Рішення адміністративного суду від 2014-02-26 00:00:00+02

17.09.2012 р. [PERSON] звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила визнати протиправним і скасувати протест прокуратури Іршавського району Закарпатської області від 12.09.2012 року за № 63/1524 вих.12. Також просила встановити судовий контроль за виконанням судового рішення і зобов'язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення протягом 14 календарних днів з моменту його постановлення. Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 січня 2013 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії прокуратури Іршавського району щодо винесення протесту від 12.09.2012 року за № 63/1524 вих.12. В решті позову відмовлено. Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржила прокуратура Іршавського району, яка вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам законодавства, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Тому просила скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що при принесенні оскаржуваного протесту прокурор керувався вимогами ст.ст.8, 20 Закону України «Про прокуратуру», наказом № 2 гн від 12.04.2011 року, тобто діяв у межах і спосіб, визначені законодавством. В ході перевірки було встановлено порушення вимог ч.4 ст.20 та ч.3 ст.54 Закону України «Про освіту», ч.2 ст.24 Закону України «Про загальну середню освіту», Положення про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 778 від 27.08.2010 року, п.4.1 статуту Колоднянської ЗОШ І-ІІ ступенів, затвердженого рішенням Іршавської районної ради № 314/18/05 від 25.04.2005 року, тому у прокурора були всі підстави для принесення припису на наказ начальника відділу освіти Іршавської районної державної адміністрації за № 291-К від 21.08.2012 року про призначення [PERSON] на вакантну посаду директора Колоднянської ЗОШ І-ІІ ступенів, виконуючою обов'язків директора на період з 29.08.2012 року по 31.08.2013 року. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити. Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, наказом начальника відділу освіти Іршавської районної державної адміністрації за № 291-К від 21.08.2012 року призначено [PERSON] виконуючою обов'язки директора Колоднянської ЗОШ І-ІІ ступенів на період з 29.08.2012 року по 31.08.2013 року. Вважаючи, що вказаний наказ суперечить вимогам ч.4 ст.20 та ч.3 ст.54 Закону України «Про освіту», ч.2 ст.24 Закону України «Про загальну середню освіту», Положення про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 778 від 27.08.2010 року, п.4.1 статуту Колоднянської ЗОШ І-ІІ ступенів, затвердженого рішенням Іршавської районної ради № 314/18/05 від 25.04.2005 року, прокурор Іршавського району вніс на цей наказ протест від 12.09.2012 року за № 63/1524 вих.12, у якому вимагав вказаний наказ скасувати. Протест було обґрунтовано тим, що станом на 21 серпня 2012 року посада директора Колоднянської ЗОШ І-ІІ ступенів була вакантною, посада (штатна одиниця) виконуючого обов'язки директора штатним розписом не передбачена, а призначення працівника виконувачем обов'язків за вакантною посадою не допускається. Призначення працівника виконувачем обов'язків можливе до затвердження його на посаді вищим органом управління на строк не більше двох місяців. Також було зупинено дію опротестованого акта. 18.09.2012 року прокуратура Іршавського району своїм листом за № 63/1561 вих.12 відкликала зазначений протест для доопрацювання. Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що [PERSON] має кваліфікаційно-освітній ступінь «бакалавр» за спеціальністю «психологія», що відповідно до статті 21 Закону України «Про освіту» прирівнюється до статусу педагогічного працівника. Оскільки з 21.08.2012 р. в Колоднянській ЗОШ І-ІІ ст. була вакантною посада директора, інших кандидатур осіб, які б виявили бажання зайняти цю посаду, окрім [PERSON], на той час заявлено не було; враховуючи вимоги законодавства, професійний та освітній рівень позивача, подану заяву та здійснене належним чином погодження кандидатури, [PERSON] правомірно було призначено виконуючою обов'язки директора цієї школи. З урахуванням підстав винесення протесту, його відкликання в межах строку, встановленого законом для розгляду його органом, на дії якого він був спрямований, суд дійшов висновку про невідповідність його вимогам законодавства на підставі розпорядчих документів Генеральної прокуратури України з питань організації роботи органів прокуратури по здійсненню загального нагляду (наказ Генеральної прокуратури України № 2 від 25.03.96 р.). Разом з тим, суд відмовив у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування оскаржуваного протесту, так як на час розгляду справи в суді протест був відкликаний прокурором для доопрацювання і надалі не був поданий адресату. Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно зі статтею 2, пунктом 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод. Порядок та умови внесення протесту визначено статтею 21 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до вимог якої протест на акт, що суперечить закону, приноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу. У протесті прокурор ставить питання про скасування акта або приведення його у відповідність з законом, а також припинення незаконної дії посадової особи, поновлення порушеного права. Протест прокурора зупиняє дію опротестованого акта і підлягає обов'язковому розгляду відповідним органом або посадовою особою у десятиденний строк після його надходження. Про наслідки розгляду протесту в цей же строк повідомляється прокурору. У разі відхилення протесту або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися з заявою до суду про визнання акта незаконним. Заяву до суду може бути подано протягом п'ятнадцяти днів з моменту одержання повідомлення про відхилення протесту або закінчення передбаченого законом строку для його розгляду. Подача такої заяви зупиняє дію правового акта. Вносячи протест на наказ начальника відділу освіти Іршавської районної державної адміністрації, прокурор Іршавського району Закарпатської області реалізовував свої повноваження щодо здійснення прокурорського нагляду, передбачені Законом України «Про прокуратуру». Питання щодо висновків такого нагляду та внесення протесту є виключними повноваження прокурора. При цьому, Законом України «Про прокуратуру» оскарження протесту прокурора до суду не передбачено, а внесення прокурором протесту породжує відповідні обов'язки (щодо його розгляду у десятиденний строк після його надходження) лише у органу, якому цей протест адресований, в даному випадку - відділу освіти Іршавської районної державної адміністрації. Разом з тим, відносно інших осіб такий протест прокурора не спричиняє виникнення будь-яких прав та обов'язків та не породжує правовідносин, які можуть бути предметом спору. Рішенням, дією або бездіяльністю, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин для позивача, є не сам протест, про визнання протиправним та скасування якого позивачем ставилося питання, а рішення компетентного органу, яким є відділ освіти Іршавської районної державної адміністрації, за наслідками розгляду протесту, або судове рішення за позовом прокурора про визнання акта незаконним у разі відхилення протесту компетентним органом. Проте, як видно із матеріалів справи, вказаний протест не розглядався компетентним органом у вставлений для його розгляду строк (десятиденний), оскільки був відкликаний прокуратурою Іршавського району для доопрацювання, й повторно адресату не подавався. Таким чином, коли протест прокурора не є рішенням суб'єкта владних повноважень, дією чи бездіяльністю, які в даному випадку породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, то протест прокурора не підпадає під дію пункту 1 частини першої статті 17 КАС України. Відповідно до ст.198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду. Згідно зі ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову.

Результат розгляду: denied