Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

Управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що Управлінням соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації з 01 вересня 2011 року по 31 серпня 2013 року [PERSON], призначено виплату тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що виконавчий лист Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.09.2008 року про стягнення аліментів з батька [PERSON] не виконується. За цей період [PERSON] було виплачено зазначену допомогу у розмірі 8 235,60 гривень. Відповідно до довідки, виданої Другим відділом ДВС Луцького МУЮ 09.09.2013 року № 1737 [PERSON] було сплачено аліментів у серпні 2013 року 400 гривень. Зазначена обставина свідчить про можливість [PERSON] утримувати дитину. Просить стягнути з відповідача на користь держави суму сплаченої тимчасової допомоги. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до пункту 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189 тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення; один з батьків перебуває під арештом, слідством, на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, якого визнано в установленому порядку недієздатним, а також перебуває на строковій військовій службі; місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено. Відповідно до п. 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 р. № 189 виплата тимчасової допомоги припиняється у разі добровільного виконання рішення суду особою, зобов'язаною сплачувати аліменти. Судом при розгляді справи встановлено, що 22.09.2011 року, 26.03.2012 року, 28.09.2012 року, 21.03.2013 року [PERSON] звернулася до органу праці та соціального захисту населення Ратнівської РДА із заявами про призначення їй тимчасової державної допомоги на утримання дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме (а.с. 14-21). Також судом встановлено, що рішеннями Ратнівської РУСПЗН про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 29.09.2011 року, 05.04.2012 року, 05.10.2012 року, 27.03.2013 року [PERSON] була призначена тимчасова допомога (а.с. 10-13). Також встановлено, що в період часу з 29.12.2008 року по 29.12.2012 року відповідач перебував у місцях позбавлення волі (а.с. 36). Також встановлено, що в період часу з 01.01.2013 року по 31.07.2013 року відповідачем взагалі не сплачувались аліменти [PERSON], так як відповідач в цей період часу не був працевлаштований. А тому допомогу було виплачено позивачем. Також встановлено, що у серпні 2013 року [PERSON] було сплачено на користь [PERSON] аліменти у сумі 400 гривень згідно рішення суду, що підтверджується довідкою Другого відділу ДВС Луцького МУЮ від 09.09.2013 року № 1737 (а.с. 11). Таким чином [PERSON] не було повідомлено позивача про виникнення обставин для припинення тимчасової допомоги. Оскільки з жовтня 2013 року позивачем було припинено [PERSON] виплату тимчасової допомоги з її вини, так як вона не повідомила позивача про отримання аліментів від відповідача. Також встановлено, що обов'язок повідомлення про виникнення обставин для припинення тимчасової допомоги зобов'язаний повідомити одержувач коштів. Однак одержувачем коштів даної вимоги виконано не було. Оскільки в період часу з 29.12.2008 року по 29.12.2012 року [PERSON] перебував в місцях позбавлення волі і тому не мав можливості сплачувати аліменти, то позивач правомірно проводив виплату [PERSON] такої допомоги. Однак у серпні 2013 року відповідачем сплачено 400 гривень аліментів. Таким чином в період часу з вересня 2013 року будь-які підстави для виплати [PERSON] тимчасової допомоги відсутні. Також встановлено, що тимчасова допомога, яка виплачувалась [PERSON] в період часу з січня 2013 року по серпень 2013 року включно в сумі 2 904 гривень підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що будь-які правові підстави для стягнення тимчасової допомоги з відповідача в період часу з 29.12.2008 року по 29.12.2012 року відсутні, так як він відбував покарання у місцях позбавлення волі. При цьому тимчасова допомога, яка виплачувалась [PERSON] в період часу з січня 2013 року по серпень 2013 року включно в сумі 2 904 гривень підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Так як у серпні 2013 року відповідачем було сплачено [PERSON] 400 гривень аліментів. Таким чином в період часу з вересня 2013 року будь-які підстави для виплати [PERSON] тимчасової допомоги відсутні. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Результат розгляду: partial