Рішення адміністративного суду від 2014-03-19 00:00:00+02

10.01.2014 року [PERSON] звернулась до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці Міндоходів, просить визнати протиправним та скасувати наказ начальника Львівської митниці №722-о від 21.11.2013 року, яким її звільнено з посади старшого інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці, відповідно до п.2 ст.40 КЗпП України у зв»язку з виявленою невідповідністю займаній посаді за стоном здоров'я; поновити її на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги мотивовані тим, що підставою звільнення з займаної посади стало те, що 20.11.2013 року МСЕК її визнано інвалідом 3 групи загального захворювання. Вважає, що в силу ч.3 ст.17 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», роз'яснень Міністерства юстиції України від 01.02.2011 року «Порядок розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» та Постанови Пленуму ВС України №9 від 06.11.1992 року, в такому випадку власник або уповноважений орган може перевести працівника на іншу меж кваліфіковану або більш легшу роботу (за його згодою), з урахуванням медичного висновку або звільнити такого працівника у разі неможливості переведення його на легшу роботу. Згідно висновку МСЕК про умови та характер праці, яким її визнано інвалідом 3 групи загального захворювання, інша робота, ніж та, яку вона виконувала, їй не пропонувалась. Група інвалідності їй надана у зв'язку з її захворюванням серцево - судинної системи, що жодним чином не перешкоджає виконанню її професійних обов'язків, не загрожує здоров'ю і безпеці праці інших осіб, а продовження трудової діяльності не загрожує погіршенню її здоров'я. Вважає, що підставою для звільнення її з займаної посади стала наявність інвалідності, що є протиправним. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, просить позов задоволити у повному обсязі. Позиція відповідача викладена у письмових запереченнях на позов від 06.02.2014 року №300/13-01-10-07-10 та обґрунтовується тим, що оскаржуваний наказ прийнятий на підставі п.2 ст.40 КЗпП України, оскільки 21.11.2013 року [PERSON] після довготривалого перебування на лікарняному (118 днів) пред'явила довідку МСЕК від 20.11.2013, якою їй було встановлено III групу інвалідності та у висновку про умови та характер праці зазначено «обмеження фізичних та психоемоційних навантажень». Згідно службової записки головного спеціаліста ВЕ та ГЗ АГУ Харечка М.М. від 21.1 1.2013 № 3.2/66-817-ЕП у Львівській митниці Міндоходів відсутні посади, робота на яких не передбачає фізичних та психоемоційних навантажень. У зв'язку із наведеним Львівська митниця Міндоходів не мала можливості перевести [PERSON] на іншу роботу. Відповідно до умов проходження служби у Львівській митниці та самої специфіки роботи позивача на раніше займаній посаді, така робота вимагає від працівника значних фізичних, розумових та психоемоційних зусиль. Зокрема, це оперативна робота пов'язана з психоемоційним навантаженням, робота в нічний час, вихідні та святкові дні, що потребує додаткових фізичних зусиль та психологічної стійкості. Така робота також передбачає спілкування з громадянами, під час митного контролю та митного оформлення. Проте, критеріями встановлення групи інвалідності (група інвалідності яка наявна в позивача) є ступінь втрати здоров'я, що спричиняє обмеження у вираженому І ступені однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи, до яких зокрема належить обмеження здатності до спілкування І ступеня. Позивач буде змушений працювати на відкритому повітрі, із можливими складними погодними умовами та навантаженням на опорно-руховий механізм (постійна робота на ногах), що категорично заборонено позивачу, відповідно до висновку МСЕК про умови та характер праці, який є обов'язковим і яким передбачено для позивача обмеження фізичних та психоемоційних навантажень. На стан здоров'я працівника прямо чи опосередковано можуть впливати усілякі умови праці, зокрема, температура та вологість повітря, швидкість повітряних потоків на робочому місці, фізичні навантаження, характер рухів чи робочих поз працівника, інші критерії під час виконання трудових обов'язків, режим праці та відпочинку працівника, разом із технологічними перервами, наявність у робочій зоні працівника шкідливих речовин чи інших небезпечних факторів, загазованості, вібрації, шуму, випромінювань тощо. Вважає, що для задоволення позовної вимоги позивача про поновлення останнього на раніше займаній посаді відсутні не тільки юридичні підстави, а й наявні медичні протипоказання самого позивача. Окрім цього подальше працевлаштування може ще більше зашкодити здоров'ю позивача. Тому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, наведених у письмових запереченнях на позов, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне. Наказом Львівської митниці Міндоходів України від 21.11.2013 року № 722-0 (далі Наказ № 722-о) «Про звільнення [PERSON]» 21.11.2013 року, на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, [PERSON] звільнено із займаної посади старшого інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці. Як вбачається з копії довідки до акта огляду МСЕК від 20.11.2013, позивачу встановлено III групу інвалідності та у висновку про умови та характер праці зазначено «обмеження фізичних та психоемоційних навантажень». Згідно ч.1 ст. 570 Митного Кодексу України, на службу до органів доходів і зборів приймаються громадяни України, які досягли 18-річного віку і здатні за своїми діловими та моральними якостями, освітнім рівнем і станом здоров'я виконувати завдання, покладені на ці органи. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.1 1.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" передбачено, що при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України, суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. Як вбачається із службової записки головного спеціаліста Відділу експлуатації та господарського забезпечення Львівської митниці Міндоходів Харечка М.М. від 21.11.2013 №3.2/66-817-ЕП, у Львівській митниці Міндоходів відсутні посади, робота на яких не передбачає фізичних та психоемоційних навантажень. За таких обставин судом враховуються пояснення відповідача про те, що Львівська митниця Міндоходів не мала можливості перевести [PERSON] на іншу роботу. Відповідно до п. 2.2 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 05.09.2011 року № 561 (далі - Інструкція), здатність до трудової діяльності - сукупність фізичних та духовних можливостей людини, яка визначається станом здоров'я, що дозволяє їй займатися різного виду трудовою діяльністю. Професійна працездатність - здатність людини якісно виконувати роботу, що передбачена конкретною професією, яка дозволяє реалізувати трудову зайнятість у певній сфері виробництва відповідно до вимог змісту і обсягу виробничого навантаження, встановленого режиму роботи та умов виробничого середовища, здатність до спілкування (комунікативна здатність) - можливість установлювати контакти з іншими людьми та підтримувати суспільні взаємозв'язки. Критеріями для встановлення III групи інвалідності є ступінь втрати здоров'я, що спричиняє обмеження, серед яких є обмеження здатності до трудової діяльності І ступеня - часткова втрата можливостей до повноцінної трудової діяльності (втрата професії, значне обмеження кваліфікації або зменшення обсягу професійної трудової діяльності більше ніж на 25 відсотків, значне утруднення в набутті професії чи працевлаштуванні осіб, що раніше ніколи не працювали та не мають професії), обмеження здатності контролювати свою поведінку І ступеня - здатність частково контролювати свою поведінку за особливих умов, обмеження здатності до спілкування І ступеня - здатність до спілкування, що характеризується зниженням швидкості, зменшенням обсягу засвоєння, отримання та передавання інформації. Слід зазначити, що позивач просить поновити її на посаду старшого інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці Міндоходів, тобто на посаду пов'язану із здійсненням оперативної роботи, як передбачено у посадовій інструкції, копія якої є в матеріалах справи. Так, згідно п. 4 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Львівської митниці (далі - Правила) на безперервних роботах, де режим робочого часу не може бути організований за графіком п'ятиденного робочого тижня, застосовуються графіки змінності, які забезпечують безперервну роботу персоналу змінами рівної тривалості (саме такий режим робочого часу був встановлений для позивача). Згідно пп. 4.4. Правил, робоча зміна починається о 8 год. 00 хв. і завершується о 20 год. 00 хв., з перервою на обід за узгодженням з безпосереднім керівником чи особою, яка його заміщує, в період між 12 год. 00 хв. і 15 год. 00 хв. Наступна за вказаним днем робоча зміна розпочинається о 20 год. 00 хв. і завершується о 8 год. 00 хв., з перервою для відпочинку та харчування за узгодженням з безпосереднім керівником чи особою, яка його заміщує, в період між 01 год. 00 хв. і 03 год. 00 хв. Після нічного чергування працівники відпочивають 48 годин. Відповідно до п.4.6 Правил, для виконання невідкладних заходів з митного контролю, митного оформлення, боротьби з контрабандою і порушеннями митних правил та інших службових завдань, у випадках встановлених чинним законодавством України, посадові особи митниці за дорученням керівника митниці або його заступника можуть залучатись до роботи в надурочний час, а також у нічний час, у святкові та неробочі дні, робота за які компенсується відповідно до трудового законодавства. Відтак, суд вважає обґрунтованими твердження відповідача про те, що відповідно до умов проходження служби у Львівській митниці та самої специфіки роботи позивача на раніше займаній посаді, така робота вимагає від працівника значних фізичних, розумових та психоемоційних зусиль. Зокрема, це оперативна робота пов'язана з психоемоційним навантаженням, робота в нічний час, вихідні та святкові дні, що потребує додаткових фізичних зусиль та психологічної стійкості; робота також передбачає спілкування з громадянами, під час митного контролю та митного оформлення. Відповідач при цьому вказує, що праця на вказаній посаді передбачатиме роботу на відкритому повітрі, із можливими складними погодними умовами та навантаженням на опорно-руховий механізм, що категорично заборонено позивачу, відповідно до висновку МСЕК про умови та характер праці, який є обов'язковим і яким передбачено для позивача обмеження фізичних та психоемоційних навантажень. Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У спростування висновків відповідача, позивач не надав жодних доказів того, що праця на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці не вимагатиме від неї значних фізичних, розумових та психоемоційних зусиль. Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення, а тому з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов не підлягає задоволенню. Перевіривши обставини, визначені ч.3 ст.2 КАС України, суд приходить до висновку, що правових підстав для визнання протиправним наказу №722-о від 21.11.2013 року - немає. Оскільки суд дійшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість вимоги позивача стосовно скасування наказу№722-о від 21.11.2013 року, а відтак підстав для задоволення вимог позивача щодо поновлення його на посаді та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу теж немає. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, відтак у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Результат розгляду: denied