Рішення адміністративного суду від 2014-01-09 00:00:00+02

У листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до старшого інспектора ДПС ВДПС №2 ДАІ старшого лейтенанта [PERSON], третя особа: УДАІ ГУ МВС України в Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якій просить визнати незаконною постанову інспектора ДПС ВДПС №2 ДАІ [PERSON] серія АА2 №789447 від 13.11.2013 року про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення за порушення ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. та скасувати її. У судове засідання позивач не з»явився, але в заяві він просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про причину своєї неявки суду не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, але до суду надійшли письмові заперечення проти позову, в якій просять повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, розгляд справи проводити без участі представника УДАІ УМВС України в Полтавській області. За таких обставин відповідно до ч. 4 ст. 128 КпАП України у разі неприбуття відповідача –суб»єкта владних повноважень , належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що постановою ІДПС ВДПС №2 ДАІ [PERSON] серія ЛА2 №789447 по справі про адміністративне правопорушення від 13.11.2013 року позивача [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень 00 коп. Як зазначив у своєму позові позивач, в постанові про адміністративне правопорушення, щодо нього, зазначено, що 07 жовтня 2013 року в с. Н.Кропивка він керував автомобілем «Шкода» д.н.з. [NUMBER] та перевищив швидкість руху на 37 км./год., рухаючись зі швидкістю 97 км./год.. Швидкість вимірювалась приладом Беркут 0510051, але він вважає дану постанову необґрунтованою, такою, що не відповідає нормам КУпАП та винесеною з перевищенням компетенції суб’єкта владних повноважень. Також під час винесення постанови не дотримано вимоги статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. Тому позивач вважає вищезазначену постанову незаконною, тобто такою, яка підлягає скасуванню, оскільки вона порушує його права та інтереси, за захистом яких він змушений звернутись до суду. Так, інспектор ДІІС ВДПС №2 ДАІ [PERSON] роз'яснив йому його права частково. І при розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку , за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Також в позові він вказав, що він дійсно 07 жовтня 2013 року в с. Н. Кропивка керував автомобілем «Шкода» д.н.з. [NUMBER], проте дотримувався швидкісного режиму. Таким чином інспектор до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 №650350 від 07.10.2013 року та постанови по справі про адміністративне правопорушення АА2 №789447 від 13.11.2013 року, вніс замість зафіксованих належним чином відомостей про порушення правил дорожнього руху, як того вимагає чинне законодавство (п.п.7.5.6, 12.12.1, 12.9 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України), свої необґрунтовані припущення, що свідчить про упереджене ставлення інспектора при винесенні постанови. Копію постанови по справі про адміністративне правопорушення АА2№789447 від 13.11.2013 року була отримана ним 22 листопада 2013 року, що підтверджується відповідною довідкою Полтавської дирекції УДППЗ «Укрпошта» №763 від 26.11.2013 року. Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Так у ст. 254 КУпАІІ зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення складається в разі його вчинення, але оскільки адміністративного правопорушення не було (не було пред'явлено жодного доказу крім безпідставних звинувачень), «правопорушення» не зафіксовано належним чином, як того вимагає чинне законодавство, з врахуванням допущених порушень під час складання протоколу, він не може бути належним доказом вини позивача, і за таких обставин відповідно до п.1 ст. 247 КУпАІІ провадження в справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Прилад «Беркут» №0510051 не є спеціальним технічним засобом , який працює в автономному режимі, згідно з технічним паспортом приладу, що є порушенням ст. 14-1 КУпАП. Вищезгаданий прилад на має функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також не являється засобом фото- і кінозйомки, відеозапису, згідно з технічним паспортом приладу. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами можуть вважатися показання тільки тих технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Також , у відповідності до п.2.13 Інструкції «З організації провадження та діловодства у справах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху» , до протоколу, складеного з використанням показань технічних приладів, долучаються фото-, відео- або інші матеріали, на яких зафіксовані показання цих приладів, та довідкові матеріали про власника транспортного засобу або особу, яка має право керування цим транспортним засобом. Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що в порушення наведеного положення до нього не додано матеріалів, на яких зафіксовано показання приладу яким вимірювалась швидкість руху. Про існування таких матеріалів також не було зазначено в постанові та протоколі. Крім того, ні в протоколі, ні в постанові у справі про адміністративне правопорушення не наведено даних про допуск даного засобу вимірювальної техніки до застосування в Україні, повірку, похибки при вимірюваннях, що робить вимірювання незаконним у відповідності до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Також, згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може базуватись на зібраних з порушенням законодавства доказах. Отже, обвинувачення ґрунтується на припущеннях, а не на фактах, що прямо суперечить Конституції України. Тому позивач, вважає дану постанову необґрунтованою та незаконною, такою що не відповідає нормам КУпАП, винесеною з перевищенням компетенції суб’єкта владних повноважень та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Під час винесення постанови не дотримано вимог ст. 7, ч.1 ст.9, 23, 33, 245, 247, 280 КУпАП відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об’єктивне з’ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є скоєння адміністративного правопорушення, а підставою для закриття провадження є відсутність події і складу адміністративного правопорушення. При винесенні постанови не були з’ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Незважаючи на те, що згідно ст. 251 КпАП України, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у постанові прийнятій інспектором ДПС не наведено будь-якої оцінки вказаного доказу. У відповідності з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Будь-яких доказів щодо правомірності свого рішення відповідачем суду надано не було. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted