Рішення адміністративного суду від 2014-03-26 00:00:00+02

У листопаді 2013 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Добродій" (далі - СТОВ "Добродій") звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що воно є правонаступником Колективного сільськогосподарського підприємства "Заплавний" (далі - КСП "Заплавний"). Рішенням 7 сесії ХХІІІ скликання Мокрецької сільської ради Броварського району Київської області (далі - Мокрецька с/р) від 27 серпня 1999 року на території Мокрецької с/р КСП "Заплавний" у постійне користування для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва було передано земельну ділянку площею 487,3 га. Право постійного користування КСП "Заплавний" вказаною вище земельною ділянкою підтверджується державним актом на право постійного користування землею серії І-КВ № 002769, виданим 27 квітня 2000 року, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 12. Згідно із державним актом на право колективної власності на землю серії КВ, виданим 27 квітня 2000 року, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 10, на підставі рішення 7 сесії ХХІІІ скликання Мокрецької с/р від 27 серпня 1999 року № 80 у колективній власності КСП "Заплавний" для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва знаходилася земельна ділянка площею 2467,5 га. 23 листопада 2001 року 18 сесією ХХІІІ скликання Мокрецької с/р було прийнято рішення за № 220 "Про припинення права постійного користування землями резервного фонду КСП "Заплавний", яким припинено право постійного користування КСП "Заплавний" землями резервного фонду площею 360,7 га та землями водного фонду площею 126,6 га, всього - загальною площею 487,3 га. Вважає, що зазначене рішення відповідача Мокрецької с/р є протиправними, таким, що не ґрунтується на вимогах закону та підлягає скасуванню з наступних підстав. Під час прийняття оспорюваного рішення КСП "Заплавний", а в подальшому його правонаступник СТОВ "Добродій" перебували в процесі банкрутства, під час якого не могли вчинятися жодні дії з майном, у тому числі із земельними ділянками, без згоди розпорядника майна. Згідно із листом Броварського районного відділу земельних ресурсів № 15 від 14 січня 2005 року за КСП "Заплавний" відповідно до державної реєстрації рахувалися вказані вище земельні ділянки. Дані земельні ділянки на час перебування СТОВ "Добродій" в процесі банкрутства (ліквідації) не засівались і на них ніщо не вирощувалось. На частині цих земельних ділянок знаходилося нерухоме майно, яке входить в цілісний майновий комплекс СТОВ "Добродій". Оскільки на час перебування СТОВ "Добродій" в процедурі банкрутства (ліквідації) діяв мораторій на задоволення будь-яких вимог кредиторів, штрафні санкції, пеня тощо не нараховувались, плата за землю та інші обов'язкові платежі не сплачувались відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Після закінчення процедури банкрутства шляхом укладення мирової угоди у другій половині 2011 року СТОВ "Добродій" поступово відновлює свою господарську діяльність та проводить інвентаризацію наявних активів товариства. Про оспорюване рішення відповідача Мокрецької с/р від 23 листопада 2001 року № 220 позивач СТОВ "Добродій" дізналося лише 22 червня 2013 року при ознайомленні з ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2013 року в адміністративній справі № 810/188413-а. Раніше СТОВ "Добродій" про вказане рішення нічого відомо не було. За таких обставин, адміністративний позов про оскарження даного рішення до суду подано в межах встановленого законом шестимісячного строку. За змістом ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Просило визнати протиправним і скасувати рішення 18 сесії ХХІІІ скликання Мокрецької с/р "Про припинення права постійного користування землями резервного фонду КСП "Заплавний" від 23 листопада 2001 року № 220. Представники позивача Григоренко С.В. і Тараторін С.Г. у суді позов підтримали, просили суд задовольнити його з підстав, наведених у позовній заяві. Також пояснили, що СТОВ "Добродій" визначений ч. 2 ст. 99 КАС України шестимісячний строк звернення до суду не пропущено, так як про існування оспорюваного рішення Мокрецької с/р, зокрема про його зміст, номер і дату прийняття, позивачу стало відомо 22 червня 2013 року з тексту ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2013 року в адміністративній справі № 810/188413-а. Представник відповідача Мокрецької с/р Дмитренко В.Ю. у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Позивачем пропущено встановлений ч. 2 ст. 99 КАС України строк звернення до суду з адміністративним позовом, про порушення своїх прав СТОВ "Добродій" могло дізнатися ще у 2012 році, тому його позовна заява підлягає залишенню без розгляду. Той факт, що СТОВ "Добродій" є правонаступником КСП "Заплавний" у судовому засіданні не доведений. Рішення Мокрецької с/р від 23 листопада 2001 року № 220 є законним. Дане рішення прийняте на підставі п. п. 3 і 8 ч. 1 ст. 27 ЗК України 1990 року, який був чинним на той час. Підставами припинення права користування земельною ділянкою були припинення діяльності КСП "Заплавний" та невикористання ним протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва. Просив у задоволенні позову відмовити. Третя особа: КСП "Заплавний" у суд не з'явилося, про причини неявки не повідомило. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із п. п. 1-4 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено). Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Виходячи з наведеного, саме суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень і у спосіб, що визначені законом. З державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії І-КВ № 002769, виданого 27 квітня 2000 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 12, видно, що рішенням 7 сесії ХХІІІ скликання Мокрецької с/р від 27 серпня 1999 року у постійне користування КСП "Заплавний" для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва була передана земельна ділянка загальною площею 487,3 га на території Мокрецької с/р (а. с. 10-11). На момент розгляду судом даної адміністративної справи цей державний акт на право постійного користування землею недійсним не визнаний та не скасований. 23 листопада 2001 року 18 сесією ХХІІІ скликання Мокрецької с/р було прийнято рішення за № 220 "Про припинення права постійного користування землями резервного фонду КСП "Заплавний" (а. с. 22, 131). З даного рішення видно, що у зв'язку з тим, що КСП "Заплавний" знаходиться в стані ліквідації та згідно із ст. 27 п. 3 ЗК України Мокрецька с/р вирішила припинити право постійного користування КСП "Заплавний" землями резервного фонду площею 360,7 га та водного фонду площею 126,6 га, всього - загальною площею 487,3 га. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 27 ЗК України 1990 року, чинного на момент прийняття Мокрецькою с/р вказаного рішення, право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства. За змістом положень ч. 1 ст. 37 ЦК Української РСР, який був чинним на час прийняття оспорюваного рішення, юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). У ч. 1 ст. 34 Закону України "Про підприємства в Україні" від 27 березня 1991 року № 887-XII, чинного на момент прийняття відповідачем рішення № 220, було встановлено, що ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться з дотриманням вимог антимонопольного законодавства за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, - за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду. Згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 34 зазначеного Закону підприємство ліквідується також у випадках визнання його банкрутом. Підприємство вважається ліквідованим з моменту виключення його з державного реєстру України. Даних про те, що станом на 23 листопада 2001 року на час прийняття Мокрецькою с/р рішення за № 220 КСП "Заплавний" було виключене з державного реєстру України суду відповідачем не надано. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення 18 сесії ХХІІІ скликання Мокрецької с/р від 23 листопада 2001 року № 220 "Про припинення права постійного користування землями резервного фонду КСП "Заплавний" прийняте всупереч вимогам чинного на момент його прийняття законодавства, останнє з державного реєстру України виключене не було, тому дане рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Посилання представника відповідача Мокрецької с/р на те, що підставою прийняття оспорюваного рішення від 23 листопада 2001 року № 220 був також п. 8 ч. 1 ст. 27 ЗК України 1990 року - невикористання КСП "Заплавний" протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва, є безпідставними, оскільки в оскаржуваному рішенні ця підстава його прийняття не вказана. Не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону доводи відповідача про те, що позивачем СТОВ "Добродій" не доведено факт його правонаступництва КСП "Заплавний". Так, ухвалою Арбітражного суду Київської області від 10 серпня 1999 року у справі № 136/І-б-99 було порушено справу про банкрутство КСП "Заплавний" (а. с. 14). Ухвалою Господарського суду Київської області від 29 жовтня 2002 року у цій же справі КСП "Заплавний" замінено на його правонаступника СТОВ "Добродій" (а. с. 15). 05 липня 2011 року Господарським судом Київської області постановлено ухвалу у справі № 136/1б-99/3, якою затверджено мирову угоду та закрито провадження у справі про банкрутство СТОВ "Добродій", яке є правонаступником КСП "Заплавний" відповідно до змін до Статуту СТОВ "Добродій", зареєстрованих 10 серпня 2000 року і 05 березня 2003 року Броварською районною державною адміністрацією Київської області (а. с. 16-19, 108, 109). Із п. 1.1 нової редакції Статуту СТОВ "Добродій" (ідентифікаційний код 30839618) видно, що у зв'язку з реформуванням сільськогосподарського підприємства СТОВ "Добродій" є правонаступником усіх майнових та/або немайнових прав і обов'язків КСП "Заплавний", зокрема прав власності на рухоме, нерухоме майно, земельні ділянки, будівлі, споруди, прав користування земельними ділянкам, будівлями, спорудами, рухомим майном (а. с. 79-91). Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Той факт, що СТОВ "Добродій" є правонаступником КСП "Заплавний" встановлено також і ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2013 року у справі № 810/2334/13-а (а. с. 110-113). Доводи представника відповідача про те, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, оскільки СТОВ "Добродій" про припинення права користування земельною ділянкою могло дізнатися набагато раніше ще у 2012 році, свого підтвердження у суді не знайшли. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Суд встановив, що про існування рішення Мокрецької с/р від 23 листопада 2001 року за № 220 позивачу СТОВ "Добродій" вперше стало відомо 22 червня 2013 року з ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2013 року в адміністративній справі № 810/1884/13-а (а. с. 49-51). Незнаючи про існування вказаного рішення Мокрецької с/р, СТОВ "Добродій" не могло звернутися до суду з позовом про визнання протиправним та скасування даного рішення, тому суд вважає, що позивачем строк звернення до адміністративного суду не пропущений. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted