Рішення адміністративного суду від 2014-03-11 00:00:00+02

27 листопада 2013 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов державного підприємства "Антрацит" до управління Пенсійного фонду України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області про скасування рішення від 13 травня 2013 року № 989 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення винесено з порушенням норм діючого законодавства та є необґрунтованим з таких підстав. Рішенням від 13 травня 2013 року № 989 до державного підприємства "Антрацит" з боку управління Пенсійного фонду України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області застосовані штрафні санкції та нарахована пеня за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 83273,64 грн., у тому числі штраф у розмірі 66341,15 грн., пеня у розмірі 16932,49 грн. Ці штрафні санкції та пеня були нараховані за несвоєчасну сплату державним підприємством "Антрацит" єдиного внеску за грудень 2012 року у розмірі 663411,38 грн., термін сплати якого відповідно до вимог частини 8 статті 9 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464) настав 28 січня 2013 року. Згідно із частиною 2 статті 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Порядок, строки подання звіту про суми нарахованого єдиного внеску до управлінь Пенсійного фонду України та його форма встановлені Постановою правління пенсійного фонду України від 08 жовтня 2010 року № 22-2 "Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (надалі по тексту, Постанова № 22-2). Пунктом 3.1 Постанови № 22-2 визначено, що страхувальники, яким є державне підприємство "Антрацит", зобов'язані формувати та подавати до органів Пенсійного фонду звіт не пізніше 20 числа місяця, що настає за звітним періодом. Звітний періодом є календарний місяць. Державним підприємством "Антрацит" було надано управлінню Пенсійного фонду України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області звіт про суми нарахованого єдиного внеску 08 січня 2013 року - за грудень 2012 року. Відповідно до звіту за грудень 2012 року державнимо підприємством "Антрацит" нараховано до сплати у грудні 2012 року єдиний внесок у розмірі 663411,38 грн. Платіжними дорученнями від 17 січня 2013 року №№ 36, 37, від 31 січня 2013 року №№ 47, 154, 170 державним підприємством "Антрацит" сплачено єдиний внесок за грудень 2012 року на загальну суму 663411,38 грн., про що зазначено у розділі: "Призначення платежу" платіжних доручень. 09 січня 2013 року ухвалою господарського суду Луганської області по справі №913/124/13-г було порушено провадження у справі про банкрутство відносно державного підприємства "Антрацит". Вказаною ухвалою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Позивач посилається на те, що відповідно до ч. 3 ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства. Таким чином, на думку позивача, заборгованість з єдиного внеску, яка підлягає сплаті, в умовах дії мораторію на задоволення вимог кредиторів за державним підприємством "Антрацит" була відсутня. За таких підстав відповідач не мав права нараховувати пеню та застосовувати штрафні санкції, тому рішення від 13 травня 2013 року № 989 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску є незаконним. У судове засідання представник позивача не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.121). Заявою від 11 березня 2014 року № 09/257, яка надійшла через відділ діловодства та обліку звернень громадян суду 11 березня 2014 року за вхідним реєстраційним номером 8107, державне підприємство "Антрацит" просить розглянути справу без участі його представника (а.с.125). Управління Пенсійного фонду України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області адміністративний позов не визнало, про що подало заперечення на адміністративний позов від 21 січня 2014 року № 565/08-11а, в яких у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі (а.с.48-52). Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив таке. Відповідно до статей 4, 6 Закону України № 2464 позивач є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та несе обов'язки з нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску у встановлені строки та в повному обсязі. Частиною 8 статті 9 Закону платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску територіальним органом Пенсійного фонду накладається штраф на платника у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних карток особових рахунків платників. Законом України від 08 липня 2010 року № 2464 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення (стаття 25 Закону). Таким чином, суми коштів, які надходять від платника на рахунок органу Пенсійного фонду, спрямовуються на погашення боргу у порядку календарної черговості його виникнення, незалежно від визначеного платником цільового призначення цих коштів. Дії УПФУ в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області по зарахуванню єдиного внеску в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення, цілком узгоджуються з вимогами Закону України від 14 травня 1992 року "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", та не є стягненням у розумінні статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Через несвоєчасну сплату відповідачем єдиного внеску, за ним станом на 01 січня 2013 року рахувався борг за єдиним соціальним внеском (недоїмка) 573527,49 грн. Відтак кошти, перераховані платником у рахунок сплати єдиного соціального внеску за грудень 2012 року, були зараховані в порядку календарної черговості згідно з частиною 6 статті 25 Закону № 2464. У судове засідання представник відповідача не прибув, про дату час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.122). В запереченнях від 21 січня 2014 року № 565/08-11а управління Пенсійного фонду України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області, серед іншого, просить розглядати справу за відсутності його представника (а.с.52). Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю, з таких підстав. З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", яким запроваджено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування як консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, та визначені правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. Облік осіб, зазначених у частині першій статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Взяття на облік осіб, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється Пенсійним фондом шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (частина 1 статті 5 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування"). Частиною 3 статті 5 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", серед іншого встановлено, що платником єдиного внеску, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, в порядку, встановленому Пенсійним фондом, безоплатно надсилається повідомлення про взяття їх на облік, в якому для платників, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, зазначається клас професійного ризику виробництва, до якого віднесено платника. Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Згідно із частиною 8 статті 9 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з територіальним органом Пенсійного фонду за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань. Відповідач зареєстрований в управлінні Пенсійного фонду України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області як платник єдиного внеску. Базовим звітним періодом для державного підприємства "Антрацит" є календарний місяць. 08 січня 2013 року позивач - державне підприємство "Антрацит", подав до управління Пенсійного фонду України в м.Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області звіт про суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за грудень 2012 року, відповідно до якого самостійно нарахував до сплати єдиний внесок у розмірі 663411,38 грн. (а.с.11-15). Платіжними дорученнями від 17 січня 2013 року № 36 в сумі 143 400,00 грн., від 17 січня 2013 року № 37 в сумі 8 900,00 грн., від 31 січня 2013 року № 170 в сумі 474 589,66 грн., від 31 січня 2013 року № 154 в сумі 35 597,62 грн., від 31 січня 2013 року № 47 в сумі 924,10 грн. позивачем сплачено єдиний внесок за грудень 2012 року відповідно до призначення платежу (а.с.16-20). Відповідно до частини 11 статті 9 Закону № 2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Частиною 12 статті 9 Закону № 2464 встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Рішення, прийняті органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами (частина 1 статті 25 Закону № 2464). Згідно частини 2 статті 25 Закону № 2464 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Частиною 3 статті 25 Закону № 2464 встановлено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464 передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Частиною 10 статті 25 Закону № 2464 встановлено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (частина 13 статті 25 Закону № 2464). Частиною 14 статті 25 Закону № 2464 встановлено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа територіального органу Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску. Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти робочих днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів Пенсійного фонду, відкриті в органах Державного казначейства України для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу Пенсійного фонду вищого рівня або до суду з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це територіального органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення. Пунктом 3 частини 15 статті 25 Закону № 2464 передбачено, що суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в такому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску. Частиною 16 статті 25 Закону № 2464 передбачено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу). Відповідно до пункту 7.1 розділу 7 Інструкції про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року № 21-5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 року за № 994-18289 (далі - Інструкція № 21-5), за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до платників, на яких згідно з Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону. Пунктом 7.2 розділу 7 Інструкції № 21-5 встановлено, що відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 2.1.1-2.1.4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, органи Пенсійного фонду застосовують штрафні санкції у таких розмірах, серед іншого, підпунктом 7.2.2 пункту 7.2 розділу 7 Інструкції, визначено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 10. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних карток особових рахунків платників. Згідно з пунктом 7.5 розділу 7 Інструкції № 21-5 на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. Пунктом 7.7 розділу 7 Інструкції № 21-5 передбачено, що рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених пунктами 7.2, 7.3, 7.5 та 7.6 розділу VII цієї Інструкції, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає начальник управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті або його заступник. Рішення приймаються за встановленою формою у двох примірниках. 13 травня 2013 року рішенням управління Пенсійного фонду України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області № 989 до державного підприємства "Антрацит" застосовано штрафні санкції у сумі 66341,15 грн. та нараховано пеню у сумі 16932,49 грн. за період з 28 січня 2013 року по 14 березня 2013 року (а.с.8). Не погодившись із вищезазначеним рішенням позивач оскаржив його до Пенсійного фонду України. Рішенням Пенсійного фонду України від 16 жовтня 2013 року № 27509/09-10 скарга державного підприємства "Антрацит" на рішення управління пенсійного фонду України в м.Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області від 13 травня 2013 року № 989 залишена без розгляду (а.с.9-10). Ухвалою господарського суду Луганської області від 09 січня 2013 року у справі №913/124/13-г порушено провадження у справі про банкрутство державного підприємства "Антрацит" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (а.с.21). Згідно з абзацом 24 статті 1 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, яка діяла до 18 січня 2013 року на час порушення справи про банкрутство) мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником стосовно якого порушено справу про банкрутство грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію. Відповідно до частини 4 статті 12 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Статтею 19 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, яка є чинною з 18 січня 2013 року) визначено поняття мораторію на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію (частини 1 та 3). З картки особового рахунку вбачається, що станом на 09 січня 2013 року відповідач мав загальний борг в сумі 573527,49 грн., з яких недоїмка з єдиного внеску - 573527,49 грн., штрафні санкції - 0 грн., пеня - 0 грн. (а.с.68). Зазначена заборгованість є конкурсною у розумінні Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та на її погашення через поширення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів встановлено заборону частиною 3 статті 19 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Із картки особового рахунку вбачається, що управлінням Пенсійного фонду України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області за рахунок коштів, сплачених державним підприємством "Антрацит" 17 січня 2013 року в сумі 143 400,00 грн., 17 січня 2013 року в сумі 8 900,00 грн., 31 січня 2013 року в сумі 474 589,66 грн., 31 січня 2013 року в сумі 35 597,62 грн., 31 січня 2013 року в сумі 924,10 грн., на погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску за грудень 2012 року, була повністю погашена конкурсна заборгованість в сумі 573527,49 грн., з яких недоїмка з єдиного внеску - 573527,49 грн., штрафні санкції - 0 грн., пеня - 0 грн. (а.с.16-20, 68-69, 71, 72-73), що прямо суперечить вимогам Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який у спірних правовідносинах є спеціальним. Кошти, сплачені державним підприємством "Антрацит" після 09 січня 2013 року, мають бути зараховані виключно на погашення поточної заборгованості, тобто тієї заборгованості, яка виникла по зобов'язаннях зі сплати єдиного внеску, починаючи з грудня 2012 року, термін сплати яких до 28 січня 2013 року, та на погашення штрафних санкцій та пені, які стали узгодженими після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів. Обставини щодо безпідставного погашення відповідачем конкурсної в сумі 573527,49 грн., з яких недоїмка з єдиного внеску - 573527,49 грн., штрафні санкції - 0 грн., пеня - 0 грн., яка рахувалась у картці особового рахунку платника єдиного внеску станом на 09 січня 2013 року, вплинули на розрахунок штрафної санкції та пені за рішенням управління Пенсійного фонду України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області від 13 травня 2013 року № 989 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, який внаслідок цього здійснено не вірно (а.с.8, 8 на звороті). За результатами судового розгляду, рішення управління Пенсійного фонду України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області від 13 травня 2013 року № 989 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, скасовується судом повністю. Відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довів суду правомірності своїх рішень, що є підставою для задоволення адміністративного позову. Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Відповідно до частини 1 статті 98 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою. Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Статтею 8 Закону України від 06 грудня 2012 року № 5515-VI "Про Державний бюджет України на 2013 рік" установлено на 2013 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1147,00 гривні. За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" встановлена ставка судового збору у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальних заробітних плат. З огляду на розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2013 року, встановленої статтею 8 Закону України від 06 грудня 2012 року № 5515-VI "Про Державний бюджет України на 2013 рік", за подання до адміністративного суду після 23 жовтня 2013 року до 31 грудня 2013 року позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1720,50 грн. та не більше 4588,00 грн. Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищезазначені положення Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір", з Державного бюджету України на користь державного підприємства "Антрацит" підлягає стягненню судовий збір в сумі 172,05 грн. - 10 відсотків розміру ставки судового збору, сплаченого під час подання адміністративного позову майнового характеру.

Результат розгляду: granted