Рішення адміністративного суду від 2014-01-06 00:00:00+02

До Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся фізична особа-підприємець [PERSON] до Головного управління Міндоходів у Черкаській області про скасування рішень про застосування фінансових санкцій від 06.11.2013 року № 31/2323та № 34/2323. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач своїми діями порушив вимоги Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте надав суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив. [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Уманської міської ради Черкаської області 08.12.2008 року, ідентифікаційний номер [NUMBER]. З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу від 26.09.2013 року № 212 та направлення від 26.09.2013 року № 33 посадовими особами Головного управління Міндоходів у Черкаській області проведено перевірку магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS], в якому ніби то здійснює господарську діяльність ФОП [PERSON], з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, про що складено акт перевірки від 26.09.2013 року № 16/23-00-21-03/[NUMBER]. Згідно зазначеного акту, перевіркою було встановлено, що в магазині, розташованому за адресою: [ADDRESS], встановлено: продаж алкогольних напоїв без наявності відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями; факт зберігання алкогольних напоїв виробника ПАТ «ЧЛГЗ «Чернігівська горілка», які марковані марками акцизного податку з ознаками підробки (фальсифікації). Працівниками Головного управління Міндоходів у Черкаській області проведено зняття залишків товарних запасів (цінностей) у кількості 180 позицій в магазині, розташованому за адресою: [ADDRESS]. Дев'ять марок акцизного податку для маркування алкогольних напоїв вітчизняного виробництва серії 25АААБ № 745436, 25АААД № 765080, 25АААЖ № 709644, 25АААК № 712067, 25АААЛ № 255586, 25ААББ № 238915, 25 АББД № 292695, 25 АББД № 292697, 25АББД № 292993 відібрані для дослідження та актом експертизи від 14.10.2013 № 262-10-13 встановлено, що вказані марки акцизного податку для маркування алкогольних напоїв вітчизняного виробника ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» не виготовлялись та є підробленими. На підставі акту перевірки від 26.09.2013 року № 16/23-00-21-03/[NUMBER] встановлено порушення вимог абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» із змінами і доповненнями та вимог абз. 5 ч. 20 Положення «Про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1251, відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № 31/2323 від 06.11.2013 року, згідно якого до ФОП [PERSON] застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п'ятсот) грн. Також, встановлено порушення вимог ч. 11ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» із змінами та доповненнями, в результаті чого відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № 34/2323 від 06.11.2013 року, згідно якого до ФОП [PERSON] застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 36677 (тридцять шість тисяч шістсот сімдесят сім) грн. 20 коп. Статтею 16 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон № 481) контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Згідно вимог ст. 11 Закону № 481 алкогольні напої, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством. Відповідно до п. 5, 6 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 790 від 02.06.2003 року, рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених ч. 2 ст. 17 Закону України № 481 приймається керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами (Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації, його регіональні управління та їх територіальні підрозділи) на підставі матеріалів правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. В судовому засіданні представник позивача наголосив, що в магазині, розташованому за адресою: [ADDRESS], ФОП [PERSON] не здійснює свою господарську діяльність, оскільки строк договору оренди даного магазину від 25.12.2010 року № 8 (а.с. 12) закінчився 25.12.2011 року. Господарську діяльність в металевому кіоску здійснює [PERSON] На підтвердження даного факту, позивачем надано суду договір оренди від 15 січня 2013 року № 22, укладений між [PERSON] (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (орендар) металевого кіоску загальною площею 20 м2 та договір суборенди від 01.09.2013 року № 1 металевого кіоску загальною площею 20 м2, укладений між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (орендарем) та [PERSON] (суборендар), з яких вбачається, що продаж алкогольних напоїв без наявності відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та факт зберігання алкогольних напоїв виробника ПАТ «ЧЛГЗ «Чернігівська горілка», які марковані марками акцизного податку з ознаками підробки (фальсифікації) здійснювалось саме [PERSON], оскільки на момент перевірки (26.09.2013 року) йому належав металевий кіоск загальною площею 20 м2,відповідно до договору суборенди від 01.09.2013 року № 1, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. З аналізу вищезазначених норм вбачається, що договір суборенди від 01.09.2013 року № 1 металевого кіоску загальною площею 20 м2, укладений між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (орендарем) та [PERSON] (суборендар) є чинним, оскільки він не був розірваний сторонами та визнаний недійсним в судовому порядку, а тому відповідач безпідставно наклав на позивача фінансові санкції, як на особу, яка не здійснює в даному кіоску свою підприємницьку діяльність, а отже не повинна нести відповідальність за порушення, які він не здійснював. Також суд зазначає, що порушення порядку здійснення господарської діяльності певною особою тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, оскільки, у відповідності до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Посилання відповідача на пояснення [PERSON] з приводу того, що вона станом на 26.09.2013 року ніби то є найманим працівником позивача та що саме ФОП [PERSON] здійснює в металевому кіоску свою підприємницьку діяльність - є безпідставним, оскільки під час отримання даних пояснень працівниками відповідача не попереджено дану особу про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань (відповідно до Кримінального кодексу України), а тому суд ставить під сумнів достовірність даних пояснень. Судом встановлено, що 05.10.2010 року трудовий договір між позивачем та [PERSON] був розірваний та знятий з реєстрації в Уманському міському центрі зайнятості (а.с. 17). Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, оскільки згідно договору суборенди від 01.09.2013 року № 1 металевого кіоску загальною площею 20 м2, [PERSON] володів металевим кіоском загальною площею 20 м2 на праві суборенди, в якому зберігались відповідачем встановлені вищезазначені порушення. Згідно п. 2. ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Інших доказів сторони суду не назвали та не надали.

Результат розгляду: granted