Рішення адміністративного суду від 2014-03-24 00:00:00+02

У лютому 2014 року фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до Управління Укртрансінспекції у Запорізькій області (далі - відповідач), у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 01.10.2013 №013772 про накладення адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та зазначив, що позивач не є перевізником, оскільки на підставі довіреності від 16.05.2013 позивач уповноважила гр. [PERSON] бути своїм представником з питання керування та розпорядження всім належним майном, в тому числі транспортними засобами. Позивач передала [PERSON] транспортні засоби, зокрема автомобіль марки «Мерседес Бенц», номерний знак [NUMBER]., про що складено акт прийому-передачі майна від 01.01.2013. Крім того представник позивача вказав, що позивач не була обізнана щодо розгляду акту про правопорушення, запрошення на розгляд акту від відповідача на її адресу не надходило. Вважає, що оскільки позивач передала транспортний засіб, який використовувався для перевезень, іншій особі, то прийнята відносно [PERSON] постанова підлягає скасуванню. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив та, зокрема, зазначив, що позивач є законним власником транспортного засобу, договору щодо оренди такого транспортного засобу складено не було, а тому постанова відносно [PERSON] винесена правомірно. На підставі ст. 160 КАС України у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Розглянувши подані документи, заслухавши пояснення учасників процесу, судом установлені наступні обставини. Позивач є фізичною особою-підприємцем та зареєстрована Мелітопольською районною державною адміністрацією Запорізької області 08.08.2002. Із матеріалів справи вбачається, що 11.02.2009 позивач уповноважила гр.[PERSON] бути її представником з питання керування та розпорядження всім майном, про що складено довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] Указана довіреність видана терміном на 3 роки. 11.02.2009 між позивачем та гр. [PERSON] підписаний акт прийому-передачі майна (автомобілі ЗИЛ). 01.01.2013 між позивачем та гр.[PERSON] підписаний акт прийому-передачі майна, зокрема автомобілю «Мерседес», номерний знак 7306. Також 16.05.2013 позивач уповноважила гр. [PERSON] бути її представником з питання керування та розпорядження всім належним майном, в тому числі будь-якими транспортними засобами, про що складено довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] Указана довіреність видана терміном на 5 років. Представник позивача пояснив, що [PERSON] підприємницькою діяльністю, у тому числі і автомобільними перевезеннями, не займається. 31.08.2013 посадовими особами Управління Укртрансінспекції у Запорізькій області проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень. За результатами проведеної перевірки складений акт №016329. Під час перевірки встановлено та у акті зафіксоване порушення приписів Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутній протокол перевірки та адаптації тахографу у транспортному засобі. Під час перевірки перевірявся автомобіль «Мерседес Бенц», номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] 24.09.2013 відповідач надіслав позивачу запрошення на розгляд указаного акту. Указане запрошення отримане [PERSON] 26.09.2013, про що свідчить її підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення. Указаний факт спростовує твердження представника позивача, про те, що [PERSON] не була обізнана про розгляд акту. 01.10.2013 відповідачем винесено постанову №013772 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00грн. Не погодившись із винесеною постановою позивач здійснила її адміністративне оскарження. Проте листом від 17.01.2014 Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті відмовила у задоволенні скарги позивача про скасування спірної постанови. Вважаючи постанову протиправною [PERSON] звернулась до суду. Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлюється Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, який затверджений Постановою КМУ від 07.09.1998 №13889 (далі - Постанова №1388). Пунктом 6 Постанови №1388 встановлено, що транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції. Транспортні засоби, що належать фізичним особам - підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами. Судом встановлено та представником позивача підтверджений той факт, що [PERSON] є власником транспортного засобу, який перевірявся посадовими особами Управління Укртрансінспекції у Запорізькій області (автомобіль «Мерседес Бенц», номерний знак [NUMBER]). Згідно із п. 7 Постанови №1388,власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] не надавала послуги із перевезення, проте отримала ліцензію для надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом серії [NUMBER].В той же час, перереєстрація транспортних засобів, власником яких є позивач, на інших осіб (у тому числі гр. [PERSON].) не проводилась. Із матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою КМУ від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567), посадовими особами Управління Укртрансінспекції у Запорізькій області здійснено перевірку належного позивачу транспортного засобу. Результати перевірки оформлені актом. При цьому, форма акту затверджена вказаним Порядком і передбачає зазначення найменування суб'єкта господарювання, якому належить перевіряє мий транспортний засіб (додаток 3). Тобто, перевіряючи особи під час оформлення акту правомірно та у відповідності до приписів чинного законодавства занесли до матеріалів перевірки дані власника транспортного засобу - [PERSON] Так, відповідно до п.21 Порядку, в разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Після розгляду матеріалів акту, відповідачем винесено оскаржувану постанову. Форма постанови законодавчо закріплена та є додатком 5 до вказаного вище порядку. При цьому, у формі постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу передбачено, що штраф застосовується до суб'єкта господарювання. Тобто, і акт і постанова винесено щодо власника транспортного засобу, на якому виявлене порушення законодавства про автомобільний транспорт. Згідно із п.26, 27 Порядку, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.У разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5. Як свідчать матеріали справи, позивач 26.09.2013 отримала поштою запрошення на розгляд акту, проте на розгляд справи не прибула. Твердження представника позивача, що відповідач не надіслав [PERSON] запрошення на розгляд акту є спростованими наявними матеріалами (повідомлення про вручення поштового відправлення із відміткою про отримання). Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі- Закон №2344-ІІІ). Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону. Судом встановлено, що під час перевірки належного позивачу автомобілю «Мерседес Бенц», номерний знак [NUMBER], встановлено порушення вимог Закону №2344-ІІІ, а саме відсутній протокол перевірки та адаптації тахографу у транспортному засобі. У судовому засіданні представник позивача не спростовував вчинення порушення вимог Закону №2344-ІІІ, які викладені у акті перевірки. Представник позивача зазначав, що штраф повинен бути застосований не до власника транспортного засобу, яким є позивач, а до гр. [PERSON], оскільки останній здійснює керування та розпорядження усім майном [PERSON] Надавши оцінку письмовим доказам та поясненням представників сторін суд вважає, що відповідачем було правомірно складений акт та винесено оскаржувану постанову відносно позивача, яка є власником транспортного засобу. У судовому засіданні сторони зазначили, що жодних договорів оренди транспортного засобу між [PERSON] та гр.[PERSON] для здійснення ним перевезень не оформлювалось. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України). Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Ураховуючи вище викладене, суд вважає, що відповідачем доведена правомірність оскаржуваної постанови, у зв'язку із чим позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: denied