Рішення адміністративного суду від 2014-03-25 00:00:00+02

В грудні 2013р. ФОП [PERSON] звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Донецька, Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області і після уточнення вимог просила скасувати вимогу №Ф-8 У від 29.11.2013 р. та рішення від 09.08.2013р. №5402 В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є пенсіонером, отримує пенсію по втраті годувальника та знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Донецька як платник єдиного внеску. Вона також є фізичною особою-підприємцем та перебуває на спрощеній системі оподаткування. Рішенням УПФУ від 09.08.2013р. № 5402 до неї за неподання звітності застосований штраф в сумі 170 грн. Згідно вимоги ДПІ вона зобов"язана сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску та пеню в розмірі 9885,21 грн. Вважала вказані вимогу та рішення незаконними, оскільки з 06.08.2011 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деякі інші законодавчі акти України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України" № 3609-VI, яким внесені доповнення до ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" і її, як фізичну особу - підприємця та пенсіонера за віком звільнено від сплати за себе єдиного внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Постановою суду 1 інстанції позов задоволено. УПФУ в Кіровському районі м.Донецька не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило, скасувати постанову суду першої інстанції, та постановити нову про відмову у задоволенні вимог позивача. В судовому засіданні позивач проти задоволення скарги заперечувала, а представники відповідачів за викликом до суду не прибули. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне. [PERSON] зареєстрована Виконавчим комітетом Донецької міської ради в якості фізичної особи-підприємця (ідентифікаційний номер [NUMBER], місце проживання: 83117, [ADDRESS]), про що видане відповідне свідоцтво серія [NUMBER]. Відповідно до довідки №194779 [PERSON] перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Донецька та отримує пенсію у зв"язку з втратою годувальника з 21.06.2001р. довічно. Управлінням Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Донецька було складено акт про неподання звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 09.08.2013р. На підставі вказаного акту було винесено оскаржуване рішення №5402 від 09.08.2013р. про застосування штрафних санкцій за неподання звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", відповідно до якого позивача застосовані штрафні санкції в розмірі 170,00 грн. Державною податковою інспекцією у Кіровському районі м.Донецька була винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) від 29.11.2013р. №Ф-8У, відповідно до якої від Фізичної особі-підприємця [PERSON] вимагається сплатити суми недоїмки зі сплати єдиного внеску та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 9 885,21 грн., у тому числі недоїмка - 9 869,74 грн., пеня - 15,47 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов"язкове пенсійне страхування" (№1058) за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Згідно пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України " Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування" (№ 2464) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Статтею 6 частиною 2 Закону № 2464 встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади. Частиною 8 статті 9 Закону № 2464 передбачено, що платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника, як передбачено частиною 12 статті 9 Закону № 2464. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 4 Закону України " Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування" особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Тобто пільгу щодо сплати єдиного внеску мають лише фізичні особи -підприємці, якщо вони є пенсіонерами або за віком або інвалідами. Позивач отримує пенсію по втраті годувальника, а тому на неї не розповсюджуються приписи ч. 4 ст. 4 Закону України " Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування". Таким чином, приймаючи вимогу від №Ф-8 У від 29.11.2013 р. відповідач діяв правомірно. Позивач суду не надала доказів в спростування висновків УПФУ викладених в акті від 09.08.2013р., а тому судова колегія вважає безпідставними позовні вимоги про скасування рішення пенсійного фонду від 09.08.2013р. № 5402. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають. Колегія суддів зазначає, що суд 1 інстанції прийняв рішення із порушенням норм матеріального права, а тому постанова підлягає скасуванню.

Результат розгляду: denied