Рішення адміністративного суду від 2014-03-25 00:00:00+02

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гвін-2009", з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області , в якому просить суд, визнати дії ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області з питання відмови в реєстрації ТОВ "ГВІН-2009" податковий номер: 36226294, як платника ПДВ, незаконними; зобов'язати ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова, ГУ Міндоходів у Харківській області зареєструвати ТОВ "ГВІН-2009" податковий номер: 36226294, як платника ПДВ з дня набрання законної сили постановою суду. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що позивач 10.02.2014р звернувся до відповідача із заявою по формі №1ПДВ, яку заповнив повністю, належним чином та додав до заяви всі первинні документи, що підтверджують операції з постачання та оплати товарів, що підлягають оподаткуванню. Відповідач надав відповідь щодо розгляду заяви по формі №1ПДВ від 14.02.2014р., в якій зазначив, що не надано інформацію та її документальне підтвердження щодо здійснення розрахунків за реалізовані товари та послуги, діяльність здійснюється не за основним видом діяльності, відсутні документи що підтверджують можливість підприємства здійснювати операції з постачання, відсутній договір оренди чи документи, що підтверджують право власності на нерухомість за юридичною адресою. В своїй відповіді відповідач не вказав та не зазначив, які саме первинні документи щодо постачання товару відсутні. Позивач вважає, що дії відповідача у даному випадку незаконні та необґрунтовані, у зв'язку із чим просив позов задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та вказав, що дії відповідача у даному випадку незаконні та необґрунтовані, у зв'язку із чим просив позов задовольнити у повному обсязі Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та зазначив, що дії ДПІ відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку із чим просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Гвін-2009" є юридичною особою та отримало статус суб'єкта підприємницької діяльності, взято на податковий облік у ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що Позивач уклав договір купівлі - продажу № 1 від 02.12.2013 року на придбання товару та договір купівлі - продажу № 2 від 02.12.2013 року на продаж товару. Оплата придбаного товару та його подальшої реалізації підтверджується платіжним дорученням від 02.12.2013 року та банківською випискою від 03.12.2013 року. 10.02.2014р позивач звернувся до відповідача із заявою по формі №1ПДВ у зв'язку з добровільною реєстрацією платником податку на додану вартість з 01.03.2014 року, яку заповнив повністю, належним чином та додав до заяви всі первинні документи, що підтверджують операції з постачання та оплати товару, що підлягають оподаткуванню. Відповідач надав відповідь щодо розгляду заяви по формі №1ПДВ від 14.02.2014р., в якій зазначив, що не надано інформацію та її документальне підтвердження щодо здійснення розрахунків за реалізовані товари та послуги, діяльність здійснюється не за основним видом діяльності, відсутні документи що підтверджують можливість підприємства здійснювати операції з постачання, відсутній договір оренди чи документи, що підтверджують право власності на нерухомість за юридичною адресою. Суд вказує, що відповідно до ст. 182 Податкового кодексу України якщо особа, яка провадить оподатковувані операції і відповідно до пункту 181.1 статті 181 цього Кодексу не є платником податку у зв'язку з тим, що обсяги оподатковуваних операцій є меншими від встановленої зазначеною статтею суми, вважає за доцільне добровільно зареєструватися як платник податку, така реєстрація здійснюється за її заявою. Згідно п. 183.3 ст. 183 Податкового кодексу України у разі добровільної реєстрації особи як платника податку або особи, яка відповідає вимогам, визначеним підпунктом 6 пункту 180.1 статті 180 цього Кодексу, реєстраційна заява подається згідно з пунктом 183.7 цієї статті не пізніше ніж за 20 календарних днів до початку податкового періоду, з якого такі особи вважатимуться платниками податку та матимуть право на податковий кредит і виписку податкових накладних. Заява про реєстрацію особи як платника податку подається особисто такою фізичною особою або безпосередньо керівником або представником юридичної особи - платника (в обох випадках з документальним підтвердженням особи та повноважень) до контролюючого органу за місцезнаходженням (місцем проживання) особи. У реєстраційній заяві зазначаються підстави для реєстрації особи як платника податку. (п. 183.7 ст. 183 ПК України) Згідно Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 07.11.2011 №1394 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2011 р. за N 1369/20107, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Положення) будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника ПДВ, подає до податкового органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву платника податку на додану вартість за формою N 1-ПДВ. Така заява подається особисто такою фізичною особою або безпосередньо керівником або представником юридичної особи - платника (в обох випадках з документальним підтвердженням особи та повноважень) до податкового органу за місцезнаходженням (місцем проживання) особи. У заяві зазначаються підстави для реєстрації особи як платника податку. Реєстраційна заява платника ПДВ має бути подана податковому органу особами, що прийняли добровільне рішення про реєстрацію платниками ПДВ (пункт 3.4 цього розділу), або особами, які відповідають вимогам підпункту 6 пункту 180.1 статті 180 розділу V Кодексу (підпункт 1.5.6 пункту 1.5 розділу I цього Положення), - не пізніше ніж за 20 календарних днів до початку податкового періоду, з якого такі особи вважатимуться платниками ПДВ та матимуть право на податковий кредит і виписку податкових накладних. Згідно п. 3.8 цього Положення при реєстрації платника ПДВ обов'язково проводиться перевірка його реєстраційних даних з Єдиного банку даних про платників податку - юридичних осіб або Реєстру самозайнятих осіб. Відомості про заявника мають бути включені до Єдиного державного реєстру. Дані реєстраційної заяви мають бути достовірними та відповідати відомостям Єдиного державного реєстру. З метою перевірки достовірності даних про заявника податковий орган може звернутись до державного реєстратора за отриманням витягу з Єдиного державного реєстру. Судом встановлено, що дані наведені в реєстраційній заяві відповідають відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, стан відомостей про юридичну особу підтверджено, що підтверджується спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, який міститься в матеріалах справи. Доказів, що спростовують зазначені обставини відповідачем до суду не подано. З метою підтвердження достовірності відомостей про здійснення особою постачання товарів/послуг або відповідність особи вимогам, визначеним статтею 180, пунктом 181.1 статті 181, пунктом 182.1 статті 182 та пунктом 183.7 статті 183 розділу V Кодексу, така особа відповідно до підпункту 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 розділу I Кодексу, пункту 73.3 статті 73 розділу II Кодексу подає до податкового органу документи, що підтверджують такі відомості. Суд вказує, що у відповідності до п. 2 ст. З Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п. 1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. Також, згідно п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-ХІУ від 16.07.1999р. (зі змінами та доповненнями) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Суд вказує, що п. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-ХІУ від 16.07.1999р. (зі змінами та доповненнями) визначено порядок складання первинних документів, а саме: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно п.п.20.1.6 п. 20.1 ст.20 ПК України для здійснення функцій, визначених податковим законодавством, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, у порядку, визначеному цим Кодексом, інформацію, довідки, копії документів (засвідчені підписом платника податків або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності) про фінансово-господарську діяльність, отримувані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, дотриманням вимог іншого законодавства, здійснення контролю за яким покладено на органи державної податкової служби, а також фінансову та статистичну звітність, в порядку та на підставах, визначених цим Кодексом. Як встановлено судом, а також підтверджено матеріалами справи позивач надав відповідачу всі наявні у нього первинні документи, для підтвердження операцій з постачання товару та його оплати, що підлягають оподаткуванню. Таким чином, на думку суду, позивач виконав всі необхідні вимоги закону для реєстрації його платником ПДВ. Суд також звертає увагу на те, що позивач - правоздатна, юридична особа, котра має первинні документи, на підтвердження укладених та виконаних угод, а саме: договори, рахунок - фактуру, платіжне доручення та виписку з банку про перераховані кошті. Повний пакет документів був поданий Позивачем до Відповідача і з цього пакету документів підтверджується, що позивач - юридична особа, має повну правоздатність, уклав договори та перерахував кошти, що підтверджується платіжним дорученням і випискою з банку. Пунктом 183.8 ст.183 ПК України встановлено перелік підстав для відмови у видачі свідоцтва платника ПДВ, а саме: контролюючий орган відмовляє в реєстрації особи як платника податку, якщо за результатами розгляду реєстраційної заяви та/або поданих документів встановлено, що особа або не відповідає вимогам, визначеним статтею 180, пунктом 181.1 статті 181, пунктом 182.1 статті 182 та пунктом 183.7 статті 183 цього Кодексу, або якщо існують обставини, які є підставою для анулювання реєстрації згідно із статтею 184 цього Кодексу. Суд вважає за необхідним зазначити, що Позивач не відповідає вищезазначеним умовам для відмови у реєстрації платника ПДВ. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності його дій щодо відмови в реєстрації платником ПДВ ТОВ "Гвін-2009". За таких обставин дії відповідача є необґрунтованими та таким, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Щодо вимоги про зобов'язання ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області зареєструвати ТОВ "ГВІН-2009", як платника ПДВ з дня набрання законної сили постановою суду, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 183.9 Податкового кодексу України у разі відсутності підстав для відмови у реєстрації особи як платника податку контролюючий орган зобов'язаний внести до реєстру платників податку запис про реєстрацію такої особи як платника податку з бажаного (запланованого) дня реєстрації платника податку, зазначеного у його заяві, або протягом 5 робочих днів від дати надходження реєстраційної заяви, якщо бажаний (запланований) день реєстрації у заяві не зазначено чи такий день настає раніше дати, що припадає на останній день строку, встановленого для реєстрації платника податку контролюючим органом. З огляду на наведену правову норму, питання здійснення реєстрації позивача як платника податку на додану вартість, відноситься до виключної компетенції органу міністерства доходів і зборів. Оскільки суд не може перебирати на себе функції органу, якому надано такі виключні повноваження, така позовна вимога не підлягає задоволенню, Відповідно до положень ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З огляду на встановлені фактичні обставини справи, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області вчинити дії щодо реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "Гвін-2009" як платника податку на додану вартість з 01.03.2013 року. За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Результат розгляду: partial