Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «БАНТО ПРОМ ГРУП» (далі - позивач, ТОВ «БАНТО ПРОМ ГРУП») з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві), в якому просить: - визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2013 року Товариства з обмеженою відповідальністю «БАНТО ПРОМ ГРУП» (код ЄДРПОУ 38855574) з додатками, - визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2013 року Товариства з обмеженою відповідальністю «БАНТО ПРОМ ГРУП» (код ЄДРПОУ 38855574) з додатками поданою у день її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві 18 грудня 2013 р. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.01.2014 р. відкрито провадження у справі. У судове засідання представники сторін прибули. На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 12.02.2014 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст складено і підписано 18.02.2014 р. Представник позивача позов підтримує в повному обсязі. Позовні вимоги вмотивовують тим, що податковим органом отримано податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2013 року, але прийнято рішення не вважати її податковою звітністю відповідно до ст.46, 48, 49 Податкового кодексу України, оскільки декларацію заповнено з порушенням вимог п.48.3 статті 48 Податкового кодексу України. Представник позивача не погоджується з висновками ДПІ у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві та вважає їх необґрунтованими. Відповідач проти позову заперечує, з підстав викладених у письмових запереченнях від 03.02.2014 року. Зазначає, що податкову звітність оформлено позивачем з порушенням вимог п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України, а саме у декларації з податку на додану вартість за листопад 2013 року відсутнє повне найменування платника податків згідно з реєстраційними документами, а тому податковий орган не вважає її податковою звітністю. Дослідивши матеріали справи, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив, що ТОВ «БАНТО ПРОМ ГРУП» зареєстроване як юридична особа (код ЄДРПОУ 38855574). Свою діяльність здійснює на підставі статуту. На час розгляду справи Товариство з обмеженою відповідальністю «БАНТО ПРОМ ГРУП» зареєстроване як платник податку на додану вартість з 17.10.2013 року (індивідуальний податковий номер 388555726587), згідно Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №520285. ТОВ «БАНТО ПРОМ ГРУП» надіслано до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2013 року з додатком 5 та реєстр виданих та отриманих податкових накладних за листопад 2013 року. Дану податкову декларацію з додатком 5 та реєстр виданих та отриманих податкових накладних відповідачем отримано 18 грудня 2013 року та прийнято 20 грудня 2013 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями. 13 січня 2013 року позивачем отримано лист відповідача від 25.12.2013 року №18233/10/26-58-15-03-14, в якому повідомлено про те, що податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2013 року відповідачем отримано, але вона не вважається податковою звітністю відповідно до ст.46, 48, 49 Податкового кодексу України, оскільки її заповнено з порушенням вимог п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Статтею 49 Податкового кодексу України врегульовано порядок подання податкової декларації до органів державної податкової служби. Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають. Згідно норм абзацу першого пункту 49.9. статті 49 Податкового кодексу України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом. Отже, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою податкового органу фактичних дій із: 1) перевірки наявності та достовірності заповнення обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу України; 2) реєстрації податкової декларації у день її отримання органом державної податкової служби. При цьому, як встановлено пунктом 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо), забороняється. Водночас Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України. У такому разі на підставі пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України орган державної податкової служби зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови. У свою чергу, згідно з пунктом 49.12 статті 49 Податкового кодексу України, у разі отримання відмови органу державної податкової служби у прийнятті податкової декларації платник податків має право: - подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання; - оскаржити рішення органу державної податкової служби у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу. Пунктами 48.3 статті 48 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності). З відмови відповідача у прийнятті податкової декларації, викладеної в листі від 25.12.2013 р. № 18233/10/26-58-15-03-14, вбачається підстава відмови - невідповідність поданої декларації вимогам п. 48.3 статті 48 Податкового кодексу України. Однак, суд звертає увагу, що відповідачем не конкретизовано, в чому саме полягає ця невідповідність. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що у декларації з ПДВ відсутнє повне найменування платника податків згідно з реєстраційними документами. Судом встановлено, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців повне найменування позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «БАНТО ПРОМ ГРУП», що знаходиться за адресою: 03151, м. Київ, вул. Донецька, будинок 7. З даної позивачем декларації з податку на додану вартість за листопад 2013 року з додатками видно, що зазначено повне найменування позивача, яке відповідає інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Наказом Державної податкової адміністрації України «Про подання електронної податкової звітності» від 10 квітня 2008 року N 233, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2008 р. за N 320/15011, затверджено Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (далі - Інструкція). Відповідно до норм Інструкції визначено, що квитанція про одержання податкового документа в електронному вигляді (далі - перша квитанція) - це електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт і час одержання податкового документа в електронному вигляді; квитанція про приймання податкового документа в електронному вигляді (далі - друга квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС. Відповідно до п. 4, 7 розділу ІІ Інструкції податкові документи в електронному вигляді з обов'язковими реквізитами (у тому числі з електронним цифровим підписом платника податків (його посадових осіб)), подані відповідно до цієї Інструкції, згідно із законодавством є оригіналами, мають юридичну силу, повинні зберігатися та можуть використовуватися під час судового або досудового вирішення спорів. Підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов, встановлених в статтею 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис"; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/ блокований). При цьому, згідно п. 7 розділу ІІІ Інструкції 7.4 перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним. Підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Згідно наданих позивачем квитанцій № 1 та № 2 про одержання та прийняття відповідачем податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2013 р., розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) та реєстру виданих та отриманих податкових накладних найменування позивача значиться - Товариство з обмеженою відповідальністю «БАНТО ПРОМ ГРУП». Надана відповідачем копія роздруківки податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2013 р. візуально відрізняється від примірника роздруківки декларації, наданої позивачем, та містить скорочене найменування платника податків - ТОВ «БАНТО ПРОМ ГРУП». В той же час, доказів отримання податкової декларації саме в такому вигляді на вимогу суду відповідачем не надано. Суд звертає увагу, що в силу положень статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем не обґрунтовано винесено рішення про відмову в прийнятті декларації з податку на додану вартість за листопад 2013 року та не доведено порушення позивачем вимог п. 48.3 статті 43 Податкового кодексу України при складенні податкової декларації. Тому неправомірно відмова в прийнятті декларації з податку на додану вартість за листопад 2013 року Товариства з обмеженою відповідальністю "БАНТО ПРОМ ГРУП" (код ЄДРПОУ 38855574) з додатками є протиправною, а декларацію слід визнати поданою у день її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві 18 грудня 2013 р. Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно. Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Результат розгляду: granted