Рішення адміністративного суду від 2014-02-03 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до ВДАІ Шахтарського МВ, Баранникова Сергія Володимировича про визнання дій незаконними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, мотивуючи свої вимоги наступним. 19.04.2013 року о 16-20 год. позивач, керуючи автомобілем Hyundai I30, державний номер [NUMBER], рухався по автошляху Амвросієвка-Шахтарськ з дозволенною ПДР України швидкістю. В цей час в с. В.Шишівка позивача зупинив відповідач Баранников С.В., причиною зупинки стало перевищення швидкості за показниками приладу "Trucam" № ТС 000627, який інспектор тримав в руках. Відповідачем був складений протокол про адміністративне порушення, на підставі якого винесена постанова серії АН1 № 236239 від 22.10.2013 року. Відповідач з постановою не може погодитись з наступних підстав. Позивач рухався з дозволеною швидкістю руху, крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення відповідач Баранников С.В. не зазначив свідків всупереч вимог ст. 256 КУпАП, не показав роздруківку кінозйомки та відеозапису, що був здійснений. Прилад "Trucam", яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР України, не є автоматичним засобом фото- чи відео фіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ в руках, керується ним безпосередньо. В даному випадку відповідач під час вимірювання тримав вимірювальний пристрій у руці, при цьому немає ніяких даних у якому режимі працював прилад. Це робить можливим рух назустріч автомобілю, швидкість якого вимірюється, внаслідок чого відносна швидкість, зафіксована приладом, збільшується. Просив визнати протиправною та скасувати постанову серії АН1 № 236239 від 22.10.2013 року у справі про адміністративне правопорушення від 19.04.2013 року, закрити провадження про адміністративне правопорушення відносно позивача. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги вказав, що відповідач зупинив його незаконно, бо ПДР ним не порушено. Знака «населений пункт» не було, тому ПДР він не порушив, просив позов задовольнити. Відповідач Баранников С.В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, пояснивши, що під час несення ним служби 19.10.2013 року по вул. Торезький в с. В.Шишівка Шахтарського району, позивач, керуючи транспортним засобом Hyundai I30, державний номер [NUMBER], рухався у населеному пункті зі швидкістю 87 км/ч, який перевищував встановлену швидкість руху на 27 км/ч., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України. Про вчинене правопорушення був складений протокол, на підставі якого було винесено постанову, правопорушнику було роз'яснено його права. Його, відповідача, дії, як працівника, ДАІ були правомірними. Знака «населений пункт» дійсно не було, але було чітко видно що це саме населений пункт. За правилами - якщо за будь-яких причин знаки 5.45, 5.47 відсутні, але точно вбачається, що це населений пункт (забудована територія), водій зобов'язаний дотримуватись порядку руху в населених пунктах.Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих особами, які брали участь у справі, доказів, встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 19.10.2013 року інспектором ДАЇ Шахтарського МВ Баранниковим С.В. було виявлено порушення водієм [PERSON] ст. 122 ч. 1 КУпАП - перевищення встановленої швидкості руху на 27км/год. - п. 12.4 ПДР України, та складено протокол про адміністративне правопорушення серії АБ2 №486098, на підставі якого винесено постанову серії АН1 №236239, відповідно до якої 19.10.2013 року о 16-21 год. по вул. Торезький в с. В.Шишівка Шахтарського району водій [PERSON] керував автомобілем Hyundai I30, державний номер [NUMBER], рухався у населеному пункті зі швидкістю 87 км/ч, який перевищував встановлену швидкість руху на 27 км/ч., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України. Швидкість вимірювалась приладом "Trucam". Відповідно до постанови [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП України та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Відповідно до ст. 2 КАСУ, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняти вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Згідно ст. 9 КАСУ, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідач у справі є державним органом виконавчої влади, який входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, діяльність його регламентується Законом України «Про міліцію». Згідно ст. 2 Закону України «Про міліцію», на нього покладені обов'язки, у тому числі, забезпечення дорожнього руху. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, ці дані встановлюються в тому числі протоколом про адміністративні правопорушення. Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи внутрішніх справ (міліція) розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП. Згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Згідно із п. 1.11 ПДР України, у відповідності до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Відповідно до п. 1.3 цих же Правил учасники дорожнього руху повинні знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, п. 1.9 визначено, що особи, що їх порушують несуть відповідальність відповідно до законодавства. Відповідно до п. 12.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, дані Правила у відповідності до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год. Правила дорожнього руху України визначають населений пункт як забудовану територію, на якій проживають та працюють люди. Правилами передбачений ціла низка вимог, які діють лише в населених пунктах (зупинка та стоянка транспортних засобів, обмеження швидкості руху, подання звукового сигналу тощо). Згідно Правил, населеним пунктом є територія, при в'їзді на яку встановлені знаки 5.45 та 5.47, а при виїзді - 5.46 та 5.48. При цьому якщо перед початком забудованої території встановлений знак 5.47, то впродовж руху по цій дорозі, що проходить через населений пункт, водій не зобов'язаний виконувати вимоги, що стосуються регламентації порядку руху, зупинки та стоянки в населеному пункті, то на інших дорогах населеного пункту він повинен їх виконувати. Якщо за будь-яких причин знаки 5.45, 5.47 відсутні, але точно вбачається, що це населений пункт (забудована територія), водій зобов'язаний дотримуватись порядку руху в населених пунктах. Суд критично відноситься і не може прийняти до уваги доводи позивача про не порушення ним ПДР України, бо його доводи спростовуються матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АБ2 №486098, методичними рекомендаціями щодо використання вимірювачів швидкості, затвердженими 12.10.2012 року, свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки від 22.01.2013 року, постовою відомостю від 19.10.2013 року, відеозаписом правопорушення, поясненнями відповідача, а також поясненнями самого позивача , даними в судовому засіданні, де він вказав, що був рухався на по території населеного пункту, а саме в с. В.Шишівка Шахтарського району. Про те, що його зупинили працівники ДАЇ в с. В.Шишівка, позивач вказав і в позовній заяві. Враховуючі вищезазначене, суд вважає, що позивачем було порушено п. 12.4 Правил дорожнього руху України, вимоги позовної заяви є безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied