Рішення адміністративного суду від 2014-03-03 00:00:00+02

14.01.2014 р. та уточнивши предмет позову заявою від 30.01.2014 р. позивач звернулась з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що вона (позивач) є власником житлового будинку із господарськими спорудами по [ADDRESS].. Земельна ділянка під будинком не приватизована. Рішенням Охтирської міської ради від 29.07.2010 р. за №1100-МР «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою» (зі змінами, внесеними рішенням Охтирської міської Ради від 26.03.2013 р. № 766-МР) їй надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на зазначену земельну ділянку. 26.10.2012 р. вона уклала із ТОВ «Зем-Центр» договір про розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, відповідно до якого ТОВ «Зем-Центр» взяло на себе зобов'язання виконати проектно-вишукувальні роботи з розроблення технічної документації із землеустрою. Складовою частиною технічної документації є акт про погодження (встановлення) та закріплення в натурі меж земельної ділянки та передачу межових знаків на зберігання. Даний акт не підписано суміжним землекористувачем [PERSON] ([ADDRESS]). Незгода [PERSON] пов'язана із тим, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) виготовлена відповідно до фактичного використання земельної ділянки станом на весну 2009 року. Проте влітку 2009 року [PERSON] самовільно, без будь-яких погоджень чи повідомлень сусіда перестановив паркан між домоволодіннями [NUMBER] та [NUMBER], по [ADDRESS], вглиб її двору. Внаслідок цього ширина земельної ділянки домоволодіння [PERSON] збільшилась із 15,70 м. до 18,0 м. Відповідно до висновку узгоджувальної комісії з питань вирішення земельних спорів Охтирської міської ради від 02.12.2009 р. перенесення паркану було здійснено без врахування вимог чинного законодавства та інтересів власників суміжного домоволодіння за [NUMBER], оскільки земельна ділянка даного домоволодіння звузилася на 2,30 м. і домоволодіння залишилося без проїзду на подвір'я (новий паркан відрізав частину воріт). 15.11.2013 р. вона подала на ім'я голови узгоджувальної комісії з питань вирішення земельних спорів Юрка Г.М. заяву про погодження спільної межі між домоволодіннями [NUMBER] та [NUMBER], по [ADDRESS] згідно з розробленою ним технічною документацією із землеустрою. 28.11.2013 р. узгоджувальна комісія розглянула її заяву та прийняла висновок, яким запропонувала ТОВ «Зем-Центр» встановити та закріпити межі земельної ділянки по [ADDRESS], межовими знаками згідно «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» затвердженої наказом державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 р. №376. Також комісія вирішила перенести розгляд її заява на наступне засідання комісії за умови, що зауваження комісії будуть враховані та виконані. Із зазначеним висновком не згодна, оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме - п.п. 2.1; 2.8 Інструкції. Вона не згодна із рішенням органу місцевого самоврядування щодо вирішення її земельного спору, так як розроблена на її замовлення технічна документація із землеустрою відповідає вимогам чинного законодавства, запропоновані межі земельної ділянки відповідають її фактичному використанню згідно п. 4.4 Інструкції. В зв'язку із викладеним прохає її вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Представники відповідача будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з'явились, про причини не явки д осуду не повідомили. Заслухавши пояснення позивача та його представника, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. [PERSON] є власником житлового будинку із господарськими спорудами по [ADDRESS]. Рішенням Охтирської міської ради від 29.07.2010 р. за №1100-МР «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою» (зі змінами, внесеними рішенням Охтирської міської Ради від 26.03.2013 р. № 766-МР) їй надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на зазначену земельну ділянку. (а.с. 11). 26.10.2012 р. вона уклала із ТОВ «Зем-Центр» договір про розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, відповідно до якого ТОВ «Зем-Центр» взяло на себе зобов'язання виконати проектно-вишукувальні роботи з розроблення технічної документації із землеустрою. 15 листопада 2013 р. [PERSON] звернулась до голови узгоджувальної комісії з питань вирішення земельних спорів Юрка Г.М. із письмовою заявою прохаючи погодити межі земельної ділянки по [ADDRESS] у зв'язку із відмовою суміжного землекористувача [PERSON] погодити спільну межу. 28.11.2013 р. узгоджувальна комісія розглянула її заяву та прийняла висновок, яким запропонувала ТОВ «Зем-Центр» встановити та закріпити межі земельної ділянки по [ADDRESS], межовими знаками згідно «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» затвердженої наказом державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 р. №376. Також комісія вирішила перенести розгляд її заява на наступне засідання комісії за умови, що зауваження комісії будуть враховані та виконані. (а.с. 21) Із встановлених фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини є публічними і пов'язані з повноваженнями Охтирської міської ради щодо розгляду заяви [PERSON] про погодження меж земельної ділянки на узгоджувальній комісії з питань вирішення земельних спорів. Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, ст.ст. 12, 158 ЗК України, Законом України «Про місцеве самоврядування», Положенням про узгоджувальну комісію з питань вирішення земельних спорів. Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Ч. 3 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до п. 1.1 Положення «Про узгоджувальну комісію з питань вирішення земельних спорів», затвердженого рішенням 87 сесії Охтирської міської ради від 07 лютого 2013 року №712-МР визначено правові, організаційні засади діяльності (функціонування) узгоджувальної комісії Охтирської міської ради по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування, її функції і завдання в галузі регулювання земельних відносин. Згідно п. 2.1 Положення «Про узгоджувальну комісію з питань вирішення земельних спорів» узгоджувальна комісія відповідно до Земельного Кодексу України та в межах своєї компетенції розглядає земельні спори на території місті Охтирка щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні фізичних та юридичних осіб та додержання правил добросусідства. Пунктом 2.2 Положення «Про узгоджувальну комісію з питань вирішення земельних спорів» передбачено, що основним завданням узгоджувальної комісії є врегулювання земельного спору між суміжними землекористувачами. Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить вирішення земельних спорів. Згідно ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Відповідно до норми прямої дії ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.Суд вважає, що в діях узгоджувальної комісії з питань вирішення земельних спорів вбачається протиправна бездіяльність, оскільки, узгоджувальною комісією з питань вирішення земельних спорів не прийнято по суті заяви [PERSON] щодо погодження меж земельної ділянки від 10 грудня 2013 року рішення, а запропоновано ТОВ «Зем-Центр» встановити та закріпити межі земельної ділянки по [ADDRESS], межовими знаками згідно «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» затвердженої наказом державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 р. №376. З таким висновком узгоджувальної комісії з питань вирішення земельних спорів суд не може погодитися, оскільки відповідно до рішення сесії Охтирської міської ради від 07 лютого 2013 року №712 - МР Про затвердження складу та Положення про узгоджувальну комісію з питань вирішення земельних спорів, з метою організації вирішення земельних спорів на території м. Охтирка відповідно до ст.ст. 12, 158 ЗК України затверджено склад узгоджувальної комісії з питань вирішення земельних спорів, як органу на який покладено обов'язок вирішення земельних спорів у досудовому порядку. По суті [PERSON] в заяві до узгоджувальної комісії з питань вирішення земельних спорів прохає погодити межі земельної ділянки по [ADDRESS], але узгоджувальною комісією з питань вирішення земельних спорів вчинено протиправну бездіяльність, так як її заява, земельний спір не вирішувався органом, на який покладено обов'язок досудового вирішення даних спорів, а призупинено розгляд заяви до вирішення цивільної справи судом, що не ґрунтується на положеннях закону. В зазначених діях Охтирської міської ради суд вбачає протиправну бездіяльність, так як не прийнято рішення у висновку узгоджувальною комісією з питань вирішення земельних спорів, оскільки дійсно не передбачено діючим законодавством призупинення розгляду заяви про земельний спір узгоджувальною комісією з питань вирішення земельних спорів. Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial