Рішення адміністративного суду від 2014-03-19 00:00:00+02

Приватне підприємство «Укргосптовари» (далі по тексту - позивач) звернулося з позовом до Державної податкової інспекції у місті Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення державної податкової інспекції у місті Черкасах від 21 січня 2013 року № 0000362301. Черкаський окружний адміністративний суд своєю постановою від 10 липня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовив. Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 10 липня 2013 року та постановити нову про задоволення адміністративного позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з наступних підстав. 25 грудня 2012 року та 28 грудня 2012 року головним державним податковим ревізором-інспектором відділу спеціальних перевірок управління податкового контролю, інспектором податкової служби І рангу Кот Є.І. було проведено документальну позапланову виїзну перевірку приватного підприємства «Укргосптовари» з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні взаємовідносин з TOB «Проммаст-Стандарт» за період з 01.11.2011 року по 30.11.2011 року. За результатами перевірки складено акт від 29.12.2012 року № 410/22-12/32881614, згідно з висновками якого ревізором встановлено порушення ПП «Укргосптовари» 198.3, 198.6, ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення від'ємного значення податку на додану вартість за листопад 2011 року в розмірі 15 600 грн. На підставі зазначеного акту від 29.12.2012 року № 410/22-12/32881614 ДШ у міста Черкаси було прийнято податкове повідомлення - рішення від 21 січня 2013 року № 0000362301, згідно якого приватному підприємству «Укргосптовари» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 15600 грн. (п'ятнадцять тисяч шістсот гривень). З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на наступне. Відповідно до п. 198.3. ст. 198 Податкового кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін. визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу Як вбачається з матеріалів справи, позивач мав господарські відносини з TOB «Проммаст-Стандарт» за перевіряємий період один раз. Відповідно до договору купівлі-продажу № 10/11 від 10 листопада 2011 року (надалі Договір) ПП «Укргосптовари» придбало наступні товари: ВПУ-2,5, 2 одиниці, на загальну вартість 45000,00 грн. без ПДВ та трубу димову, 1 одиницю, вартістю 33000,00 грн. без ПДВ, разом з ПДВ на суму 93600 грн. Оплата була проведена по безготівковому розрахунку. Вказані товари були зараховані до складу, де і рахуються до цього часу. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до відповіді від ГУПМ ДПА України з інтегрованої міжвідомчої інформаційно - телекомунікаційної системи контролю перетину державного кордону «Аркан» у 2011 року директор TOB «Проммаст - Стандарт» [PERSON] перетинала державний кордон 27 травня 2011 року - в'їзд та 27 травня 2011 року - виїзд, а тому, договір купівлі - продажу від 10 листопада 2011 року № 10/11, додаткова угода до договору від 10 листопада 2011 року № 10/11, видаткова накладна від 10 листопада 2011 року № 77 та податкова накладна від 10 листопада 2011 року № 77 підписані невстановленою особою, а не самою [PERSON] Колегія суддів апеляційної інстанції критично ставиться до таких висновків, оскільки вказані первинні документи можуть бути надіслані поштовим відправленням, існують різні технічні та електронні засоби зв'язку, що судом не було перевірено. Доказів проведення експертизи щодо справжності підпису [PERSON] на вказаних первинних документах сторонами не надано. Крім того, сам підпис, який поставлений [PERSON] сторонами не був оспорюваний в судовому порядку, а тому підпис не може бути визнаний таким, що не відповідає дійсності. Відповідач також посилається на порушення п. 2 Порядку заповнення податкових накладних, визначеного Наказом від 21 грудня 2010 року № 969 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку їх заповнення», а саме: складання податкової накладної здійснювалося не особою, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість. А тому, застосуванню підлягає п. 5 зазначеного Порядку, відповідно до якого податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж та, що зазначена у п. 2 цього порядку. Такі доводи колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки TOB «Проммаст - Стандарт» зареєстроване як платник податку в податковому органі, йому, присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість (№ свідоцтва 100332481), анульоване вказане свідоцтво лише 05 грудня 2011 року, а господарська операція між ПП «Укргосптовари» та TOB «Проммаст Стандарт» здійснювалася 10 листопада 2011 року, тобто, у TOB «Проммаст - Стандарт» були повноваження для підписання спірних первинних документів та на момент їх підписання контрагент являвся платником ПДВ (інформація взята із офіційного сайту Міністерства доходів і зборів України). На підтвердження справжності господарських операцій, позивачем надано копії: договору, специфікації до договору, податкової накладної, видаткової накладної, податкової декларації з податку на додану вартість, оборотно-сальдові відомості, карткового рахунку, договору оренди, акту приймання, паспорту блочної установки. Колегія суддів вважає, що дані документи відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Також, ДПІ у місті Черкаси в акті від 29.12.2012 року № 410/22-12/32881614 зазначили, що СВ ПМ ДПІ у Шевченківському районі міста Київ порушено кримінальну справу за фактом фіктивного підприємства невстановленими особами, шляхом створення суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) TOB «Проммаст - Стандарт», з метою прикриття незаконної діяльності, що вчинено повторно та заподіяно велику матеріальну шкоду державі, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України. Відповідно до п. 58.4 ст. 58 Податкового кодексу України складання та надсилання платнику податків податкового повідомлення - рішення за податковими зобов'язаннями платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлення рішенням суду, забороняється до набрання законної сили рішенням суду у справі або винесення постанови про закриття такої кримінальної справи за нереабілітуючими підставами. Відповідно до п. 86.9 ст. 86 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінально - процесуального закону або закону про оперативну - розшукову діяльність, податкове повідомлення - рішення за результатами такої перевірки не приймається до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду. Матеріали перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються правоохоронному органу, що призначив перевірку. Так як, вирок по кримінальній справі за фактом фіктивності підприємства TOB «Проммаст - Стандарт», порушеної відносно невстановлених осіб, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України відсутній, то податкове повідомлення - рішення ДПІ у місті Черкаси винесене з порушенням п. 86.9. ст. 86 ПК України. Така ж позиція викладена в ухвалі ВАС України від 20 липня 2011 року, в якій зазначено, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 22 січня 2009 року у справі «БУЛВЕС» АД проти БОЛГАРІЇ» (заява № 3991/03) національні органи за відсутності будь - яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь - який вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності. Дослідивши всі матеріали справи, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні адміністративного позову, а тому вважає, що апеляційна скарга приватного підприємства «Укргосптовари» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову в повному обсязі. Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Результат розгляду: granted