Рішення адміністративного суду від 2014-03-04 00:00:00+02

В поданому до суду адміністративному позові позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по пільгових пенсіях. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183-2 КАС України відповідачу було направлено ухвалу про відкриття скороченого провадження та запропоновано подати заперечення на позов, або заяву про визнання позову. Лист 20.02.2014 року повернувся з відміткою, що за зазначеною в довідці з ЄДРПОУ адресою відповідач не знаходиться (а.с.22-23). Згідно з ч. 8, 11 ст. 35 КАС України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до відповідного державного реєстру. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Оцінивши повідомлені позивачем обставини, суд вважає, що наявні достатні підстави для прийняття судового рішення і приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідач згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, являється юридичною особою, код ЄДРПОУ 00852772 та взятий на облік як платник єдиного внеску 01.01.1991 року (а.с.10,17-19). На підставі розрахунків, які направлялись відповідачу з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. "б-з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підлягають сплаті по списку №2, за Відповідачем рахується заборгованість по громадянам [PERSON], [PERSON] (а.с.7,8). Судом досліджено довідки про характер виконаної роботи на посадах, які дають право на пенсію на пільгових умовах по списку №2 по громадянам [PERSON], [PERSON] (а.с.11,14). В матеріалах справи знаходяться трудові книжки по вищезазначеним громадянам, які підтверджує наявність трудового стажу (а.с.12-13,15-16). Судом досліджені протоколи про призначення пенсій по громадянам [PERSON], [PERSON] (а.с.11,14). До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства. Згідно з п. 1 ст. 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі Закон № 1058-IV) страхувальниками є роботодавці, підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України. Відповідно до п. 2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року №400/97-ВР (далі - Закон №400/97-ВР) для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Пунктом 6.1 "Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" від 19.12.2003 року № 21-1 (далі - Інструкція № 21-1) передбачено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Пунктом 6.9 Інструкцією № 21-1 передбачено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає повідомлення згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї Інструкції для зазначених підприємств у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації. Відповідно до п. 6.8 Інструкції № 21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Як встановлено судом, відповідач будучи платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, не виконує свої зобов'язання в частині відшкодування витрат пов'язаних з доставкою і виплатою пенсій за віком, призначених відповідно до п. "б"-"з" ст. 13 Закону "Про пенсійне забезпечення". Вказані неправомірні дії спричиняють до наростання заборгованості, що завдає збитків державі в особі Пенсійного фонду України. Крім того судом встановлено, що на адресу відповідача направлялись відповідні розрахунки на загальну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, які були отримані відповідачем, що підтверджують поштові повідомлення про вручення, однак зазначені в розрахунках суми відповідачем не сплачені, у зв'язку із чим за вказаний період утворилась заборгованість в сумі 2318,22 грн. Відповідач у встановлений законом строк і на момент розгляду справи не сплатив до УПФУ в Глибоцькому районі фактичні витрати на виплату і доставку пенсій. У зв'язку з цим, сума боргу підлягає стягненню у судовому порядку. Згідно з ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник позивача довів суду правомірність заявлених вимог. Відповідно із вимогами ч. 4 ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted