Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області позов [PERSON] - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області від 18 жовтня 2013 року про відмову в перерахунку пенсії [PERSON]. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області здійснити перерахунок пенсії [PERSON] з 10 жовтня 2013 року з урахуванням зазначених у довідці Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції № 1581/10/05-14-05-13-6 від 20 вересня 2013 року отриманих позивачем сум матеріальної допомоги до відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області за рахунок коштів Державного бюджету на користь [PERSON] витрати, пов'язані із сплатою судового збору у розмірі 68 (шістдесят вісім) гривень 82 копійки. (арк.справи 39-41). Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, пославшись на порушення норм матеріального права, просив постанову суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. (арк.справи 44-46). Зазначив, що право позивача не порушено. Здійснені інші виплати під час її роботи, які просить позивач врахувати при обчислені розміру її пенсії, не є складовою заробітної плати, а тому не може бути включено до об'єкту обчислення розміру пенсії. Розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, з урахуванням приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України. Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач знаходиться на обліку в УПФ України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області та отримує пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу». 10 жовтня 2013 року [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по заробітній платі і рішенням від 18 жовтня 2013 року відповідачем їй відмовлено в перерахунку пенсії з урахуванням довідки про складові заробітної плати № 1581/10/05-14-05-13-6 від 20 вересня 2013 року за період часу з 1 жовтня 2003 року по 30 вересня 2005 року, з урахуванням сум матеріальної допомоги до відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, посилаючись на те, що матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексація грошових доходів не є складовими заробітної плати державного службовця (арк.справи 22-23). У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95ВР "Про оплату праці" (далі Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Виходячи з положень ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначається виходячи із сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Частиною другою статті 33 Закону № 3723-ХІІ передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця. Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-ХП "Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788-ХП) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування " нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Такі висновки викладено в постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року в справі за аналогічним позовом фізичної особи до Державної податкової інспекції у м. Харцизьку Донецької області, Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії. Згідно частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України (цією статтею Кодекс доповнено Законом України від 06.07.2010 № 2747-IV) рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не вірно визначив строк з якого слід перерахувати пенсію позивачу. Оскільки заяву про перерахунок пенсії до відповідача позивачем подано 10 жовтня 2013 року, то з урахуванням правил ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачу слід перерахувати пенсію з 01.10.2013 року. Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, та до самої суті наявності права позивача на перерахунок пенсії з відповідними показниками складової заробітної плати, але ж судом помилково визначений час з якого повинен бути здійснений такий перерахунок. На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції справа по суті вирішена правильно, але з помилковим застосуванням норм матеріального права, з огляду на зазначене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, що обумовлює зміну постанови суду першої інстанції. З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції згідно статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

Результат розгляду: partial