Рішення адміністративного суду від 2014-01-09 00:00:00+02

Позивач звернувся до належного суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 28.11.2013 р. № 68-22, винесену щодо нього, посилаючись на те, що остання є незаконною та такою, що прийнята з порушенням вимог чинного податкового законодавства України. Представник позивача за довіреністю Феленко С.О. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, який належним чином був повідомлений, у відповідності до ст. 35 КАСУ, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів у порядку письмового провадження, згідно до ч. 6 ст. 128 КАСУ. Оглянувши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. За матеріалами справи судом встановлено, що 26.09.2013 року ДПІ у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області було проведено камеральну перевірку ТОВ "ТД "Агродар" в частині дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість при взаємовідносинах з СФГ "Меліса" за період: липень 2013 року. В ході перевірки було використано податкову декларацію з ПДВ за липень 2013 року №9052066417 від 20.08.2013 р., додаток 5 до декларації, додаток № 8 "Заява про відмову надати постачальнику податкову накладну" № 9052066417 від 20.08.2013 р., додаток 1 № 9052066417 від 20.08.2013р., додаток 6 № 9052066417 від 20.08.2013 р. та реєстр податкових накладних №9052066417 від 20.08.2013 р. Так, у зв'язку з тим, що під час здійснення господарських операцій з СФГ "Меліса", видану ТОВ "ТД "Агродар" податкову накладну №1/1 від 18.04.2013 року на суму 15239,00 грн. о СФГ "Меліса" не зареєструвало, податковий орган дійшов висновку, що ТОВ "ТД "Агродар" було порушено п.п. 49.18.1 п. 49.18. ст. 49, п. 203.1 ст. 203 Податкового Кодексу України, а саме: несвоєчасне подання податкової звітності з ПДВ за липень 2013 р. та неправомірне занесення до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі - 15239, 00 гривень. За результатами даної перевірки відповідачем було складено акт № 598/20-31-22-04-07/31036864 від 26.09.2013 р., який надійшов на адресу ТОВ "ТД "Агродар" рекомендованим листом лише 04.10.2013 року. На вказаний акт позивач 10.10.2013 року надіслав заперечення до ДПІ у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області. 06.11.2013 року на адресу ТОВ "ТД "Агродар" надійшов лист від ДПІ у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області за № 4125/20-31-22-04-12 від 16.10.2013 року, у якому було зазначено, що Державна податкова інспекція у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області вищевказані заперечення відхилила, а висновки акту камеральної перевірки від 26.09.2013 р. 598/20-31-22-04-07/31036864 є обґрунтованими та правомірними. Після чого, 06.11.2013 року ТОВ "ТД "Агродар" також отримало від ДПІ у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області податкове повідомлення-рішення №0000152204 від 10 жовтня 2013 року на суму грошового зобов"язання 22858,50 грн. Не погодившись з вказаним вище податковим повідомленням-рішенням, 27.11.2013 р. ТОВ "ТД Агродар" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про його скасування. 28.11.2013 р. на адресу податкового органу позивачем було надіслано письмове повідомлення про оскарження в судовому порядку податкового повідомлення-рішення №0000152204 від 10 жовтня 2013 року на суму 22858,50 грн. Також, 28.11.2013 р. ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в адміністративній справі №820/11831/13-а за позовом ТОВ "ТД Агродар" до ДАІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, а постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2013 р. по справі № 820/11831/13-а було скасовано в повному обсязі податкове повідомлення-рішення №0000152204 від 10 жовтня 2013 р., яка на теперішній час не набрала законної сили. Проте, 28.11.2013 р. податковим органом на адресу позивача було винесено податкову вимогу за №68-22 на суму 19529,15 грн., яка ним отримана 17.12.2013 р. При вирішені даного спору суд враховує наступні нормативні положення. Відповідно до ч. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в судовому порядку. Згідно п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення. Згідно інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 р. за №1935/11/13-11 "Щодо строків оскарження рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання" роз'яснено, що строк для звернення до суду платника податків із вимогою щодо визнання протиправним рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання повинен визначатися за правилами пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України. Зазначений строк становить 1095 днів із дня отримання такого рішення, незалежно від того, чи скористалася особа своїм правом на досудове розв'язання спору шляхом застосування процедури адміністративного оскарження. Суд звертає увагу, що у п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. Отже, враховуючи, що податкове повідомлення-рішення № 0000152204 від 10.10.2013 р. оскаржене позивачем до суду в рамках строку 1095 днів із дня отримання такого рішення, то грошове зобов'язання в розмірі 22858,50 грн. є неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. Згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Згідно п. 59.3 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. Таким чином, підстави для надіслання оскаржуваної податкової вимоги у податкового органу були відсутні, оскільки грошове зобов'язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 10.10.2013 р. за № 0000152204 було неузгодженим. Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Таким чином, в даному випадку відповідна сторона не дотримала вимоги закону про захист охороняємих прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому оскаржувана вимога є неправомірною, що дає суду підстави для задоволення адміністративного позову.

Результат розгляду: granted