Рішення адміністративного суду від 2014-01-09 00:00:00+02

Управління Пенсійного фонду України в Ратнівському районі Волинської області (далі - позивач, УПФ України в Ратнівському районі, управління) звернулося в суд з адміністративним позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Лесі Українки (далі - відповідач, СВК ім. Лесі Українки, підприємство) про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за 2012 рік та за період з січня по жовтень 2013 року включно у розмірі 74 287,98 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ), частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІУ (далі - Закон № 1058-1V), пункту 6.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663 зобов'язаний щомісяця до 25-го числа вносити до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. В результаті недотримання порядку відшкодування витрат Пенсійному фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, заборгованість відповідача пенсій за 2012 рік та за період з січня по жовтень 2013 року включно у розмірі становить 74 287,98 грн. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з СВК ім. Лесі Українки вказану суму заборгованості. Ухвалою суду від 09 січня 2014 року позовну заяву Управління Пенсійного фонду України в Ратнівському районі Волинської області до Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Лесі Українки в частині позовних вимог про стягнення фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з січня 2012 року по травень 2013 року включно у розмірі 59 038,77 грн залишено без розгляду. Позивач, суб'єкт владних повноважень, свого представника у судове засідання не направив, проте у заяві від 09 січня 2014 року представник управління просить суд розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.44). Відповідач в судове засідання свого представника не направив, заперечення на позовну заяву не подав, не повідомив про причини неявки та не подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи повісткою, яка надіслана за його місцезнаходженням, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яка отримана 23 грудня 2013 року (а.с.42). Частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні. Частиною першою статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки в судове засідання сторони не прибули (при цьому, позивач просить суд розглядати справу за відсутності представника управління, що є його правом), зазначене не перешкоджає судовому розгляду, а дану справу можливо розглянути і вирішити на основі наявних матеріалів, судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без фіксування адміністративного процесу технічними засобами. Дослідивши подані суду письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за період з червня по жовтень 2013 року включно у розмірі 15 249,21 грн є підставними та підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників. Частиною другою Прикінцевих положень Закону № 1058-ІУ визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Страхувальниками, відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 Закону № 1058- IV є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання та інші. Відповідно до статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зазначені в пункті "б"- "з" цієї статті. Пунктом 6.8 Інструкції № 21-1 встановлено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону № 1058-ІУ, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць. Судом встановлено, що Сільськогосподарський виробничий кооператив імені Лесі Українки 04 вересня 1992 року зареєстрований як юридична особа Ратнівською районною державною адміністрацією Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серія А00 №399156 (а.с.36). Підприємство підпадає під дію частини другої Прикінцевих положень Закону № 1058-ІУ та пункту "б"-"з" статті 13 Закону № 1788-ХІІ та перебуває на обліку в УПФ України в Ратнівському районі, що підтверджується наявними в матеріалах справи розпорядженнями про призначення пільгових пенсій громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також довідками підприємства про наявність пільгового стажу у цих осіб (а.с.15-22). Як слідує з розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій та довідок про розмір виплачених пенсій відповідач зобов'язаний за період з червня по жовтень 2013 року відшкодовувати Пенсійному фонду України 15 249,21 грн витрат на виплату та доставку пільгових пенсій (а.с.8, 23-29). Вказана заборгованість за період з червня по жовтень 2013 року також підтверджується розрахунком до позовної заяви, який виконаний позивачем (а.с.30-31). Заперечень щодо вказаної заборгованості або доказів її сплати відповідачем суду не надано. Проаналізувавши подані позивачем письмові докази, суд дійшов висновку, що УПФ України в Ратнівському районі належними та допустимими доказами довело наявність у СВК ім. Лесі Українки заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за період з червня по жовтень 2013 року включно у розмірі 15 249,21 грн. Доказів, які б спростовували доводи позивача відповідачем суду не надано. Оскільки, у Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Лесі Українки перед Управлінням Пенсійного фонду в Ратнівському районі Волинської області наявна заборгованість по виплаті та доставці пільгових пенсій за період з червня по жовтень 2013 року включно у розмірі 15 249,21 грн, яка підтверджена матеріалами справи, добровільно підприємством не сплачена та доказів її погашення на день розгляду справи суду не надано, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Результат розгляду: granted