Рішення адміністративного суду від 2014-01-14 00:00:00+02

12.12.2013 року до Свердловського міського суду Луганської області надійшов адміністративний позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в м. Свердловську Луганської області, в якому вона просить визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виконання постанови Свердловського міського суду Луганської області від 11.05.2010 року по справі №2-а-1942 2010 року та зобов'язати відповідача виконувати зазначену постанову в повному обсязі. В обґрунтування позову зазначено, що постановою Свердловського міського суду Луганської області від 11.05.2010 року по справі №2-а-1942 2010 року позивачу була призначена державна соціальна допомога як дитині війни з 01.01.2009 року без обмеження строком згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Рішення суду набуло законної сили, не містить обмежень його дії в часі і виконувалось відповідачем до 01.11.2011 року. На даний момент позивач отримує допомогу в меншому розмірі, ніж визначено рішенням суду, що порушує його громадянські права. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідачем подано клопотання про розгляд справи у її відсутності, крім того надано суду письмове заперечення, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Управлінням визнано ті обставини, що підвищення дітям війни за рішенням суду не виплачується позивачу з листопада 2011 року, тобто виконання постанови Свердловського міського суду Луганської області від 11.05.2010 року по справі №2-а-1942/2010 року припинено 01.11.2011 року. Підставою для припинення виконання рішення суду стало встановлення розмірів підвищення пенсії як дитині війни на законодавчому рівні, а саме відповідно до Законів України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", "Про Державний бюджет України на 2012 рік", "Про Державний бюджет України на 2013 рік" та прийнятих на їх виконання постанов Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року №745, від 28.12.2011 року №1381. Оскільки від всіх осіб, які беруть участь у розгляді справи, надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутністю, відповідно до вимог ст.122 ч.4 КАС України судовий розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Постановою Свердловського міського суду Луганської області від 11.05.2010 року по справі №2-а-1942 2010 року зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м.Свердловську Луганської області нарахувати та виплатити за рахунок коштів Державного бюджету України Самарській Вірі Михайлівні підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни з 01.01.2009 року з урахуванням здійснених виплат. Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 14.06.2011 № 3491-VI встановлено, що в 2011 році норми та положення ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджета Пенсійного фонду України на 2011 рік. Звертаючись з позовом до суду, позивач посилається на те, що відповідач протиправно не виконує рішення суду відносно виплати підвищення пенсії як дитині війни, чим порушує його права. Тобто, виходячи з підстав звернення до суду, які обрав для себе позивач та предмету заявлених вимог, суть спору полягає у належному виконанні судового рішення. Статтею 255 КАС України встановлені наслідки набрання законної сили судовим рішенням, безпосередньо щодо обов'язковості їх виконання на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін. Згідно ч.2 ст.257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Відповідно до ч.4 ст.257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Після прийняття судового рішення, яке набуло законної сили відносно порушеного відповідачем права позивача, усі питання, які пов'язані з його виконанням перебувають в площині відносин та є стадією виконання такого рішення, що врегульовано Законом України "Про виконавче провадження". Належне або неналежне виконання своїх обов'язків відповідачем, є питанням належного виконання своїх обов'язків органу ДВС з приводу реалізації своїх функціональних обов'язків щодо належного виконання такого рішення. Звертаючись до суду з позовними вимогами про зобов'язання відповідача виконати судове рішення, позивач обрав неналежний спосіб судового захисту, що є підставою для відмови у задоволення позову. В даному випадку ані положеннями Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ані положенням КАС України не передбачено можливості звернення з такими вимогами. Тобто такого способу судового захисту, як звернення до суду з вимогами про зобов'язання відповідача виконати судове рішення з приводу виплати підвищення до пенсії як дитині війни, не існує. Застосування у даному випадку рішення Європейського суду з прав людини у справі "Цибулько та інші проти України" від 20.06.2013 року в межах цієї справи є неприйнятним з огляду на різний предмет правового регулювання. В даному випадку питання полягає не у тривалому невиконані судового рішення або відсутності ефективних засобів правового захисту для відшкодування збитку, створеного таким невиконанням, а питання полягає у спонуканні відповідача виконувати судове рішення. Після ухвалення рішення суду про захист порушеного права позивача настає стадія належного виконання судового рішення, яке підлягає виконанню (у випадку його недобровільного виконання) в порядку примусового відповідними органами, на яких покладений такий обов'язок, в даному випадку на органи ДВС за правилами Закону України "Про виконавче провадження". З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied