Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Управління ДАІ УМВС України в Тернопільській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ВО1 № 197339 від 16 січня 2014 року, якою його було визнано винним за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 450 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що Правил дорожнього руху він не порушував, а тому вважає, що оскаржувана постанова винесена незаконно, тому просить її скасувати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві та просить оскаржувану постанову скасувати, як незаконну, при цьому пояснивши, що ПДР України він не порушував, оскільки рухаючись по вул. С. Бандери, увімкнувши лівий покажчик повороту він мав намір повернути на вул. Шухевича. Зупинившись, щоб пропустити транспорті засоби, які рухались в зустрічному напрямку, двигун його автомобіля вимкнувся. В момент, коли запрацював автомобіль на світлофорі загорівся наступний зелений сигнал світлофора, а тому пропустивши автомобілі, які рухались в зустрічному напрямку, він закінчив розпочатий маневр повороту. Представник відповідача Управління ДАІ УМВС України в Тернопільській області Бучинський В.Я. позов не визнав та суду пояснив, що постанова в справі про адміністративне правопорушення складена у відповідності до вимог закону, обставини наведені позивачем не відповідають дійсності, а тому в задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти: Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 № 135069 від 16 січня 2014 року, [PERSON] 16 січня 2014 року о 10 год. 20 хв., в м. Тернополі по вул. С. Бандери, керуючи автомобілем марки «Опель» державний номерний знак [NUMBER], виїхав на перехрестя вулиць «Бандери - Шухевича», згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, та не виїхав у наміченому напрямку, а зупинився на перехресті, чим порушив вимоги п. 16.8 ПДР України. Постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ВО1 № 197339 від 16 січня 2014 року, на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 450 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Згідно п.16.8 ПДР України, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин, згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати в наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Покази позивача отримані в судовому засіданні, повністю підтверджуються матеріалами відеофіксації, переглянутими в судовому засіданні, з яких вбачається, що [PERSON] керуючи транспортним засобом увімкнув лівий покажчик повороту та зупинився, щоб пропустити транспорті засоби, які рухались в зустрічному напрямку, однак в його автомобілі відбулась поломка, у зв'язку з чим він не зміг закінчити розпочатий маневр та виїхати із перехрестя в наміченому напрямку. Після того, як автомобіль запрацював, позивач закінчив розпочатий маневр. Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. У відповідності до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Обставини вчинення даного адміністративного правопорушення, повністю викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 135069 від 16 січня 2014 року, які є об'єктивними та вказують на вчинення позивачем адміністративного правопорушення та підтверджуються матеріалами відеофіксації. Згідно ч.1 ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що в даному випадку заявлені позивачем вимоги про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважені вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Враховуючи вищенаведене, особу правопорушника, який до відповідальності притягується вперше, обставини, за яких було вчинено правопорушення, а саме не було спричинено будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху, тобто характер даного правопорушення був незначний, суд вважає за можливе звільнити [PERSON] від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і обмежитись усним зауваженням. Винна [PERSON] доведена матеріалами адміністративної справи, однак суд вважає, що його дії є малозначними, та його слід звільнити від адміністративної відповідальності, а провадження в справі слід закрити.

Результат розгляду: partial