т. Надана в калькуляціях собівартість товарів вартість транспортування складає 75,66 дол. США/т, що не відповідає зазначеній інформації країни експорту;- виписки по рахункам, надані декларантом в якості виписко з бухгалтерської документації, не є бухгалтерськими документами та не відносяться до системи бухгалтерського обліку та фінансової звітності на підприємстві; - не надано пролонгацію контракту (договору) від 08.06.2010 YF0806-10 про термін його дії. Листом від 10.10.2013 року № 01-442 декларант повідомив митний орган про неможливість надання додаткових документів. За результатами розгляду митної декларації, митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості від 10.10.2013 року № 110100000/2013/200460/1 та винесена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110100000/2013/00559 від 10.10.2013 року, в якій вказано, що підставою для відмови у прийнятті митної декларації є винесене митним органом рішення про коригування митної вартості товару від 10.10.2013 року № 110100000/2013/200460/1. З рішення про коригування митної вартості від 10.10.2013 року № 110100000/2013/200460/1 встановлено, що його прийнято за підставі обставин, зазначених в повідомленні митниці від 09.10.2013 року. Вирішуючи правомірність прийняття митним органом оскаржуваних рішень, суд виходить з наступного. Частиною першою статті 49 Митного кодексу України, визначено, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч.2 ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості визначається ст. 53 МКУ. Зокрема ч. 2 вказаної статті передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. При цьому частиною 5 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, в тому числі, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів. Згідно п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. З матеріалів справи вбачається, що позивачем, з метою підтвердження заявленої митної вартості товару, було надано митному органу контракт купівлі-продажу № YF0806-10 від 08.06.2010 року, який згідно розділу 13 контракту діє до 31.12.2011 року. При цьому позивачем до декларації не було надано документів, які підтверджують його пролонгацію. Вказаних документів не було надано декларантом і після отримання повідомлення митниці про надання додаткових документів та надання відповідних пояснень. Таким чином, фактично ТОВ «Торговий дім Профіль України» не надало митному органу документ, яким визначається митна вартість товару, умови поставки та інші необхідні обов'язкові умови для митного оформлення товару за ціною декларанту. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Частиною 1 статті 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Відповідно до частин 2, 3, 4 ст. 57 Митного кодексу України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Як вбачається з оскаржуваного рішення, при визначенні митної вартості товару, що імпортується позивачем, неможливо було застосувати методи 2а), 2б), так як у митного органу відсутня інформація щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, враховуючи положення ст. 59, 60, 61 Митного кодексу України. Методи на основі віднімання 2в) та додавання 2г) вартості (ст. 62, 63 МКУ) неможливо застосувати у зв'язку із відсутністю об'єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню. Згідно із ч. 1, 2 ст. 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58- 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. На виконання вказаної норми, митним органом з посиланням на раніше прийняту митними органами МД від 04.10.2013 року № 125130005/2013/162407, скориговано митну вартість імпортованого позивачем товару на рівні 0,87 дол. США/кг. Таким чином, у зв'язку з відсутністю обґрунтованих та законних підстав для застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів відповідачем правомірно було скориговано заявлену декларантом митну вартість товарів із застосуванням резервного методу, що виключає підстави для визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 10.10.2013 року № 110100000/2013/200460/1. За таких умов суд вважає, що у митного органу були всі підстави ставити під сумнів заявлену митну вартість товару,а тому приймаючи рішення про відмову у митному оформленні товарів та рішення про коригування митної вартості товарів Дніпропетровська митниця діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Таким чином, суд дійшов висновку, що поданих доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення. Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Приймаючи до уваги викладене суд вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: denied