Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі» звернулось до суду з позовом до Управління Укртрансінспекції у Київській області Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу № 010692 від 04.10.2013. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що 04.10.2013 відповідачем було винесено спірну постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу, відповідно до якого з позивача підлягає стягненню 1 700,00 грн. за порушення ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт». На думку позивача оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм чинного законодавства, а тому є протиправною та підлягає скасуванню. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що позивачем було порушено вимоги Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме не був оформлений протокол перевірки та адаптації тахографа, щоденні реєстраційні листи режиму праці та відпочинку водія (тахокарти) за 22.08.2013 та попередні 28 днів, чим на його думку порушено вимоги ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі» має статус юридичної особи, про що свідчить копія довідки з ЄДРПОУ. Як вбачається з матеріалів справи 22.08.2013 посадовими особами відповідача було проведено перевірку транспортного засобу Даф XF 380, номерний знак [NUMBER], що належить ЗАТ «Фоззі». Під час перевірки було встановлено, що даним автомобілем здійснювалось перевезення вантаж/цибулі, накладна № 236 від 21.08.2013, відправник ТОВ «Ніжинський КЗ», м. Херсон, одержувач ТОВ «Ніжинський КЗ» м. Ніжин, на договірних умовах, без оформлення протоколу перевірки та адаптації тахографа, щоденних реєстраційних листів режиму праці та відпочинку водія за 22.08.2013 та попередні 28 днів, чим порушено вимоги наказу № 340 від 07.06.2013 та ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого. Статтею 3 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що даний закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про автомобільний транспорт» основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг. Державне регулювання та контроль у сфері автомобільного транспорту спрямовані на: забезпечення балансу інтересів держави, органів місцевого самоврядування, користувачів транспортних послуг та підприємств, установ, організацій, інших юридичних та фізичних осіб - суб'єктів господарювання на автомобільному транспорті незалежно від форм власності; забезпечення якісного та безпечного функціонування автомобільного транспорту; розвиток та удосконалення нормативної бази діяльності автомобільного транспорту; визначення загальних засад стратегічного розвитку, системи управління, реформування та регулювання автомобільного транспорту; визначення пріоритетних напрямів розвитку та шляхів оптимізації діяльності автомобільного транспорту; захист прав споживачів під час їх транспортного обслуговування; захист національного ринку транспортних послуг та суб'єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність у сфері автомобільного транспорту; створення рівних умов для роботи всіх суб'єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність у сфері автомобільного транспорту, обмеження монополізму та розвиток конкуренції; забезпечення зайнятості населення, підготовки спеціалістів і робочих кадрів, охорони праці; раціональне використання енергетичних та матеріальних ресурсів; охорону довкілля від шкідливого впливу автомобільного транспорту, проведення науково-технічної роботи, досліджень та розвиток системи статистики. Також ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначені засади діяльності автомобільного перевізника, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах. Так, автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. В судовому засіданні судом було встановлено, що об'єктом перевірки був транспортний засіб Даф XF 380, номерний знак [NUMBER], що належить ЗАТ «Фоззі», який здійснював перевезення вантажу, а саме цибулі. Відповідно до акту перевірки відправником є ТОВ «Ніжинський КЗ», м. Херсон, а одержувачем ТОВ «Ніжинський КЗ», м. Ніжин. На підставі ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідачем було застосовану до ТОВ «Фоззі» адміністративно - господарські санкції, однак суд не може погодитись з вказаним рішенням відповідача, оскільки відповідно до даної норми закону застосування даних санкцій передбачено для перевізників, а не для власників транспортного засобу. В матеріал справи міститься договір оренди № 31-12-09/1 від 31.12.2009 предметом якого є оренда транспортних засобів, в перелік яких входить транспортний засіб Даф XF 380, номерний знак [NUMBER]. Згідно даного договору позивач надав ЗАТ «Ніжинський КЗ» у платне користування дані транспорті засоби. Факт передачі транспортних засобів підтверджується актом прийому - передачі від 31.12.2009. Відповідно до додаткової угоди від 20.12.2012 даний договір було продовжено до 31.12.2013. Тобто, власником даного транспорту засобу являється позивач, однак перевізником під час перевірки був не він, а орендатор транспортного засобу - ТОВ «Ніжинський КЗ». Зокрема, суд звертає увагу на невірне визначення порушення відповідачем, оскільки відповідно до постанови про накладення штрафу підставою для застосування адміністративно - господарський санкцій є ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», якою передбачено вимоги до документів на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, однак транспортний засіб Даф XF 380, номерний знак [NUMBER] здійснював не пасажирські перевезення, а перевезення вантажу, а саме цибулі. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Відповідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Згідно ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що відповідач як суб'єкти владних повноважень не довів суду правомірність прийнятої оскаржуваної постанови № 010692 від 04.10.2013, також ним не було наданого жодного обґрунтованого пояснення на доводи позивача та в обґрунтування своїх заперечень, які б підтверджувались відповідною доказовою базою. За наведених обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Результат розгляду: granted