Рішення адміністративного суду від 2014-03-13 00:00:00+02

На чергових зборах акціонерів публічного акціонерного товариства «Центренерго» 21.03.2013 простою більшістю акціонерів, які зареєструвались для участі у зборах та є власниками голосуючих акцій з восьмого питання порядку денного «Про затвердження розміру, порядку та строку виплати річних дивідендів за підсумками роботи публічного акціонерного товариства «Центренерго» у 2012 році» прийнято рішення про нарахування та виплату дивідендів у розмірі 30% від чистого прибутку у термін до 1 липня 2013 року в порядку, визначеному чинним законодавством та статутом товариства. Міністерством економічного розвитку і торгівлі України на адресу Національної енергетичної компанії «Енергетична компанія України», яка є суб'єктом управління корпоративними правами публічного акціонерного товариства «Центренерго», направлено листа від 21.10.2013 №3201-07/36411-06 щодо вжиття заходів по стягненню нарахованої пені на суму несвоєчасно сплачених позивачем дивідендів. Листом публічного акціонерного товариства «Центренерго» від 01.11.2013 №6429 Міністерство економічного розвитку і торгівлі України повідомлено про те, що станом на 31.10.2013 погашено нараховані дивіденди на державну частку у розмірі 31 644 000,00 грн., а на суму 23 203 600,00 грн. для проведення розрахунків позивач подав необхідні документи до місцевого управління державної казначейської служби. Листом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 04.12.2013 №3201-07/42796-06 публічному акціонерному товариству «Центренерго» запропоновано у строк до 12.12.2013 вжити заходи щодо сплати нарахованої пені за несвоєчасно сплачені дивіденди. Листами публічного акціонерного товариства «Центренерго» від 12.12.2013 №8-08/5058 та від 17.12.2013 №8-08/5146 Міністерство економічного розвитку і торгівлі України повідомлено про відсутність вини товариства у несвоєчасній сплаті дивідендів до державного бюджету, а також виплати станом на 13.12.2013 дивідендів на державну частку у повному розмірі 54 850 233,74 грн. Однак, листом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 25.12.2013 №3201-07/45720-12 публічному акціонерному товариству «Центренерго» надіслано наказ від 25.12.2013 №1537 «Про нарахування пені публічному акціонерному товариству «Центренерго», яким затверджено розрахунок пені у розмірі 407 197,85 грн. за несвоєчасно сплачені до державного бюджету дивіденди товариства. Не погоджуючись із прийнятим наказом від 25.12.2013 №1537, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом. Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне. Відповідно до абзацу 7 частини п'ятої статті 11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» на суму дивідендів на державну частку, несвоєчасно сплачених господарським товариством, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, та господарським товариством, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) яких знаходяться у статутному капіталі господарського товариства, частка держави якого становить 100 відсотків, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, нараховується пеня, яка сплачується до загального фонду Державного бюджету України з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України від суми недоплати, розрахованої за кожний день прострочення платежу, починаючи з наступного дня після настання строку платежу і по день сплати включно. Відповідно до пункту 6 Порядку нарахування пені на суму дивідендів на державну частку, несвоєчасно сплачених господарським товариством, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, та господарським товариством, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) якого знаходяться у статутному капіталі господарського товариства, частка держави якого становить 100 відсотків, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.07.2013 №725 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.10.2013 за №1830/24362, пеня на суму дивідендів (частину суми дивідендів), несвоєчасно сплачених господарським товариством, нараховується в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми недоплати, розрахованої за кожний календарний день прострочення платежу, починаючи з наступного дня після настання строку платежу і по день сплати суми дивідендів або частини суми дивідендів включно. У разі коли встановлений законом строк сплати дивідендів збігається з вихідним (святковим, неробочим) днем, останнім днем граничного строку сплати дивідендів вважається перший робочий день після вихідного (святкового, неробочого) дня. У такому разі пеня нараховується, починаючи з другого робочого дня після вихідного (святкового, неробочого) дня. Днем сплати суми дивідендів або частини суми дивідендів господарським товариством вважається день списання установою банку суми платежу з рахунку платника незалежно від часу зарахування її до державного бюджету. Пеня на пеню не нараховується. З матеріалів справи вбачається, що державна частка у статутному капіталі публічного акціонерного товариства «Центренерго» складає 78,29 відсотка, сума нарахованих дивідендів, які необхідно сплатити до державного бюджету, становить 54 850 233,74 грн. За посиланням позивача, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов надання у 2013 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування» від 20.03.202013 №167 передбачена можливість здійснення енергогенеруючими компаніями розрахунків з виплати дивідендів на державну частку додержаного бюджету із використанням субвенцій з державного бюджету. Разом з тим, вказане не відповідає змісту названої постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.202013 №167. Так, згідно з пунктом 1 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.202013 №167, цей Порядок та умови визначають механізм надання у 2013 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - субвенція). Відповідно до статті 14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» у 2013 році кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з відповідними пунктами частини третьої статті 15, частини третьої статті 29 і частини третьої статті 30 Бюджетного кодексу України, спрямовуються на реалізацію програм та заходів, визначених частиною четвертою статті 30 Бюджетного кодексу України, а кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з відповідними пунктами статей 11, 12 і 13 цього Закону, спрямовуються відповідно на: субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування. Згідно з частиною п'ятою статті 11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» господарська організація, у статутному капіталі якої є корпоративні права держави, за підсумками календарного року зобов'язана спрямувати частину чистого прибутку на виплату дивідендів згідно з порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. У розумінні названого Закону чистий прибуток державних підприємств енергетичної галузі, з якого розраховується та сплачується частина чистого прибутку (доходу), зменшується на суму цільових коштів (обсяг інвестиційної складової), що надійшли у складі тарифу і спрямовуються на виконання інвестиційних проектів, рішення щодо яких приймаються Кабінетом Міністрів України, та на обсяг повернення кредитних коштів (у складі тарифу), запозичених для фінансування капітальних вкладень на будівництво (реконструкцію, модернізацію) об'єктів згідно з відповідними рішеннями Кабінету Міністрів України. Отже, чистий прибуток - це частина балансового прибутку підприємства, що залишається в його розпорядженні після сплати податків, зборів, відрахувань і інших обов'язкових платежів до бюджету. Чистий прибуток використовується для збільшення оборотних коштів підприємства, формування фондів і резервів, і реінвестицій у виробництво. За таких обставин, кошти на виплату дивідендів на державну частку сплачується підприємством з чистого прибутку такого підприємства. Цільовим призначенням субвенції, згідно норм проаналізованого вище законодавства, є погашення заборгованості з різниці в тарифах, а тому твердження позивача, що дивіденди можуть сплачуватись із субвенцій з державного бюджету є безпідставними. За таких обставин позивачем не наведено суду доказів щодо неможливості своєчасної сплати дивідендів на державну частку у встановлені строки. Доказів відсутності у позивача чистого прибутку у відповідний період, публічним акціонерним товариством «Центренерго» суду не надано. Щодо доводів позивача про введення мораторію на задоволення вимог кредиторів згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 09.02.2004 у справі №15/76-б про банкрутство публічного акціонерного товариства «Центренерго», суд наголошує на наступному. Відповідно до статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції на час винесення даної ухвали) мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію. Відповідно до статті 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). Аналіз приписів Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції як на час винесення ухвали Господарського суду міста Києва від 09.02.2004 у справі №15/76-б, так і на час винесення оскаржуваного наказу від 25.12.2013 №1537, свідчить, що дія мораторію не розповсюджується на виплату дивідендів на державну частку підприємств, оскільки дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів. Що стосується зобов'язань поточних кредиторів, то за цими зобов'язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). За своєю правовою природою фінансові та економічні санкції є додатковими зобов'язаннями, які забезпечують належне виконання основного зобов'язання, і є похідними від основного зобов'язання. З огляду на наведене та враховуючи, що мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію, а отже, і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення. Невиконання таких зобов'язань є правопорушенням. Отже, нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання зазначених зобов'язань та примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання таких грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також штрафних санкцій, ґрунтується на законі. Аналогічна правова позиція була висловлена також постановами Верховного Суду України від 07.05.2012 №21-289а11 та від 09.07.2013 №21-178а13. Оскільки процедура банкрутства публічного акціонерного товариства «Центренерго» розпочалася у 2004 році, а зобов'язання по виплаті дивідендів за результатами 2012 року виникли у 2013 році, держава виступає поточним кредитором. Отже, враховуючи те, що строк виконання зобов'язань зі сплати дивідендів у публічного акціонерного товариства «Центренерго» виник після порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, то дія мораторію на виконання цих зобов'язань не розповсюджується, тому у Міністерства економічного розвитку і торгівлі України були правові підстави для нарахування пені за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед засновниками, а невиконання таких зобов'язань є правопорушенням. Не заслуговують на увагу і доводи позивача, що відповідачем нараховано пеню у період дії забезпечення позову в господарській справі №910/12368/13 у період з 01.07.2013 по 24.10.2013 (відповідно до ухвал Господарського суду міста Києва від 01.07.2013 та від 24.10.2013). Так, з розрахунку пені за несвоєчасно сплачені публічним акціонерним товариством «Центренерго» дивіденди, який є невід'ємною частиною оскаржуваного наказу від 25.12.2013 №1537, вбачається, що пеня за період з 01.07.2013 по 24.10.2013 позивачу не нараховувалась. Відповідна пеня нарахована за період з 25.10.2013 по 13.12.2013 і позивачу зазначені обставини відомі. Зокрема, позивач на них посилається у позові. Правильність розрахунку пені, що нарахована позивачеві оскаржуваним наказом, під сумнів товариством не ставиться. Враховуючи викладені обставини, позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Центренерго» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Результат розгляду: denied