Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вимоги мотивує тим, що 14 лютого 2011 року його дружина, [PERSON], [INFO], була визнана Ковпаківським районним судом міста Сум недієздатною і він [PERSON], [INFO] року народження призначений опікуном над нею. Йому як опікуну над недієздатною особою, інвалідом 1 групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, була призначена щомісячна грошова допомога у відповідності до пункту 7 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає з інвалідом 1 групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.2000 №1192 ( надалі Порядок). Даним Порядком була призначена допомога з 10.05.2011 по 17.09.2012 року розміром 165,30 грн., по досягненню особою пенсійного віку, яка надає соціальні послуги. Однак при зміні розміру допомоги йому не було проведено перерахунок з червня 2012 року до 01.02. 2013 року, чим порушені його права , просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, зобов'язати його здійснити перерахунок допомоги і провести її виплату. У судовому засіданні позивач і його представник вимоги підтримали. Відповідач з позовом не згоден зазначає, що позивач перебував на обліку в управлінні, як отримувач компенсації, як фізична особа, яка надає соціальні послуги дружині [PERSON], інваліду І групи від загального захворювання. Наявність цього виду компенсації обумовлена Законом України «Про соціальні послуги» стаття 7. Умови призначення компенсації передбачені Порядком призначення та виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 № 558. Компенсація була призначена позивачу з 10.05.2011 по 17.09.2012, тобто по дату досягнення пенсійного віку. Припинення нарахування компенсації зумовлені тим, що програмно - технічний комплекс «Призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» автоматично обмежив термін призначення компенсації, визначивши їх лише по досягнення особою пенсійного віку, позивачу було роз'яснено, що в ручному режимі проведеться перерахунок і відповідні виплати. Позивачу також було роз'яснено про наявність у нього альтернативного права у питанні вибору виду допомоги на які він має право, щодо можливості оформлення допомоги, яка передбачена Законом України «Про психіатричну допомогу» стаття 5 та обумовлена Порядком надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.2000 № 1192. В зв'язку з роз'ясненнями 08.02.2013 року від позивача надійшла заява про припинена виплати компенсації через оформлення допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І (II) групи внаслідок психічного розладу. Згідно поданої заяви виплата компенсації позивачу припинена і за його бажанняи призначена допомога на період: з 01.02.2013 по 30.11.2013 у розмірі 1147,00 грн.; з 01.12.2013 по 31.01.2014 у розмірі 1218,00 грн. Відповідач вважає, що є помилковими посилання позивача стосовно призначення йому допомоги з 10.05.2011 року, оскільки з даного часу йому було призначено компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги, що є зовсім іншим видом допомоги. Позивач помилково вважає, йому було відмінено допомогу, адже відбулось припинення однієї допомоги і водночас призначено іншу, яка є більш високого розміру. Підстав для призначення допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу з червня 2012 року немає, оскільки з боку позивача було відсутнє відповідне звернення з цієї дати, що в силу вимог вищевказаного пункту 9 Порядку виключає можливість її призначення, просить суд відмовити в задоволенні вимог. Суд заслухавши сторони по справі, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню згідно наступного: Як було встановлено судом під час судового засідання, що 14 лютого 2011 року дружина позивача , [PERSON], [INFO] була визнана Ковпаківським районним судом м. Суми недієздатною і позивач [PERSON], [INFO] року народження призначений опікуном над нею. Позивачу як опікуну над недієздатною особою, інвалідом 1 групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, була призначена щомісячна грошова допомога у відповідності до ст. 7 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає з інвалідом 1 групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.2000 №1192 ( надалі Порядок). Даним Порядком була призначена допомога з 10.05.2011 по 17.09.2012 року розміром 165,30 грн., по досягненню особи пенсійного віку. Однак при зміні розміру допомоги позивачу не було проведено перерахунок даної допомоги з 01 червня 2012 року до 01.02. 2013 року, дані обставини у судовому засіданні підтверджуються письмовими доказами, а саме: ксерокопією паспортів позивача і його дружини а.с.а.с. 5,6, ксерокопією довідки з МСЕК відносно [PERSON].а.с.9, копією рішення суду про визнання [PERSON], недієздатною і призначення опікуном позивача а.с.а.с.10. Судом достовірно встановлено, що програмно - технічний комплекс «Призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» автоматично обмежив права позивача, а саме термін призначення компенсації по догляду за інвалідом запрограмований лише по досягненню особою пенсійного віку, до часу розгляду даного адміністративного позову доопрацювання програмного забезпечення для продовження виплати компенсації, як особі пенсійного віку, залишилось невирішеним, до Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації надавались зауваження по роботі даного програмного комплексу АСОПДКОМТЕХ ПТК «Призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» від 31.01.2011 року. Також судом достовірно встановлено, що в зв'язку з даними недоліками у програмному забезпеченні даних видів нарахувань, позивачу було проведено нарахування в ручному режимі за період з 01.09.2012 року по 31.01.2013 року, дані обставини у судовому засіданні не спростовуються представниками відповідача і самим позивачем. Законом України «Про внесення змін до ст. 5 Закону України «Про психіатричну допомогу» схваленого Верховною Радою України 22.05.2012 року передбачено підвищення розміру допомоги особі яка здійснює догляд за інвалідом 1-2 групи внаслідок психічного розладу з 10% прожиткового мінімуму до рівня мінімальної заробітної плати. За даним законом позивачу перерахування не проведені, навпаки позивачу штучно без проведення роз'яснювальної роботи з посиланням на Указ Президента України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно- правових актів» від 10.06.1997 року , посилаючись на ті обставини, що позивач не позбавлений можливості ознайомитись зі змінами в діючому законодавстві, запропоновано скласти іншу заяву про отримання даної допомоги як особі яка проживає з інвалідом і відмовитись від компенсації, тобто відбулось фактичне призначення іншого виду допомоги за ст. 5 Закону України «Про психіатричну допомогу». Дані дії відповідача не узгоджуються з вимогами ст. 19 Конституції України , за якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України та у своїй діяльності керується Конституцією і Законами України, Указами Президента України та Постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та Законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами. Тобто дані приписи стосуються і відповідача який зобов'язаний контролювати нарахування установлених чинним законодавством виплат на користь позивача. При таких обставинах у суду є всі правові підстави задовольнити позов позивача.

Результат розгляду: granted