Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

11 січня 2014 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРІБЬЮШН» до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області, у якому позивач просить: - визнати протиправними: наказ на проведення перевірки від 6 листопада 2013 року №106-од, направлення на проведення перевірки від 6 листопада 2013 року №298/16/264, акт перевірки характеристик продукції від 6 листопада 2013 року №100281; - скасувати рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 18 листопада 2013 року № 400; - скасувати рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 18 листопада 2013 року № 401; - скасувати постанову про накладення штрафних санкцій від 18 листопада 2013 року № 173. Ухвалою суду від 12.02.2014 року провадження в частині позовних вимог про визнання протиправним наказу № 106-од від 06.11.2013 року - залишено без розгляду. Ухвалою суду від 12.02.2014 року провадження в частині позовних вимог про визнання протиправними направлення на проведення перевірки від 6 листопада 2013 року №298/16/264 та акту перевірки характеристик продукції від 6 листопада 2013 року №100281 - закрито. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області на підставі доручення Держспоживінспекції України від 05.11.2013 року № 5090-2-7/6 винесено наказ № 106-од від 06.11.2013 року про проведення позапланової перевірки позивача. За результатами перевірки прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 400 та № 401 від 18.11.2013 року та постанову про накладення штрафних санкцій № 173 від 18.11.2013 року. Вказані рішення позивач вважає протиправними та просить суд їх скасувати, оскільки рішення винесені з порушенням норм законодавства України, а саме були порушені норми ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Крім того, порушення, встановлені в акті, зазначені в оскаржуваних рішеннях, не були допущені підприємством. На всю продукцію, що реалізовувалась позивачем, нанесений національний знак відповідності. Сторони в судове засідання не з'явилися. Відповідачем до суду надано письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що за результатами проведеної перевірки виявлено порушення позивачем Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого Постановою КМУ від 29.07.2009 року № 785, та Технічного регламенту безпеки низьковольтного електричного обладнання, затвердженого Постановою КМУ від 29.10.2009 року № 1149. На підставі акту перевірки позивачем винесені рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 400 та № 401 від 18.11.2013 року, та винесено постанову № 173 від 18.11.2013 року. Вказані рішення прийняті у відповідності до вимог чинного законодавства, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. У відповідності до вимог ст. 128 КАС України, справу розглянуто без участі сторін, на підставі наявних у ній доказів. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 18.11.2013 року посадовими особами Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області, на підставі направлення на проведення перевірки № 298/16/264 відповідно до наказу № 106-од від 06.11.2013 року проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «САВ - Дістрибьюшн», магазину «Фокстрот», розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, Дніпропетровське шосе, 20г. За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки характеристик продукції від 07.11.2013 року № 100281. За результатами проведеної перевірки встановлено порушення Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого Постановою КМУ від 29.07.2009 року № 785, та Технічного регламенту безпеки низьковольтного електричного обладнання, затвердженого Постановою КМУ від 29.10.2009 року № 1149, Технічного регламенту приладів, що працюють на газоподібному паливі, затвердженого Постановою КМУ від 24.09.2008 року № 856, Технічного регламенту мийних засобів, затвердженого Постановою КМУ від 20.08.2008 року № 717, Технічного регламенту етикетування ламп побутового використання стосовно ефективності споживання електроенергії, затвердженого Постановою КМУ від 27.12.2008 року № 1144. За результатами перевірки прийнято Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 400 та № 401 від 18.11.2013 року та прийнято постанову про накладення штрафних санкцій № 173 від 18.11.2013 року, якою до позивача застосовано штраф у розмірі 6800,00 грн. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 804/16238/13-а від 18.12.2013 року, яка набрала законної сили 23.01.2014 року визнано протиправним та скасовано наказ Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області № 106-од від 06.11.2013 року про проведення позапланової перевірки ТОВ «САВ - Дістрибьюшн» на підставі доручення Держспоживінспекції України від 05.11.2013 року № 5090-2-7/6; визнано протиправними дії Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області по проведенню позапланової перевірки ТОВ «САВ - Дістрибьюшн» на підставі доручення Держспоживінспекції України від 05.11.2013 року № 5090-2-7/6; визнано протиправним та скасовано припис Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області до Акту перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів ТОВ «САВ - Дістрибьюшн» № 002753 від 11.11.2013 року; скасовано постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області про накладення стягнень, передбачених ст. 23 ЗУ «Про захист прав споживачів» № 1823 від 14.11.2013 року. Частиною 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначається, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За таких обставин вищевказаним судовим рішенням встановлено, що всі дії відповідача з проведення позапланової перевірки, а також рішення, прийняті в ході та за наслідками такої перевірки, за відсутності законодавчо визначених підстав для проведення такої перевірки - являються протиправними, оскільки проведені з питань, не визначених ні направленням, ні предметом перевірки, тобто являються вчиненими з порушенням вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, Порядку проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі та послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг затверджений Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №310 від 07.03.2012 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 травня 2012 року за №743/21056, ст. 6, 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Згідно з пп. 1, 2 ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів здійснюють спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи. Згідно абз. 3 п. 1 «Положення про Державнуінспекцію України з питань захисту прав споживачів», затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 465/2011 Держспоживінспекція України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів» спеціально уповноважений центральний орган у справах захисту прав споживачів, а також його територіальні органи мають право в тому числі: перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг. Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон) визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю). Відповідно до п. 1 ст.1 Закону визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Згідно ч.1 ст. 4 вказаного Закону передбачається, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом. Закон України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» установлює правові та організаційні засади введення в обіг в Україні нехарчової продукції і забезпечення її безпечності. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про загальну безпечність нехарчової продукції» передбачено, що виробники зобов'язані вводити в обіг лише безпечну продукцію. Продукція вважається безпечною, якщо вона відповідає вимогам щодо забезпечення безпечності продукції, встановленим законодавством (ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про загальну безпечність нехарчової продукції»). Відповідно до ч.3 ст. 29 ЗУ «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» визначено, що у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що неналежно застосовано Національний знак відповідності, не нанесено Національний знак відповідності, якщо його нанесення передбачено технічним регламентом на відповідну продукцію, не складено декларацію про відповідність, якщо її складання передбачено технічним регламентом на відповідну продукцію, декларацію про відповідність складено з порушенням встановлених вимог або органу ринкового нагляду не надано чи надано технічну документацію на відповідну продукцію не в обсязі, передбаченому технічним регламентом, орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб'єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами. Пунктами 7, 10 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого Постановою КМУ від 29.10.2009 року № 1149 передбачається, що перед введенням в обіг на електрообладнання повинен бути нанесений національний знак відповідності, який підтверджує відповідність електрообладнання вимогам цього Технічного регламенту, включаючи виконання процедури оцінки відповідності (внутрішній контроль виробництва) згідно з додатком 3 до цього Технічного регламенту. Національний знак відповідності має відповідати вимогам, наведеним у додатку 4 до цього Технічного регламенту. Національний знак відповідності наноситься виробником чи уповноваженим представником виготовлювача продукції в Україні на кожний виріб електрообладнання або, якщо це неможливо, на пакування, інструкцію або документ, в якому визначені гарантійні зобов'язання, у спосіб, що забезпечує його видимість, розбірливість та незмивність. Відповідно до п. 17, 19 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого Постановою КМУ від 29.07.2009 року № 785 визначається, що на апаратуру, відповідність якої цьому Технічному регламенту було доведено із застосуванням процедури, установленої у пунктах 13 або 14 цього Технічного регламенту, наноситься національний знак відповідності. За нанесення національного знака відповідності відповідає виробник або уповноважений представник. Національний знак відповідності наносять на апаратуру або на табличку з її технічними даними згідно з правилами застосування національного знака відповідності, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 р. № 1599. Пунктами 1, 2, 3, 4, 5 Правил застосування національного знака відповідності, затвердженого Постановою КМУ від 29.11.2001 року № 1599 передбачається, що Національний знак відповідності (далі - знак відповідності) засвідчує відповідність позначеної ним продукції вимогам технічних регламентів, які поширюються на неї. Знак відповідності наноситься тільки на ті види продукції, опис яких міститься в технічних регламентах. При цьому нанесення знака відповідності є обов'язковим. У разі підтвердження відповідності продукції, призначеним органом з оцінки відповідності поряд із знаком відповідності наноситься ідентифікаційний номер цього органу згідно з державним реєстром таких органів. Знак відповідності наноситься на продукцію безпосередньо її виробниками, якщо інше не передбачено відповідним технічним регламентом. Знак відповідності наноситься на виріб та/або на етикетку, тару, пакування, експлуатаційну та товаросупровідну документацію тощо, якщо інше не передбачено відповідним технічним регламентом. Місце та спосіб нанесення (друкування, наклеювання, гравірування, травлення, штампування, лиття тощо) знака відповідності визначається виробником продукції. В акті перевірки від 07.11.2013 року № 100281 зазначено щодо розповсюдження продукції, на якій відсутній Національний знак відповідності або на якій неналежно застосований Національний знак відповідності, що не відповідає вимогам п. 24, 27 Постанови КМУ №785 від 29.07.2009р. «Про затвердження Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання», п. 7 Постанови КМУ №1149 від 29.10.2009р. «Про затвердження Технічного регламенту безпеки низьковольтного електричного обладнання», п. 15 Постанови КМУ № 717 від 20.08.2009 року «Про затвердження Технічного регламенту мийних засобів», п. 7,8 Постанови КМУ від 24.06.2009 року №679 «Про затвердження Технічного регламенту радіообладнання телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання», п. 18 Технічного регламенту щодо назв текстильних волокон і маркування текстильних виробів, затвердженого Постановою КМУ №13 від 14.01.2009 року. 18.11.2013 року Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області винесено рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 400, відповідно до якого застосовано обмежувальний захід у вигляді приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами. Строк виконання до 10.12.2013 року. 18.11.2013 року Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області винесено рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 401, відповідно до якого застосовано обмежувальний захід у вигляді тимчасової заборони реалізації до повного приведення такої продукції у відповідність встановленим вимогам. Строк виконання до 10.12.2013 року. В обґрунтування прийнятих рішень зазначено про розповсюдження продукції, що не відповідає вимогам Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання, затвердженого Постановою КМУ від 24.06.2009 року № 679, Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого Постановою КМУ від 29.07.2009 року № 785, Технічного регламенту безпеки низьковольтного електричного обладнання, затвердженого Постановою КМУ від 29.10.2009 року № 1149 та Технічного регламента мийних засобів, затвердженого Постановою КМУ від 20.08.2008р. № 717. 18.11.2013 року Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області винесено постанову про накладення штрафних санкцій № 173, якою до позивача застосовано штраф у розмірі 6800,00 грн. за порушення вимог щодо розповсюдження продукції на якій відсутній Національний знак відповідності, розповсюдження продукції, щодо якої неналежно застосовано Національний знак відповідності. Оскільки в ході судового розгляду справи судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2013 року по справі 804/16238/13-а визнано протиправність наказу про проведення перевірки № 106-од від 06.11.2013 року про проведення позапланової перевірки позивача на підставі доручення Держспоживінспекції України від 05.11.2013 року № 5090-2-7/6, та враховуючи той факт, що надані позивачем докази свідчать про відсутність порушень використання Національного знаку відповідності, суд вважає рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 18.11.2013 року № 400, 401 та постанову про накладення штрафних санкцій від 18.11.2013 року № 173 протиправними та такими, що підлягають скасуванню. За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд приходить до висновку, що поданих позивачем доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення. Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. З урахуванням викладеного, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Результат розгляду: granted