Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дзержинської міської ради (далі - Управління), в якому просить визнати неправомірними дії відповідача та стягнути недоплачену разову щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2013 р. Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2013 року позов задоволено, зокрема, визнано протиправними дії Управління щодо відмови у виплаті [PERSON] недоотриманої суми щорічної разової допомоги, як учаснику війни до 5 травня 2013 року, відповідно до ст. 14 Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-ХІІ) та стягнуто з Управління на користь позивача суму недоплаченої допомоги до 5 травня за 2013 рік, як учаснику війни, відповідно до ст.14 Закону № 3551-ХІІ у розмірі 2547 гривень. Не погоджуючись із прийнятим по справі судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, якою просить скасувати постанову суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, з мотивів невірного застосування судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можливо здійснити лише при наявності відповідного бюджетного призначення. Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне. Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, позивач має статус учасника війни і користується правом на отримання передбаченої статтею 14 Закону № 3551-ХІІ разової щорічної грошової допомоги в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком до 5 травня. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що фактично позивач отримав від відповідача грошову допомогу до 5 травня в сумі 135 грн. (замість належних 2682 грн.), тобто, без врахування вищезазначених вимог діючого законодавства. При цьому Управління ґрунтує свої дії відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 р. № 149 «Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань». Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. Відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Закону України від 06.12.2012 № 5515-VІ «Про Державний бюджет України на 2013 рік» (далі - Закон № 5515-VІ) установлено, що у 2013 році норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Вказана грошова допомога в 2013 році була виплачена позивачу до 5 травня 2013 року в розмірі - 135 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 149 від 13.03.2013 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2013 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистський переслідувань». Згідно з ст. 17-1 Закону № 3551-ХІІ, щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення. Колегією суддів встановлено, що на час проведення вказаної допомоги позивачу до 5 травня 2013 року діяло кілька законів: Закон № 3551-ХІІ та Закон № 5515-VІ, які по різному регулюють встановлення одноразової щорічної допомоги до 5 травня. Під час вирішення питання, яка з однопредметних законодавчих норм рівної ієрархії, що не визнані неконституційними в установленому порядку, перевагу слід надавати тій з них, що прийнята пізніше. У розглядуваному випадку пізніше прийняті норми Закону № 5515-VІ, якими встановлено, що у 2013 році норми і положення статті 14 Закону № 3551-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Відповідач здійснював вказані виплати позивачу відповідно до постанови Кабміну України № 149 від 13.03.2013р., що відповідало вимогам Закону № 3551-ХІІ, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відтак, висновок суду першої інстанції про зобов'язання відповідача нарахування та виплати щорічної грошової допомоги за 2013 рік в розмірі 2547 грн. є помилковим. З урахуванням викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову повністю.

Результат розгляду: denied