Рішення адміністративного суду від 2014-03-13 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що Дніпропетровською ОДПІ проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Інтерпен-Д» з питань взаємовідносин з ТОВ «Автопарітет Д» за період за липень - серпень 2010 року. Результати даної перевірки оформлені актом від 09.09.2013 р. №128/22-02/25514131, на підставі якого винесене спірне податкове повідомлення-рішення від 23.09.2013 року № 0003062202. Позивач зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки винесене відповідачем з порушенням норм законодавства та прийняте на підставі акту перевірки, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи. Так, при здійсненні господарських операцій по виконанню договорів, сторонами були складені всі необхідні документи, які надані до перевірки. На час здійснення господарських операцій за вказаними договорами ТОВ «Автопарітет Д» були включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мало свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ. Крім того, позивач не може нести відповідальність ні за несплату податків свого контрагента, ні за можливу недостовірність відомостей про нього. За таких обставин, позивач просив суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.09.2013 року № 0003062202, прийняте відповідачем, про збільшення грошового зобов'язання ТОВ «Інтерпен-Д» по сплаті податку на прибуток в сумі 334 881,25 грн. (267 905 грн. - основний платіж, 66 976, 25 грн. - штрафні (фінансові) санкції) - в повному обсязі. В судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити, з викладених у ньому підстав. Представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнала та зазначила, що дійсно працівниками Дніпропетровської ОДПІ було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Інтерпен-Д» (код ЄДРПОУ 25514131) з питань взаємовідносин з ТОВ «Автопарітет Д» код ЄДРПОУ 36901597 за період за липень - серпень 2010 року. Так, в порушення п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4, п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 року за №334/94-ВР (зі змінами та доповненнями) ТОВ «Інтерпен-Д» занижено доходи у вигляді вартості будівельних матеріалів безоплатно отриманої від невстановленої особи на суму 584 520 грн., в тому числі за ІІІ квартал 2010 року - 584 520 грн. Як свідчать обставини справи (акт Дніпропетровської ОДПІ від 09.09.2013 року №128/22- 02/25514131; вирок Ленінського районного суду м. Луганська від 15.02.13), операції з виконання робіт (послуг) між ТОВ «Автопарітет Д» та ТОВ «Інтерпен-Д» не містять у суті своїй розумних економічних або інших причин (ділової мети) та не спричиняють реального настання правових наслідків. З урахуванням викладеного, господарські операції між ТОВ «Автопарітет-Д» та ТОВ «Інтерпен-Д» з придбання товарів не створюють юридичних наслідків та не спрямовані на реальне настання наслідків. Представник відповідача також зазначила, що до перевірки не було надано підтверджуючих документів щодо отриманої від ТОВ «Автопарітет - Д» будівельних матеріалів, не надано жодних матеріалів, які підтверджують факт транспортування або доставки будівельних матеріалів (товарно-транспортні накладні, подорожні листи, тощо), не надано сертифікати відповідності на отримані будівельні матеріали. Також не були надані книги реєстрації довіреностей на отримання будівельних матеріалів від ТОВ «Автопарітет - Д». Таким чином, у зв'язку із відсутністю господарської діяльності, відповідні документи не можуть вважатися первинними для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. За таких обставин, податкове повідомлення-рішення від 23.09.2013 року № 0003062202 є цілком вірним та законним, а тому представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, що приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпен-Д» (код ЄДРПОУ 25514131) зареєстроване в Дніпропетровській державній адміністрації 02.02.1998 року, свідоцтво про державну реєстрацію від 02.02.1998 року № 1 203 120 0000 00069. ТОВ «Інтерпен-Д» взято на податковий облік в органах державної податкової служби 05.03.1998 року за № 1694 та перебуває на обліку в Дніпропетровській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровський області. Судом також встановлено, що працівниками Дніпропетровської ОДПІ, на підставі наказу від 27.08.2013 року № 140, проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Інтерпен-Д» (код ЄДРПОУ 25514131) з питань взаємовідносин з ТОВ «Автопарітет Д» код ЄДРПОУ 36901597 за період за липень - серпень 2010 року. За наслідками перевірки складений акт від 09.09.2013 р. №128/22-02/25514131. Згідно висновків акту перевірки встановлені наступні порушення: - ст.205, ст.234 Цивільного Кодексу України, п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4, п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11, п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 року за №334/94-ВР (зі змінами та доповненнями), ст.44 Господарського Кодексу України, занижено податок на прибуток на загальну суму 267 905 грн. у т.ч. за ІІІ квартал 2010 року - 267 905 грн.; - ст.205, ст.234 Цивільного Кодексу України, п.п.7.2.1, п.п.7.2.3 п.7.2, п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року №168/97-ВР зі змінами та доповненнями, занижено податок на додану вартість всього на загальну суму 97 420 грн., в т.ч. за липень 2010 року на суму 5 833 грн., за серпень 2010 року на суму 91 587 грн. Судом також встановлено, що на підставі виявлених порушень, відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 23.09.2013 р. № 0003062202 та №0003072202. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не погодившись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями оскаржив їх до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області. Головне управління Міндоходів своїм рішенням від 02.12.2013 р. №433/10/04-36-10-08-09 скаргу задовольнило частково, скасувало податкове повідомлення-рішення №0 003072202, а податкове повідомлення рішення № 0003062202 - залишило без змін. Позивач не погодившись із вищезазначеним рішенням, направив повторну скаргу до Міністерства доходів і зборів України, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.09.2013 року № 0003062202. Але, Міндоходів України своїм рішенням від 27.12.2013 року №18603/6/88-99-10-01-15 повторну скаргу залишило без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 23.09.2013 року № 0003062202 - без змін. Правомірність та обґрунтованість податкового повідомлення-рішення від 23.09.2013 року №0003062202 про збільшення грошового зобов'язання ТОВ «Інтерпен-Д» по сплаті податку на прибуток в сумі 334 881,25 грн. (267 905 грн. - основний платіж, 66 976, 25 грн. - штрафні (фінансові) санкції) є предметом спору, який передано на вирішення суду. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. У відповідності до підпункту 14.1.181. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Пунктом 198.1. ст.198 Податкового кодексу України встановлено право суб'єкта підприємницької діяльності на віднесення сум сплаченого податку на додану вартість до податкового кредиту у разі здійснення операцій з: а)придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б)придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в)отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г)ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Згідно п.198.3. ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1. ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: -придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; -придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Відповідно до п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11. ст.201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону. В силу пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» встановлено, що валовий дохід - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами. Згідно підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 цього Закону, валовий дохід включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді. У відповідності до пп.5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» «не відносяться до складу валових витрат будь-які витрати, що не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення та зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку» та абзацу 2 пункту 1.6 «Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємства», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.04.2003 р. за №271/7592 «Дані, наведені в декларації, повинні підтверджуватись первинними документами обліку та відповідати податковому обліку (звітності)». Згідно п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим пунктом документами (п.7.4.5. п.7.4. ст.7 Закону «Про податок на додану вартість»). Так, в акті перевірки зазначено, що 01.07.2010 р. ТОВ «Інтерпен-Д» уклало договір (без номеру) поставки будівельних матеріалів з ТОВ «Автопарітет Д» та договір від 01.08.2010 року №01-10. Придбання товару у ТОВ «Автопарітет Д» відображено у бухгалтерському обліку підприємства ТОВ «Інтерпен-Д» наступним чином: - отримано будівельні матеріали Дт.рах.№205 «Будівельні матеріали» - Кт.рах.№631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» на загальну суму 487 101,81 грн.; - відображено суму ПДВ Дт.рах.№64 «Розрахунки з податків» - Кт.рах.№631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» на загальну суму 97 420,36 грн. В податковому обліку сума придбаних матеріалів була включена ТОВ «Інтерпен-Д» до складу податкового кредиту в липні та серпні 2010 року, що підтверджується реєстрами отриманих та виданих податкових накладних та АІС «Системою автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України». В бухгалтерському обліку підприємства ТОВ «Інтерпен-Д» погашення заборгованості за будівельні матеріали від ТОВ «Автопарітет - Д» відображено наступним чином: - сплачено грошові кошти за будівельні матеріали Дт.рах. 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» - Кт.рах. №311 «Поточні рахунки» 584 522,15 грн. Станом на 30.09.2010 року згідно оборотно-сальдової відомості по рах.631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» ТОВ «Інтерпен-Д» перед ТОВ «Автопарітет - Д» заборгованість відсутня. ТОВ «Інтерпен-Д» є кінцевим споживачем («вигодонабувачем») отриманих у липні - серпні 2010 року будівельних матеріалів. Відповідно до положень п.85.2., п.85.4., п.85.8. ст.85 ПК України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки. При проведенні перевірок посадові особи органу державної податкової служби мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів (обов'язкових платежів), порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Посадова (службова) особа органу державної податкової служби, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності). Таким чином, до перевірки не надано підтверджуючі документи щодо отриманої від ТОВ «Автопарітет - Д» будівельних матеріалів, не надано жодних матеріалів, які підтверджують факт транспортування або доставки будівельних матеріалів (товарно-транспортні накладні, подорожні листи, тощо), не надано сертифікати відповідності на отримані будівельні матеріали. Дані обставини не спростовували представники позивача під час судового засідання. До перевірки, позивачем не були надані книги реєстрації довіреностей на отримання будівельних матеріалів від ТОВ «Автопарітет - Д». Таким чином, відповідачем буз зроблений висновок, що факт здійснення правочинів між ТОВ «Інтерпен - Д» та ТОВ «Автопарітет - Д» підтвердити не можливо. Відповідно до положень частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що з вироку Ленінського районного суду м.Луганська від 15.02.2013 року, який набув законної сили 14.03.2013 року, встановлено, що [PERSON] та членами його організованої групи були зареєстровані підприємства у тому числі ТОВ «Автопарітет-Д», які використовувались для здійснення незаконної діяльності по переводу безготівкових коштів в готівку та формуванню податкового кредиту з податку на додану вартість. З метою надання вказаній діяльності ознак реальності та документального обґрунтування фактів перерахування грошових коштів, посадовими особами вказаних підприємств складалися завідомо неправдиві первинні документи фінансово-господарської діяльності (угоди, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг), в яких містяться неправдиві відомості щодо поставок товарів, що не мали місце в реальності. Крім того, судом встановлені факти підробки [PERSON] та його спільниками первинних документів, які нібито підтверджують придбання товарів за готівку у інших суб'єктів господарської діяльності. Судом [PERSON] та членів його організованої групи визнано винними за частиною 1 статті 205, частиною 3 статті 27 Кримінального кодексу України. Таким чином, нереальність господарських операцій ТОВ «Автопарітет-Д» з його контрагентами встановлена в судовому порядку. Отже, бухгалтерські документи містили неправдиві відомості щодо здійснених з підприємством-контрагентом фінансово-господарських операцій. Згідно з ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХIV первинний документ - це документ який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. За таких обставин, будь-які документи мають силу первинних лише у випадку фактичного здійснення господарських операцій. Разом із цим суд звертає увагу, що позивачем ані під час проведення перевірки, ані протягом судового розгляду адміністративної справи не було надано усі необхідні документи, які б підтверджували реальність проведення господарських операцій з ТОВ «Автопаритет-Д». Таким чином, в порушення вимог п.п.7.2.1, п.п.7.2.3 п.7.2, п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року №168/97-ВР зі змінами та доповненнями, позивачем занижено податок на додану вартість всього на загальну суму 97 420 грн., в т.ч. за липень 2010 року на суму 5 833 грн., за серпень 2010 року на суму 91 587 грн. Суд не зважає на твердження позивача, щодо відсутності відношення вироку вищезазначеного Ленінського районного суду м.Луганська з приводу того, що сумлінний платник податків не повинен відчувати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом, оскільки вироком суду встановлено фіктивність діяльності підприємства ТОВ «Автопарітет-Д», а оскільки дане підприємство не здійснювало фактичної господарської діяльності направленої на одержання прибутку, а отже будь які правочини укладені з контрагентами не можуть бути реальними. Таким чином, з огляду на встановлені судовим рішенням обставини, первинні бухгалтерські документи є такими що не відповідають сутності та не несуть доказовості відносно змісту здійснених операцій, не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку. За таких обставин, ТОВ «Інтерпен-Д» включило до складу податкового кредиту та валових витрат вартість придбаних товарів на підставі документів (перелік яких наведено у акті перевірки), що не мають статусу первинних документів у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки, враховуючи нереальність господарських операцій, не підтверджують факти їх здійснення та за змістом пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податку - учасників відповідної операції. В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. У відповідності до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд вважає, що спірне податкове-повідомлення рішення від 23.09.2013 року № 0003062202, прийняте відповідачем, винесене на законних підставах та у спосіб передбачений чинним законодавством. Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалена постанова. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied