Рішення адміністративного суду від 2014-01-27 00:00:00+02

В жовтні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання протиправними дій та зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що він визнаний постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та з 19.05.1999 року є інвалідом 2 групи безстроково, в зв'язку з чим, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих унаслідок аварії на Чорнобильській АЕС» його пенсія повинна бути не менше восьми мінімальних пенсій за віком. Також, згідно статті 50 цього Закону, інвалідам ІІ групи, віднесеним до 1 категорії , призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07.11.2011 року позов задоволено. Визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі міста Одеси у непроведенні виплат розміру основної пенсії [PERSON] як інваліду ІІ групи, учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС І категорії з розрахунку 8-ми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії як постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі міста Одеси перерахувати та призначити [PERSON] розмір основної пенсії як інваліду ІІ групи, учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС І категорії, з розрахунку 8-ми мінімальних пенсій за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, встановленого законами України на відповідні роки та додаткову пенсію як постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб які тратили працездатність, встановленого законами України на відповідні роки, забезпечивши відповідні виплати з відрахуванням раніше виплачених сум починаючи з 01.01.2000 року. Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позовних вимог. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення. Судом першої інстанції встановлено, що позивач є інвалідом 2-ої групи з 19.05.1999 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи посвідченням (а.с.9). Як зазначав позивач, він дізнався, що розмір його пенсії станом на вересень 2011 року становить 1 429,83 грн., що на його думку значно менше, ніж встановлений розмір пенсії за діючим законодавством. Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ст. 49 названого Закону пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Згідно ч. 1 ст. 50 зазначеного Закону (в редакції до 28 грудня 2007 року), особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Частиною 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у вказаній редакції встановлено, що розмір пенсії для інвалідів другої групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в усіх випадках не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. Разом з тим, позивач звернувся за захистом своїх прав лише 20.10.2011 року. Відповідно до вимог ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду встановленого цим Кодексом або іншими Законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивач заявляє про порушення позовних вимог за період з 01 січня 2000 року, що виходить за межі шестимісячного строку, а тому вони підлягають лише частковому задоволенню, починаючи з 20.04.2011 року. Крім того, в апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м Одеси вказує, що оскільки [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси з 01.01.2002 року проведення відповідних виплат з 01.01.2000 року не здається можливим. Разом з тим судова колегія звертає увагу на те, що законом не встановлюється ані строковість, ані обмеженість у часі щомісячних пенсійних виплат в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує особа в разі досягнення нею передбаченого Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З самого визначення поняття пенсії випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В даному випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів,

Результат розгляду: partial