Рішення адміністративного суду від 2014-02-11 00:00:00+02

[PERSON] зареєстрован як фізична особа-підприємець та перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Красноперекопському районі АР Крим як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії [NUMBER] від 11.03.2003 року [PERSON] зареєстрован Реєстраційною службою Красноперекопського міськрайонного управління юстиції Автономної Республіки Крим та має ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків та інших обов'язкових платежів - [NUMBER] (а.с.11). Законом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України від 08.07.2010, № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі Закон № 2464) (тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Згідно з пунктом 3 Розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску. Перереєстрація платників страхових внесків та застрахованих осіб не здійснюється. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу. У пунктах 4, 5 частини 1 статті 1 Закону № 2464 зазначено, що максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює п'ятнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок; мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця. Частиною 11 статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року № 21-5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 року за № 994/18289 (далі Інструкція). Підпунктом 2.1.3 п. 2.1 розділу 2 Інструкції встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Відповідно до пункту 3.4 розділу 3 Інструкції, для платників, зазначених у підпункті 2.1.3 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок встановлюється відповідно до Закону у розмірі 34,7 відсотка суми, що визначається такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід). Обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпункті 2.1.3 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування передбачений пунктом 4.6 розділу 4 Інструкції. Відтак, платники, зазначені у підпункті 2.1.3 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування, самостійно обчислюють для себе та членів своїх сімей, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, суму єдиного внеску, яка не може бути менше мінімального страхового внеску за кожну особу на місяць. Платники сплачують єдиний внесок у вигляді авансового платежу в розмірі, який самостійно визначили, до 20 числа місяця, наступного за місяцем, за який він сплачується. Суми єдиного внеску, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний рік. З огляду на зазначені норми Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та приписи Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відповідач зобов'язаний сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 34,7 % мінімального розміру заробітної плати щомісячно. Частинами 8, 12 статті 9 Закону №2464 встановлено, що платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Судом встановлено що в порушення вимог Закону № 2464 зобов'язання зі сплати єдиного соціального внеску за 2011 рік фізичною особою-підприємцем [PERSON] відповідний розрахунок до органів ПФУ не надавався. Згідно з довідкою - розрахунком боргу по єдиному внеску ФОП [PERSON] з урахуванням часткового погашення боргу розрахунок боргу по єдиному внеску становить 2070,78 грн.; розрахунок боргу по штрафам - 90,00 грн.; розрахунок боргу по пені - 358,40 грн. Таким чином судом встановлено що на час вирішення справи борг відповідача перед УПФУ складає 2519,18 грн. Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464 передбачено, що недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом. Згідно із частиною 4 статті 25 Закону № 2464 територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики. Корінець вимоги від 05.08.2013 року № Ф 767, повідомлення - розрахунок №413 від 5 серпня 2013р., рішення № 2176 від 24.07.2013р. та рішення № 2093 від 16.07.2013р. надіслано позивачем на адресу відповідача (а.с.5-10). Відомостей щодо оскарження вказаних рішень у суду не має. Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади у галузі статистики. Згідно з пунктом 4 ч. 11 ст. 25 Закону України № 2464 за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, територіальним органом Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Частиною 14 зазначеної статті зазначено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа територіального органу Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску. Положення аналогічного змісту закріплені в пункті 7.2.4 Розділу УІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 р. № 21-5, яким передбачено, що за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом, накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Рішенням № 1285 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 14.12.2012 року на відповідача покладені штрафні санкції в сумі 50 грн., пеня в розмірі 152,00 грн. (а.с.9). Рішенням № 2176 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 24.07.2013 року на відповідача покладені штрафні санкції в сумі 40 грн., пеня в розмірі 206,00 грн. (а.с.10). Згідно з пунктом 7.7 Інструкції №21-5 рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених пунктами 7.2, 7.3, 7.5 та 7.6 розділу VII цієї Інструкції, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає начальник управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті або його заступник. Рішення приймаються за встановленою формою у двох примірниках. Перший примірник рішення протягом трьох робочих днів із дня його винесення надсилається платнику у порядку, встановленому для надсилання вимог, або вручається під підпис керівнику або головному бухгалтеру платника, банку чи фізичній особі - платнику єдиного внеску. Другий примірник залишається в структурному підрозділі, на який покладено обов'язки з організації контролю за надходженням сум єдиного внеску та інших платежів до Пенсійного фонду. Надіслані (вручені) рішення про застосування фінансових санкцій реєструються в журналі обліку рішень за формою згідно з додатком 17. В матеріалах справи відсутні докази стосовно направлення відповідачу рішення № 1285 від 14.12.2012 року, а рішення № 2176 від 24.07.2013 року направлено відповідачу 08.08.13 року згідно з рекомендованим повідомленням (а.с.5). Відомостей про отримання вказаних рішень у суду не має. В матеріалах справи є поштовий конверт адресований [PERSON] з довідкою з відміткою про те, що за зазначеною адресою не проживає (а.с.11, зворотній бік). Відповідно до абз.8 ч.6 п.6.4 Інструкції № 21-5 якщо платник на день надсилання йому органом Пенсійного фонду вимоги не повідомив в установленому порядку про зміну місцезнаходження (місця проживання), вимога вважається належним чином врученою навіть у разі її повернення як такої, що не знайшла адресата. До того ж суду не були надані належні та допустимі докази оскарження вказаного рішення в адміністративному або судовому порядку, у зв'язку з чим суд вважає вказане рішення узгодженим. Абзацом 7 частини 4 статті 25 Закону № 2464 передбачено право територіальних органів Пенсійного фонду звертатися до суду про стягнення недоїмки з платників єдиного внеску. За таких обставин, враховуючи ненадання відповідачем доказів повного погашення заборгованості з ЄСВ та штрафних санкцій, позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України у Красноперекопському районі АР Крим в частині стягнення заборгованості у розмірі 2519,18 грн. підлягають задоволенню. Згідно з ст. 71 КАС України відповідач не надав доказів сплати ним заборгованості перед Управлінням у розмірі 2519,18 грн., у тому числі: єдиний внесок - 2070,78 грн., штрафні санкції: рішення № 1285 від 14.12.2012 року в сумі 50 грн., рішення № 2176 від 24.07.2013 року в сумі 40,00 грн.; пеня - рішення № 1285 від 14.12.2012 року в сумі 152,00 грн. рішення № 2176 від 24.07.2013 року в сумі 206,40 грн. В силу викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted