Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до адміністративного суду з позовом до Тернопільської обласної ради про визнання бездіяльності відповідача в частині усунення Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Тернопільської обласної ради (далі Комісії з питань поновлення прав реабілітованих ТОР) від розгляду питання щодо визначення складу майна, яке підлягає поверненню реабілітованому, встановлення його вартості та поверненню спадкоємцям та просив зобов'язати Тернопільську обласну раду розглянути заяву щодо повернення майна сім'ї [PERSON] у межах населеного пункту по [ADDRESS], в тому числі і на земельну ділянку на якій залишилась криниця та насадження дерев. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у відповідності до статті 5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» вилучені будівлі та інше майно по можливості (якщо будинок незайнятий, а майно збереглося) повертаються реабілітованому або його спадкоємцям натурою. При відсутності такої можливості заявнику відшкодовується вартість будівель та майна. Вважає, що уповноваженими органами не було вчинено дій щодо прийняття рішень по поверненню майна громадянам, котрі визнані жертвами політичних репресій. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.12.2011 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено у повному обсязі. З висновками суду першої інстанції не погодився апелянт - [PERSON], котрий в апеляційній скарзі вказує про помилковість висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки висновки суду не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та матеріалах справи, а тому просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати постанову суду першої інстанції, та постановити нове рішення, яким визнати бездіяльність Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Тернопільської обласної ради в частині відмови у розгляді заяви щодо встановлення майна, яке підлягає поверненню реабілітованій [PERSON] по [ADDRESS]. Зобов'язати Комісію з питань поновлення прав реабілітованих Тернопільської обласної ради визначити склад майна, яке підлягає поверненню реабілітованій [PERSON] по [ADDRESS]. Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів. Судом першої інстанції встановлено, що на адресу Тернопільської обласної ради для розгляду Комісією обласної ради з питань поновлення прав реабілітованих надійшли заяви [PERSON] від 22 серпня та від 12 жовтня 2011 року за підписом його представника [PERSON] про повернення майна і присадибної земельної ділянки, що знаходяться по [ADDRESS] та були конфісковані в 1944 році. Як зазначено у вказаних заявах, [PERSON] та його мати [PERSON] в 1992 році зверталися у Бучацьку районну комісію з питань поновлення прав реабілітованих. Земельна ділянка за адресою, де проживали до 1944 року заявники, була зайнята Бучацькою районною державною лікарнею ветеринарної медицини, а тому Комісією з питань поновлення прав реабілітованих Бучацької районної ради було прийнято рішення про виплату грошової компенсації в сумі 15 мінімальних заробітних плат. У ході розгляду комісією з питань поновлення прав реабілітованих Тернопільської обласної ради заяв позивача з'ясовано , що згідно з протоколом №11 проведення аукціону товарною біржею «Центральна Українська Біржа» від 21 жовтня 2009 року, переможцем торгів з продажу нежитлового приміщення, яке вбудоване в житловому будинку (літера А), загальною площею 25,0 кв.м, що належить Бучацькій районній державній лікарні ветеринарної медицини в [ADDRESS] визнано [PERSON], якого було залучено судом першої інстанції до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог. Даний протокол затверджено начальником Бучацької районної державної лікарні ветеринарної медицини. Вказана обставина підтверджується долученим до справи свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 5 липня 2010 року Переволоцькою сільською радою, та витягом №26621844 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 6 липня 2010 року комунальним підприємством «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» ( а. с. 32-34). Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив про те, що відповідно до пункту 29 Положення про порядок виплати грошової компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам або їхнім спадкоємцям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 24 червня 1991 року №48 «Про заходи щодо реалізації Закону Української РСР «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» (із внесеними змінами), рішення комісії з питань виплати компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості можуть бути оскаржені реабілітованими громадянами (або їхніми спадкоємцями) та іншими заінтересованими громадянами відповідно до комісії Верховної Ради Республіки Крим, обласної, Київської та Севастопольської міських комісій. Згідно з пунктом 4 зазначеного Положення вирішення питань стосовно відшкодування матеріальних збитків, виплати грошової компенсації реабілітованим, прийняття рішень щодо відшкодування матеріальних збитків віднесено до компетенції районних, міських, районних у місті комісії з питань поновлення прав реабілітованих. Матеріали справи засвідчують про те, що Комісія з питань поновлення прав реабілітованих Бучацької районної ради (на той час - Ради народних депутатів), розглянувши заяву [PERSON] про виплату грошової компенсації за конфісковане майно, прийняла рішення від 10 січня 1994 року, яким передбачено виплату грошової компенсації [PERSON] в сумі 15 мінімальних заробітних плат, у відповідності до ст. 6 Закону про реабілітацію надано право на пільги, якими користуються реабілітовані, а також зазначено, що рішення комісії може бути оскаржене до обласної комісії з питань поновлення прав реабілітованих Тернопільської обласної Ради народних депутатів. Згідно з пунктами 3, 10, 12, 15, 18 «Положення про порядок виплати грошової компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам або їхнім спадкоємцям», затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 24 червня 1991 року №48 (із внесеними змінами), передбачено наступне: - громадянам, реабілітованим згідно із статтями 1 і 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», повертаються вилучені у них будівлі та інше майно або відшкодовується їх вартість; - комісії визначають склад майна, яке підлягає поверненню реабілітованому, і встановлюють його вартість на підставі документів про вилучення і реалізацію майна, одержуваних з архівів та інших установ; - вилучені будівлі та інше майно (якщо будинок незайнятий, а майно збереглося) повертаються реабілітованому або його спадкоємцям. При відсутності такої можливості заявнику відшкодовується вартість будівель і майна; - компенсація виплачується за рахунок коштів місцевого бюджету відповідним фінансовим органом за місцем проживання реабілітованого, а якщо реабілітований громадянин проживає за межами України - фінансовим органом за місцем провадження попереднього слідства; - у разі неможливості повернути майно або відшкодувати його вартість у порядку, передбаченому пунктами 12 і 15 цього Положення, реабілітованим на сім'ю виплачується грошова компенсація у розмірі до 15 мінімальних заробітних плат. Як засвідчують представники відповідача та матеріали справи, Комісія з питань поновлення прав реабілітованих Бучацької районної ради дії по розгляду заяви та прийняття рішення здійснила, позивачем прийняте рішення не оскаржувалось, а тому звернення з вимогами до Тернопільської обласної ради про повернення конфіскованої присадибної земельної ділянки і майна вважає безпідставним, оскільки у відповідь на звернення позивача від 22.08.2011 року та від 12.10 2011 року відповідач рекомендує звернутися до суду за захистом порушених прав. Здійснюючи розгляд адресованих на ім'я Тернопільської обласної ради заяв [PERSON] від 22.08.2011 року та від 12.10.2011 року, колегія суддів звертає увагу на те, що у поданих заявах міститься інформація про інше майно, що було у користуванні сім'ї [PERSON], крім зазначеної земельної ділянки. Громадянам, реабілітованим згідно із статтями 1 і 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні», повертаються вилучені у них будівлі та інше майно або відшкодовується їх вартість (за винятком майна, цивільний обіг якого було заборонено на час репресії). У відповідності до п.5 «Положення про порядок виплати грошової компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам або їхнім спадкоємцям», затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 24 червня 1991 року №48 (із внесеними змінами), громадяни, які зазнали репресій на території України і визнані згідно з Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» ( 962-12 ) реабілітованими, але проживають за межами України, подають заяву про виплату грошової компенсації, повернення будівель та іншого майна або відшкодування їх вартості до дипломатичних представництв і консульських установ України, а у тих державах, де їх немає, - безпосередньо до комісії обласних Рад народних депутатів за місцем провадження попереднього слідства, вилучення чи залишення їхнього майна. З врахуванням цієї обставини, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що позивач, будучи ознайомленим з рішенням Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Бучацької районної ради дії від 10.01.1994 року безпідставно звертається до комісії обласного рівня, не оскаржуючи при цьому рішення первинної комісії. Право на звернення до обласної Комісії з питань поновлення прав реабілітованих та розгляд заяви у відповідності до закону, гарантується Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» та Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 24 червня 1991 року №48 «Про заходи щодо реалізації Закону Української РСР «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» (із внесеними змінами). У відповідності до вказаних актів затверджено Положення про комісії Рад народних депутатів з питань поновлення прав реабілітованих. Комісії Рад народних депутатів з питань поновлення прав реабілітованих (надалі - комісії) утворюються Верховною Радою Республіки Крим, обласними, районними, міськими і районними в місті Радами народних депутатів. Комісії у своїй роботі керуються законами України, постановами Кабінету Міністрів України, іншими нормативними актами, а також Положенням. Комісії відповідно до покладених на них завдань: подають допомогу громадянам в одержанні необхідних документів у зв'язку з реабілітацією, організують публікацію повідомлень про реабілітацію в пресі чи іншим способом інформують громадськість за місцем роботи та проживання реабілітованого, доручають органам внутрішніх справ провадити перевірку фактів безпідставності заслання і вислання, направлення на спецпоселення, а також конфіскації та вилучення майна у зв'язку з необгрунтованими репресіями (розкуркуленням) заслуховують інформацію відповідних службових осіб про виконання законодавства з питань реабілітації, а також подання допомоги реабілітованим громадянам і членам їхніх сімей, здійснюють контроль за відшкодуванням реабілітованим громадянам матеріальних збитків і наданням установлених пільг; вирішують інші питання, пов'язані з поновленням прав реабілітованих громадян. Організацію роботи комісії забезпечує голова комісії. Засідання комісії проводяться в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць, і правомочні, якщо на них присутні більше половини її складу. Всі питання в комісії вирішуються більшістю голосів присутніх її членів. Рішення комісії підписує голова (у разі його відсутності - заступник голови) і секретар комісії. Рішення комісій з питань виплати грошової компенсації, повернення будівель та іншого майна або відшкодування їх вартості можуть бути оскаржені реабілітованим (або його спадкоємцями) та іншими заінтересованими громадянами відповідно до Комісії Верховної Ради Республіки Крим, обласної, Київської та Севастопольської міських комісій. У разі незадоволення прийнятим рішенням ці громадяни можуть звернутися за розв'язанням спору до суду. З врахуванням обсягу повноважень, що делеговані обласним комісіям з питань поновлення прав реабілітованих, колегія суддів вважає, що вказана комісія не розглянула адресовані звернення від сім'ї репресованої [PERSON], а лише рекомендувала звернутися до суду, що є заходом захисту порушеного права за умови відсутності альтернативного розв'язання проблеми, з якою звернувся у заяві від 22.08.2012 року та від 12.10.2012 року [PERSON], в особі уповноваженого представника. Наведені обставини є підставою для задоволення позовних вимог щодо визнання бездіяльності Тернопільської обласної ради в частині усунення Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Тернопільської обласної ради від розгляду питання щодо визначення складу майна, яке підлягає поверненню реабілітованому, встановлення його вартості та поверненню спадкоємцям. З огляду на те, що у апеляційній скарзі проведено уточнення позовних вимог, що не допускається з огляду на вимоги ст.51 КАС України, колегія суддів здійснює розгляд позовних вимог, котрі визначені в позовній заяві. Результатом звернення до суб'єкта владних повноважень є прийняття вказаним державним органом відповідного рішення про задоволення чи відхилення вимог про які йдеться у відповідному зверненні, а також дотримання процедури розгляду такого звернення відповідним складом державного органу, що не було вчинено при розгляді звернень [PERSON], що адресовані до комісії Тернопільської обласної ради з питань поновлення прав реабілітованих від 22.08.2011 року та від 12.10.2011 року. З огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованим і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Результат розгляду: partial