Рішення адміністративного суду від 2014-03-03 00:00:00+02

10 січня 2014 року на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області до фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків у розмірі 1456,80 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне. [PERSON] є платником страхових внесків (страхувальником) на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідач з 03.04.2006 року перебуває на обліку УПФУ в м. Лисичанську луганської області та працює за спрощеною системою оподаткування. Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати у 2010 році мінімальний страховий внесок для зазначених осіб становить у: липні - 294,82 грн., серпні - 294,82 грн., вересні - 294,82 грн., жовтні - 301,12 грн., листопаді - 301,12 грн., грудні - 306,10 грн. Відповідач сплату страхових внесків за липень-грудень 2010 року в розмірах передбачених законодавством не здійснював. Тому сума заборгованості з урахуванням надходження частини сплачених сум єдиного податку, розмір доплати складає - 1456,80 грн. У зв'язку із тим, що заборгованість відповідачем у добровільному порядку не сплачена, позивач звернувся із позовом до суду. У зв'язку з чим позивач просив припинити підприємницьку діяльність відповідача. Ухвалою суду від 13 січня 2014 року було відкрито скорочене провадження. 17 лютого 2014 року до суду повернувся конверт без вручення адресату [PERSON] з позначкою за закінченням терміну зберігання. За таких обставин справа розглядається за наявних доказів в матеріалах справи. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до наступного. З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон України від 08 липня 2010 року № 2464 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", яким запроваджено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування як консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, та визначені правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку. Згідно з абзацом 5 пункту 7 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється. Абзацом 6 пункту 7 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (а. с. 7). Згідно із пунктом 6 частини 2 статті 17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) [PERSON] повинен нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Відповідно до частини 12 статті 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. У разі наявності у платника страхових внесків одночасно із зобов'язаннями зі сплати страхових внесків зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати страхових внесків виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань щодо виплати заробітної плати (доходу). Частиною 6 статті 20 Закону передбачено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Згідно з підпунктом 4 пункту 8 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"(в редакції Закону України від 08 липня 2010 року № 2461 "Про внесення змін до законів України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування") фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом. Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески. З огляду на розмір мінімальної заробітної плати у 2010 році, мінімальний страховий внесок для даної категорії осіб становить у липні по вересень - 294,82 грн., у жовтні по листопад - 301,12 грн. та у грудні - 306,10 грн. В судовому засіданні встановлено, що згідно повідомлення-розрахунку з липня по грудень нараховано страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1792,80 грн., з яких фактично сплачено 336,00 грн. (а. с. 6). У зв'язку з несплатою страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування склалась заборгованість в розмірі 1456,80 грн. Згідно картки особового рахунку за період з 01.01.2010 по 20.11.2013 заборгованість відповідача по сплаті страхових внесків складає 1456,80 грн. (а. с. 9-10). УПФУ в м. Лисичанську відповідачу було направлено вимогу про сплату боргу від 01 жовтня 2013 року № Ф4935 на загальну суму 1456,80 грн. (а. с. 7). Оскільки відповідач за час розгляду справи у добровільному порядку прострочену заборгованість по сплаті страхових внесків за 2010 рік у загальному розмірі 1456,80 грн. не сплатив, позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають повному задоволенню. Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Результат розгляду: granted