Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

Приватне акціонерне товариство " Детвілер Ущільнюючі Технології Україна" звернулося з позовом до Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області, Малинського управління Державної казначейської служби України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення 1217530,80 грн., зобов'язання вчинити дії. В судовому засіданні представники Позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі і зазначили, що відповідно до податкового повідомлення - рішення Відповідача від 07.05.2010року за № 0001372340/3 товариству було зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за травень - листопад 2009року та січень 2010року на 1173138,00грн. Судовими рішеннями (постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.04.2013року та ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2013року) вказане податкове повідомлення - рішення визнано не чинним та скасовано. 06.06.2013року, як пояснили представники Позивача, товариство звернулося до Відповідача із заявою щодо подання висновку до Малинського управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про бюджетне відшкодування вказаної суми податку на додану вартість та пені на таку суму бюджетної заборгованості. Ні на вказане звернення, ні на звернення від 02.09.2013року податковим органом не було підготовлено висновку про зазначене бюджетне відшкодування, а тому такі кошти, на думку представників Позивача, підлягають стягненню за рахунок державного бюджету. Представник Малинської об'єднаної державної податкової інспекції, Відповідача-1 по даній справі, проти позову заперечив і пояснив, що Позивачем було завищено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень - листопад 2009року та січень 2010року на 1173138,00грн., що було підставою для винесення податкового повідомлення - рішення. Вказане податкове повідомлення - рішення, як пояснив представник податкового органу, було скасовано відповідними судовими рішеннями. Разом з тим, на думку представника Відповідача-1, вказані судові рішення були оскаржені і 26.06.2013року Вищим адміністративним судом України відкрито касаційне провадження по даній справі, а тому спір щодо правомірності визначення сум бюджетного відшкодування за вказаний період не є вирішеним. Представник Малинського управління Державної казначейської служби України у Житомирській області, Відповідача-2 по справі, проти позову заперечила і пояснила, що дії територіальних органів Державної казначейської служби України при вирішенні питання щодо перерахування платникам сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість врегульовані Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 р. Жодного висновку та узагальненої інформації про наявність у Позивача права на бюджетне відшкодування певних сум податку на додану вартість не надходило, а тому на думку представника Відповідача-2, позовні вимоги до Малинського управління Державної казначейської служби України у Житомирській області є безпідставними і задоволенню не підлягають. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників Позивача та заперечення представників Відповідачів, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо визначення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість та пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, регулюються правовими нормами Податкового та Бюджетного кодексів України, Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 р. № 39 (надалі-Порядок-39), що були чинні на день виникнення таких відносин. В судовому засіданні встановлено, що за зверненнями Позивача, як платника, який в розумінні вимог пп.7.7.4 п.7.4 ст.7 Закону України " Про податок на додану вартість" мав право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування за травень - листопад 2009року та січень 2010року, податковим органом ще в травні 2010 року була проведена позапланова перевірка щодо правомірності визначення сум такого бюджетного відшкодування. За результатами такої перевірки і їх оскарженням Позивачем в адміністративному порядку 07.12.2010року було винесено податкове повідомлення - рішення № 0001372340/3 про зменшення суми такого бюджетного відшкодування податку на додану вартість на 1173138,00грн. Відповідно до постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 08.04.2013 року в адміністративній справі №2-а/10113/10/0670 та ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2013року, податкове повідомлення - рішення № 0001372340/3 про зменшення Позивачу суми такого бюджетного відшкодування податку на додану вартість на 117 3138,00грн. визнано не чинним та скасовано та одночасно зазначено про закінчення процедури судового оскарження такого рішення податкового органу. Вказані обставини були встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, в іншій адміністративній справі (№2-а/10113/10/0670), а тому відповідно до вимог ст.72 КАС України не доказувалися при розгляді зазначеної справи. В розумінні вимог ст.254 КАС України вказане судове рішення набрало законної сили відповідно до ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2013року. Відкриття 26.06.2013року Вищим адміністративним судом України касаційного провадження за скаргою податкового органу на вказані судові рішення не зупиняє чинності зазначених судових рішень. Доводи в цій частині представника податкового органу судом не приймаються, так як вони не узгоджуються з вимогами чинного законодавства. Відповідно до вимог ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Під бездіяльністю слід розуміти певну форму поведінки особи, пов'язану з невиконанням нею дій, які вона повинна була і могла вчинити в силу покладених на неї посадових обов'язків і згідно з чинним законодавством України. Алгоритм дій податкового органу після закінчення процедури адміністративного та судового оскарження рішення про визначення розміру сум податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, чітко визначений правовими нормами ст.200 Податкового кодексу України. Як зазначено в п.200.15 ст.200 Податкового кодексу України після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Після набрання законної сили постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 08.04.2013 року в адміністративній справі №2-а/10113/10/0670 про визнання не чинним та скасування податкового повідомлення - рішення № 0001372340/3 про зменшення Позивачу суми такого бюджетного відшкодування податку на додану вартість на 1173138,00грн. податковим органом не був підготовлений та не був поданий органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню Позивачу з бюджету. Такий висновок також не був виготовлений податковим органом після звернень Позивача від 06.06.2013року та від 02.09.2013року. Така бездіяльність Відповідача-1, Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області, щодо не підготовки висновку із зазначенням суми податку на додану вартість за травень - листопад 2009року та січень 2010року, що підлягає відшкодуванню Позивачу з бюджету, є протиправною, а тому позовні вимоги Позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до вимог Порядку-39 підготовка зазначеного висновку та одночасно реєстру висновків, що передані до органів державної казначейської служби (починаючи з 1 липня 2011 р. вони подаються в електронній формі з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис" і "Про електронні документи та електронний документообіг" і не пізніше наступного операційного дня на паперовому носії) є виключною компетенцією Відповідача-1 як податкового органу. В розумінні вимог ст.19 Конституції України суд не може брати на себе функції органу, на який покладено повноваження по здійсненню зазначених процедур щодо визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню Позивачу з бюджету. При цьому суд враховує, що за приписами ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. З аналізу вказаних норм вбачається, що право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем. З аналізу досліджених в судовому засіданні листів податкового органу від 27.06.2013року та від 19.08.2013року вбачається, що Відповідач-1не приймав рішення про відмову у видачі висновку про визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню Позивачу з бюджету, а лише констатував наявність певних обставин, які можуть вплинути на такий висновок. Отже, направлення Позивачу податковим органом зазначених листів не має своїм наслідком відмову у вирішенні питання щодо бюджетного відшкодування певних сум податку на додану вартість, та не перешкоджає прийняттю такого рішення (висновку). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що прийняття податковим органом рішень за результатами звернень Позивача, викладених в листах від 27.06.2013року та від 19.08.2013року, не порушують права Позивача як платника на перерахування відповідник коштів у вигляді бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість за травень - листопад 2009року та січень 2010року, а тому позовні вимоги Позивача в частині безпосереднього стягнення бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 1173138,00 грн. та 44392,83грн. пені є безпідставними та задоволенню не підлягають. Безспірно, відповідно до вимог статей 45 та 78 Бюджетного кодексу України Державне казначейство України безпосередньо та в особі територіальних підрозділів, до яких відноситься Відповідач-2, веде бухгалтерський облік усіх надходжень державного та місцевих бюджетів України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету та суми податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з бюджету. Разом з тим, як зазначено в п.9 Порядку-39, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, лише на підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках. Відсутність таких висновку та узагальненої інформації виключає можливість перерахування таких коштів Позивачу, а тому позовні вимоги до Малинського управління Державної казначейської служби України у Житомирській області є безпідставними і задоволенню не підлягають. Відновлення порушених прав Позивача є можливим і достатнім виключно шляхом визнання судом протиправною бездіяльність Малинської об'єднаної державної податкової інспекції при вирішенні питання щодо відшкодуванню Приватному акціонерному товариству " Детвілер Ущільнюючі Технології Україна" з бюджету податку на додану вартість за травень - листопад 2009 року та за січень 2010року та зобов'язання підготувати та направити в установленому порядку до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, цей висновок із зазначенням суми такого податку за вказаний період. Відповідно до вимог ст.94 КАС України враховуючи часткове задоволення позовних вимог судові витрати Позивача у вигляді 172,05грн. судового збору відшкодуванню не підлягають.

Результат розгляду: partial