Рішення адміністративного суду від 2014-02-17 00:00:00+02

Позивач -[PERSON] звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача- Інспекції з питань захисту прав споживачів у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови від 14 листопада 2013 року № 315. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснив суду, що висновки відповідача щодо невідповідності дизельного палива ДТ-Л-К5 сорт С вимогам ДСТУ 4840:2007 «Паливо дизельне підвищеної якості. Технічні умови» є передчасними та зроблені без урахування допустимої похибки в результатах випробувань. Зазначає, що на день прийняття постанови від 14 листопада 2013 року № 315 про накладення на позивача стягнення, передбаченого ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачу було відомо про наявність протилежних результатів випробувань відібраних під час перевірки зразків нафтопродуктів у позивача. Отже, за наявності неусунених розбіжностей у відповідача не було підстав для прийняття оскаржуваної постанови щодо позивача. Представник позивача просила суд задовольнити позовні вимоги з підстав викладених в адміністративному позові та додаткових поясненнях. Представники відповідача позов заперечили, зазначили, що постанова про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 14.11.2013 року № 315 прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України. В судовому засіданні представники відповідача просили суд відмовити в задоволенні адміністративного позову з підстав викладених в письмових запереченнях. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на наступне. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регулюються Законом України "Про захист прав споживачів". Відповідно до статті 26 Закону України "Про захист прав споживачів", спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право, зокрема, давати суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів; перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів. Порядок проведення таких перевірок визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до п. 1 Положення про управління у справах захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 23 червня 2009 року №229 (далі Положення №229), територіальними органами Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики є управління у справах захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Управління), які підпорядковуються Державному комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики. Пунктом 3.1 Положення №229 передбачено повноваження відповідача перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до діючого законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів. Результати перевірок кожного суб'єкта господарювання оформляється відповідним окремим актом. Судом встановлено. З 20.06.2013 року по 21.06.2013 року посадовими особами інспекції з питань захисту прав споживачів у Рівненській області проведено планову перевірку господарської діяльності ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] щодо дотримання законодавства про захист прав споживачів, за результатами якої складено акт №000201 від 21 червня 2013 р. Під час проведення перевірки було прийняте Рішення про відбір зразків (проб) продукції та призначення продукції та призначення експертизи (випробування) від 20.06.2013 року № 000003/1, згідно якого було проведено відбір зразків: -палива дизельного ДТ-Л-К5 сорт С, дата виробництва: 22.04.2013 року, країна виробництва Республіка Білорусь. Вказаний відбір зразків був оформлений Актом відбору зразків від 20.06.2013 року № 000003. За результатами лабораторних досліджень, проведених акредитованим Випробувальним центром «10 Хіммотологічний центр», який знаходиться за адресою: м. Київ-115, вул. Відпочинку, 9а, а саме згідно Протоколу випробувань від 05.07.2013 року № 460: «Зразок палива дизельного ДТ-Л-К5 сорт С за показником «цетанове число» встановлено невідповідність його вимогам ДСТУ 4840:2007 «Паливо дизельне підвищеної якості. Технічні умови». Зокрема, при нормативному показнику "цетанового числа" 51, фактично було 49 при допустимій похибці +/-1,5. На підставі акта перевірки від 21 червня 2013 р. та з урахуванням даних протоколу випробувань 05.07.2013 року № 460., відповідачем було прийнято постанову про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів" від 14 листопада 2013 року № 315, якою до позивача застосовано штраф у розмірі 81097,42грн. Частина штрафних санкцій згідно постанови про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 14.11.2013 року № 315 у розмірі 2609 грн. 92 коп. позивачем була сплачена. Ппостанову інспекції в частині застосування штрафу за реалізацію продукції, що не відповідає вимогам нормативних документів у розмірі 78487 грн. 50 коп. позивач оскаржив до суду. Так, позивач не погодившись із висновком лабораторних досліджень, проведених акредитованим Випробувальним центром «10 Хіммотологічний центр», викладених у Протоколі випробувань від 05.07.2013 року № 460, організував проведення арбітражних досліджень контрольного зразка дизельного палива, який у нього зберігався. Арбітражні дослідження контрольного зразка дизпалива були проведені випробувальним центром Лисичанського відділення ТзОВ «Інспекторат Україна», результати яких були викладені у Протоколі результатів випробувань проби № 2 палива дизельного ДТ-Л-К5 сорт С від 01.08.2013 року. Згідно вказаного протоколу випробувань від 01.08.2013р. Випробувального центру Лисичанського відділення ТОВ «Інспекторат Україна» проба дизельного палива ДТ-Л-К5 сорт С , цетанове число становить «51,2». Вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги наступне. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 р. № 877-V (далі -Закон № 877), який визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю), орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема, відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону. Частиною 3 ст. 18 Закону № 877 передбачено, що суб'єкт господарювання за своєю ініціативою може провести експертизу (випробування) зразка, що залишився в нього, в уповноваженій та/або акредитованій організації. У разі розходження результатів експертизи (випробування), проведених органом державного нагляду (контролю) та суб'єктом господарювання, спір вирішується судом. Як зазначалось вище, за ініціативою ФОП [PERSON] проведено повторне дослідження акредитованою лабораторією Випробувального центру Лисичанського відділення ТОВ "Інспекторат Україна". Арбітражні дослідження, проведені ФОП [PERSON] контрольного зразка дизпалива випробувальним центром Лисичанського відділення ТзОВ «Інспекторат Україна» не можуть братися до уваги виходячи з наступних норм чинного законодавства. Відповідно до п. 4.1.4 Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 04.06.2007 року № 271/121, арбітражні випробування здійснюються у разі виникнення суперечностей в оцінюванні якості нафти та/або нафтопродукту. Рішення про випробування арбітражної проби нафти або нафтопродукту приймаються сторонами на підставі письмової заяви однієї із сторін або спільної заяви всіх зацікавлених сторін. У заяві мають бути зазначені показники якості нафти або нафтопродукту, за якими виникли суперечності. Про час проведення арбітражних випробувань повідомляються всі зацікавлені сторони та забезпечується можливість присутності їх представників на цих випробуваннях. Розкриття арбітражних проб проводиться у присутності зацікавлених сторін, про що складається акт за формою N 15-НП. Акт підписується уповноваженими особами сторін. У журналі реєстрації проб робляться відповідні записи. Якщо будь-яка сторона відмовляється письмово від участі в розкритті проби та присутності на випробуваннях, арбітражні випробування проводяться без представників цієї сторони. Листом позивача від 31.07.2013 року вих. № 242, який Інспекція отримала 01.08.2013 року, Інспекцію було повідомлено лише про те, що арбітражна проба № 2 вже відправлена для дослідження. Арбітражні дослідження, як стало відомо з Протоколу результатів випробувань проби № 2 палива дизельного ДТ-Л-К5 сорт С були проведені в той же день - 01.08.2013 року. Враховуючи наведене, позивачем не було повідомлено належним чином Інспекцію про час досліджень, у зв'язку з чим Інспекцію було позбавлено можливості забезпечити присутність її представників під час арбітражних досліджень. Також про відмову від участі у дослідженнях Інспекція не надавала жодних листів. На думку суду, такими діями позивач порушив порядок проведення арбітражних досліджень, визначений чинним законодавством, за яких неможливо визначити які нафтопродукти досліджувалися повторно, чи дійсно це був контрольний примірник, який відбирався під час проведення перевірки за участі посадових осіб Інспекції. Як свідчать матеріали справи, керівником Інспекції було прийнято рішення про проведення кінцевих лабораторних досліджень якості дизельного палива акредитованим Випробувальним центром «10 Хіммотологічний центр», з яким Інспекцією укладено договір про надання послуг з проведення незалежної експертизи (випробувань) якості та безпеки продукції, зберігання та знищення зразків продукції, транспортування зразків товарів, відібраних в ході здійснення заходів державного нагляду (контролю). За результатами повторних лабораторних досліджень встановлено, що дизельне паливо ДТ-Л-К5 сорт С не відповідає нормативному показнику «цетанового числа» 51, фактично було 49 при допустимій похибці +/-1,5. З огляду на вищевикладене, результати повторних випробувань відповідачем були правомірно прийняті за основу і в кінцевому висновку вважаються результатом дослідження якості палива дизельного ДТ-Л-К5 сорт С, що підтверджується Протоколом випробувань № 817 від 17 жовтня 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частина друга статті 71 КАС України). Відповідач, заперечуючи позов в силу положень частини 2 статті 71 КАС України спростував доводи позивача належними доказами. Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України не довів суду наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дизельне топливо ДТ-Л-К5 сорт С не відповідає встановленому показнику ДСТУ 4840:2007, а тому постанова інспекції з питань захисту прав споживачів у Рівненській області від 14 листопада 2013 року № 315 є правомірною, відтак в позові слід відмовити повністю. Судовий збір відповідно до ст.94 КАС України на користь позивача не присуджується.

Результат розгляду: denied