Рішення адміністративного суду від 2014-02-28 00:00:00+02

20.07.2011 р. Державна податкова інспекція у Залізничному районі м.Львова, правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Залізничному районі м.Львова Головного Управління Міндоходів у Львівській області, звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 17227,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є власником автомобіля VOLKSWAGEN LT 35, д.н.з. [NUMBER], 2010 р.в., а 07.10.2009 р. від його імені здійснено першу реєстрацію автомобіля. Однак відповідно до Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" при першій реєстрації не сплачено податок до місцевого бюджету, що в даному випадку становить 17227,00 грн., а тому підлягає стягненню в примусовому порядку. Представник позивача вимоги підтримав. [PERSON] належним чином був повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення. В судове засідання 28.02.2014 р. не з'явився, про причини неявки не повідомив. Дослідивши надані докази, Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Львівський відділ реєстраційно - екземенаційної роботи Управління ДАІ Головного УМВС України у Львівській області надав інформацію ДПА у Львівській області про фізичних осіб, якими протягом 2008 р. - 2010 р. здійснювалась перша реєстрація вантажних автомобілів в Україні та інформація про сплату податку по яких підлягає перевірці органами державної податкової служби. Серед зазначених фізичних осіб вказано і [PERSON]. Згідно з даними Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області [PERSON] зареєстрував 07.10.2009 р. на своє ім'я автомобіль VOLKSWAGEN LT 35, д.н.з. [NUMBER], 2010 р.в., № кузова [NUMBER]. Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області не надало копію реєстраційної справи на зазначений транспортний засіб не надало, оскільки реєстраційні справи про реєстрацію транспортних засобів на ім'я [PERSON] вилучені оперуповноваженим в ОВС ВВБ у Львівській області СВБ ГУБОЗ МВС України в межах розслідування кримінальної справи, що підтверджується протоколом виїмки від 19.07.2011 р. Як вбачається в матеріалах вилученої реєстраційної справи наявні бриф, довідка-рнахунок, ВМД, сертифікат відповідності, висновок спеціаліста, квитанції № 9474.470.5, № 9474.753.3. До місцевого бюджету Залізничного району м. Львова суми податку з власників транспортних засобів від [PERSON] не надходили, що підтверджується довідкою ДПІ. З метою встановлення обставин, які підтверджують або спростовують чи посвідчувались нотаріально довіреності на право придбання, будь-якого відчуження транспортних засобів та право представлення інтересів в органах нотаріату, відповідних органах Державтоінспекції, або в будь-яких інших підприємствах, установах, організаціях з усіх питань, пов'язаних з експлуатацією та продажем транспортних засобів, його страхуванням, переобладнанням, ремонтом, проходженням технічного огляду, визначенням місця стоянки, зняттям з обліку, одержанням транзитних номерів, продажем, отриманням необхідних довідок, документів, підписувати договір щодо продажу транспортних засобів та вчиняти всі інші дії, пов'язані з виконанням довіреності, від імені наступних фізичних осіб, Суд звертався до Львівської філії ДП "Інформаційний центр" Мін'юсту України. Згідно з інформацією, отриманою з Єдиного реєстру довіреностей, 18.09.2010 р. нотаріально посвідчено довіреність від імені [PERSON] на придбання транспортного засобу та реєстрацію в ДАІ. 17.10.2009 р. нотаріально посвідчено від імені [PERSON] довіреність на ім'я представника [PERSON], [PERSON], [PERSON] на розпорядження автомобілем VOLKSWAGEN LT 35, д.н.з. [NUMBER]. Також Судом встановлено, що слідчим відділом прокуратури Львівської області порушено кримінальну справу № 181-0311 та № 181-0290 щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 1,3 ст. 358 КК України (зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень, використання невстановленими особами підроблених документів). З цієї підстави провадження у справі зупинялось. Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 р. (справа № 1-233/11) по обвинуваченню [PERSON], начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУ МВС України у Львівській області встановлено що, "….протягом січня 2009 - березня 2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВСУ у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів без сплати та із частковою сплатою податку з власників транспортних засобів на наступних фізичних осіб…, серед них і т.з.VOLKSWAGEN LT 35, д.н.з. [NUMBER], 2010 р.в., на ім'я [PERSON], несплата податку 17227,00 грн.". Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 13.11.2013 р. (справа № 1/463/51/13) по обвинуваченню [PERSON], заступника начальника Львівського відділу реєстраційно - екзаменаційної роботи ДАІ ГУМВС України у Львівській області встановлено, що "…неналежно виконуючи свої службові обов'язки, через несумлінне ставлення до них, упродовж грудня 2009 - березня 2010 років провів первинну реєстрацію т.з. без сплати податку (або з частковою сплатою)". [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 367 КК України. Судові рішення набрали законної сили. Суду не надано доказів звернення гр. [PERSON] до правоохоронних органів про визнання його потерпілим від шахрайських дій службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області чи визнання його потерпілим судом. Таким чином, спір виник щодо сплати фізичною особою податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. У зв'язку з цим доказуванню у даній справі підлягає доведеність факту сплати податку. Вирішуючи спір, Суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Закон України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" від 11.12.1991 р. порушення якого встановлено податковим органом, та Закон України від 25.06.1991, № 1251-XII "Про систему оподаткування", Закон України від 21.12.2000 р. № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" втратили чинність з 01 січня 2011 року, згідно з Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VI. . Спірні правовідносини виникли до 01.01.2011 року, а саме в 2009 р., тому положення Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" та "Про систему оподаткування", "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" застосовуються Судом при вирішенні спору. Стаття 14 Закон України "Про систему оподаткування" передбачала, що до загальнодержавних належать, зокрема, такі податки і збори (обов'язкові платежі), як податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. Порядок сплати даного податку до 01.01.2011 р. було врегульовано Законом України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів". Чинний Податковий кодекс України (ст. 9) також передбачає сплату даного податку, як загальнодержавного, який тепер називається збір за першу реєстрацію транспортного засобу. Порядок сплати збору за першу реєстрацію транспортного засобу врегульовано розділом 7 ПК України. Відповідно до Закону "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" (чинного в 2009) та до чинного Податкового кодексу України платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (тобто, збору за першу реєстрацію транспортного засобу) є юридичні особи та фізичні особи, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які є об'єктами оподаткування. Згідно з базою даних Львівського відділу реєстраційно-екземенаційної роботи ДАІ на ім'я [PERSON] вперше в Україні зареєстровано 07 жовтня 2010 р. транспортний засіб т.з.VOLKSWAGEN LT 35, д.н.з. [NUMBER], 2010 р.в., державна реєстрація якого не скасована. 17.10.2010 р. від імені [PERSON] було нотаріально посвідчено довіреність на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], яким він надав права на розпорядження даним транспортним засобом. Наведене підтверджує, що гр. [PERSON] розпорядився своїм майном і тим самим повністю довірив проведення реєстрації транспортного засобу представникам згідно з нотаріальною посвідченою довіреністю, хоча суд не виключає, що [PERSON] міг і сам особисто реєструвати автомобіль на своє ім'я. Немає доказів визнання недійсною виданої довіреності чи доказів визнання в судовому порядку дій представника такими, що вчинені з перевищенням повноважень чи скасування в судовому порядку проведеної першої реєстрації транспортного засобу, чи доказів визнання у судовому порядку недійсними договорів купівлі-продажу автомобілів (тобто, не спростовано факту придбання автомобілів), чи доказів оскарження протиправних дій працівників ДАІ щодо проведення реєстрації автомобілів (тобто, не спростовано факт оформлення права власності на вказані автомобілі) тощо. Суд також зазначає, що неправомірні дії представника, якому видана довіреність і кошти на придбання автомобіля та третіх осіб, які для ухилення від сплати податків ймовірно були залучені представником при реєстрації на ім'я гр. [PERSON] придбаного для нього транспортного засобу, не звільняють [PERSON] від відповідальності за несплату податку, оскільки він є власником транспортних засобів придбаних по дорученню. Відповідно до Закону "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" (чинного в 2009) та до чинного Податкового кодексу України перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу, а фізичні особи-платники податку зобов'язані пред'явити органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки. Податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними та юридичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні транспортних засобів за місцем реєстрації транспортних засобів за ставками, що діють на день сплати. У разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться. Відповідно до Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них", затвердженої наказом МВС № 379, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату, час здійснення касової операції, а також підпис банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. З наведених норм вбачається, що безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку, і такий податок сплачується до реєстрації, а не після. Суд погоджується, що вчинення державної реєстрації транспортного засобу повинно відбуватись тільки при вчиненні іншої дії (тобто, сплата податку). Разом з тим, суд не може надавати правової оцінки правомірності реєстраційних дій, оскільки це не є предметом спору. Тому презюмується правомірність державної реєстрації 07.10.2010 р. транспортного засобу VOLKSWAGEN LT 35, д.н.з. [NUMBER], 2010 р.в. Сам факт наявності реєстраційної дії на ім'я [PERSON] не може бути беззаперечним доказом вчинення такої реєстрації при сплаті податку, враховуючи, що платіжний документ не знайдено, а кошти до бюджету фактично не надійшли. Суд враховує також і ту обставину, що [PERSON] не визнаний потерпілим у кримінальній справі по обвинуваченню службових осіб Львівського ВРЕВ УДАІ, що розглядалась Личаківським та Шевченківським районним судом м. Львова. Не визнаний він потерпілим і в межах кримінальної справи, що розслідується Залізничним РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області. Разом з тим, вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 р., який набрав законної сили, навпаки достовірно встановлено реєстрацію т.з. VOLKSWAGEN LT 35, д.н.з. [NUMBER], 2010 р.в. на ім'я [PERSON] однак без сплати податку в розмірі 17227,00 грн. Вину службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області в первинній реєстрації т.з. VOLKSWAGEN LT 35, д.н.з. [NUMBER], 2010 р.в. на ім'я [PERSON] встановлено вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 р. і притягнуто винних до відповідальності. Однак на даний час державна реєстрація зазначеного транспортного засобу є чинною, що не звільняє [PERSON] як платника з власників транспортних засобів та інших самохідних машин в сумі сплати такий, що становить в даному випадку 17227,00 грн. Крім того, згідно інформації ЗАТ КБ "Приватбанк", в базі прийнятих платежів квитанцій про сплату від імені [PERSON] податку з власників транспортних засобів при реєстрації 07.10.2010 р. транспортного засобу не знайдено. Відповідно до вимог п. 3.4 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.97 N 341 (із змінами), працівниками Центру здійснюється контроль за внесенням обов'язкових платежів власниками ТЗ, у тому числі збору за першу реєстрацію ТЗ, збору на обов'язкове пенсійне страхування. З наведених положень вбачається, що органи Державтоінспекції повинні контролювати внесення коштів при реєстрації автомобіля. Однак, оскільки кошти сплачуються через банківські установи, а не через органи Державтоінспекції, то відповідно визначити факт надходження чи ненадходження коштів до бюджету орган реєстрації позбавлений можливості. Відтак, спосіб його контролю за сплатою податку полягає в прийнятті платіжного документа з усіма необхідними реквізитами. Однак, даними Львівського ВРЕВ УДАІ та ДПІ у Залізничному районі м. Львова підтверджується, що податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 17227,00 грн., зареєстрований на ім'я [PERSON], не надійшов до місцевого бюджету Залізничного району м. Львова. Відповідно до ч. 5 ст. 50 Бюджетного кодексу України від 21.06.2001р. податки, збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету. Оскільки сума податку з власників транспортних засобів, яка мала б бути сплачена відповідачем під час первинної реєстрації не зарахована на єдиний казначейський рахунок державного бюджету, що підтверджується інформацією органу Державного казначейства, Суд вважає, що відповідач не виконав обов'язку із сплати податку. При цьому та обставина, що транспортний засіб було зареєстровано, є лише припущенням про сплату такого податку, яке не може бути взяте Судом до уваги, якщо є дані, які це спростовують. Враховуючи наведене, позов слід задовольнити повністю.

Результат розгляду: granted