Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю "НДор" (далі - ТзОВ "НДор") звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 05.12.2013 р. № 0002912240, № 0002892240. В обґрунтування позовних вимог посилається на безпідставність висновків, викладених в акті перевірки від 21.11.2013 р. № 522/22-40/36361524, про завищення податкового кредиту по податку на додану вартість у травні 2011 року та липня 2011 року по взаємовідносинах з ТОВ «БК АТР Груп», у серпні 2011 р. , вересні 20112 р. та листопаді 2011 р. по взаємовідносинах з ТОВ «БТК Євробуд», у листопаді 2011 р. та грудні 2011 р. по взаємовідносинах з ТОВ «Інтеграл Ай Ті». Стверджує, що сторони належним чином та в повному обсязі виконали взяті на себе зобов'язання, дійсність господарських операцій з вказаними контрагентом підтверджується первинними документами, які відповідають вимогам до первинних документів, встановлених Законом України "Про бухгалтерський облік". Посилання відповідача про порушення товариством вимог податкового законодавства є безпідставними, тому спірні податкові повідомлення - рішення підлягають визнанню протиправними і скасуванню. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав з підстав, викладених у письмовому запереченні, суть яких полягає в наступному. Проведеною ДПІ у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області позаплановою виїзною перевіркою встановлено недоведеність факту виконання договорів, укладених між позивачем та його контрагентами - ТОВ «БК «Євробуд», ТОВ «БК «АТР Груп», ТОВ «Інтеграл Ай Ті» у зв'язку із ненаданням до перевірки товарно-транспортних накладних. У задоволенні позову просить відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, мотивуючи це наступним. Позивач - ТзОВ "НДор", як суб'єкт підприємницької діяльності юридична особа, зареєстрований Виконавчим комітетом Львівської міської ради 10.02.2009 року (код ЄДРПОУ 36361524) та перебуває на податковому обліку в ДПІ у Галицькому районі м. Львова з 11.02.2009 року за № 46114. ТзОВ "НДор" є платником ПДВ відповідно виданого ДПІ у Галицькому районі м. Львова Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 11.03.2009року № 100207929. ДПІ у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області проведено позапланову виїзну перевірку ТзОВ "НДор" з питань дотримання податкового законодавства по взаєморозрахунках з ТОВ «БТК Євробуд», ТОВ «БК «АТР Груп», ТОВ «Інтеграл Ай Ті» за період з 01.10.2010 по 01.10.2013 , а також документальне підтвердження використання у власній господарській діяльності товарів (робіт, послуг) чи подальшу реалізацію цих товарів (робіт, послуг) від вищевказаних контрагентів. Результати перевірки оформлені актом від 21.11.2013 р. № 522/22-40/36361524. Як вбачається з даного акту, податковим органом встановлено порушення ТзОВ "НДОР": - п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України при взаєморозрахунках із ТОВ «БК «АТР Груп», ТОВ «БТК Євробуд», ТОВ «Інтеграл Ай Ті», що призвело до завищення податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01.10.2010 по 01.10.2013 р. на суму 95810,85 грн., в т.ч. по періодах: в травні 2011р. - 16848,07 грн., в липні 2011 р. -8064,69 грн., в серпні 2011 р. - 19006,03 грн., в вересні 2011 р. - 24416,67 грн., в листопаді 2011 р.-18588,10 грн., в грудні 2011 р. -8887,29 грн. На підставі вказаного акту ДПІ у Галицькому районі м. Львова прийнято податкові повідомлення - рішення від 05.12.2013 року: - № 0002892240, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на 135293,00 грн., у т.ч. 95811 грн. за основним платежем та 39482,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); - № 0002912240, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 510,00 грн. При перевірці використано матеріали перевірок: акт ДПІ у Печерському районі м.Києва від 17.05.2013 р. № 1707/22-8/37241554 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «БК «АТР Груп» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.08.2010 по 31.03.2013 р.»; акт ДПІ у Печерському районі м.Києва від 16.05.2013 р. № 1689/22-8/33499358 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Будівельно-торгова компанія «Євробуд» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.08.2011 по 24.11.2011 р.», акт ДПІ у Печерському районі м.Києва від 23.05.2013 р. № 1788/22-8/37403533 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Інтеграл Ай Ті» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.11.2011 по 31.10.2012 р.», Відповідач зазначає, що так як позивачем до перевірки не надано товарно-транспортних накладних чи будь-яких інших первинних документів на підтвердження фактичного виконання господарської операції, відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем п.198.1,198.3 ст.198 ПК України. Суд вважає такі висновки податкового органу помилковими, мотивуючи це наступним. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - Податковий кодекс). Відповідно п. 201.10 ст.201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, в тому числі, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Відповідно до п.198.2. ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Як визначено в ст.201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10 ст.201 ПК України). Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п.198.3. ст.198 ПК України). У розумінні пункту 14.1.36. ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996 від 16.07.1999р., підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. З огляду на викладене аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. Визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку. Представлені представником позивача в судовому засіданні документи свідчать про підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, а також про фактичне здійснення господарських операцій позивачем та його контрагентом, та є достатніми доказами на підтвердження здійснення останніх. На підтвердження господарських відносин з ТОВ «БК «АТР Груп», ТОВ «БТК Євробуд», ТОВ «Інтеграл Ай Ті» позивач надав суду: - По взаємовідносинах з ТОВ «БК «АТР Груп»: договір купівлі продажу №07-09-10/01 від 01.02.2011 р., договір про надання послуг спец.технікою №07-09-10/02 від 01.02.2011 р., видаткові накладні №11/05-18 від 11.05.2011 р., №12/05-09 від 12.05.2011 р., №13/05-11 від 13.05.2011 р., № 16/05-16 від 16.05.2011, №19/07-13 від 19.07.2011 р.,№20/07-22 від 20.07.2011 р., акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №11/05-11 від 11.05.2011 р., №12/05-07 від 12.05.2011 р., №13/05-12 від 13.05.2011 р., № 16/05-07 від 16.05.2011, №29/07-33 від 29.07.2011 р., податкові накладні від 11.05.2011 №422, від 11.05.2011 №424, від 12.05.2011 №425, від 12.05.2011 р. №426, від 13.05.2011 р. №427, від 13.05.2011 р. №428, від 16.05.2011 №429, від 16.05.2011 №430, від 19.07.2011 №308, від 20.07.2011 р. №386, від 29.07.2011 №520, банківські виписки, оборотно-сальдова відомість по рах.631 за 01.10.10 -01.10.13 р., реєстри виданих та отриманих податкових накладних за травень, липень 2011 р. - По взаємовідносинах з ТОВ «БТК Євробуд»: договір поставки від 04.07.2011 р. №04/11/07, видаткові накладні №9/08-10 від 09.08.2011, №15/08-20 від 15.08.2011, №18/08-15 від 18.08.2011р., №14/09-29 від 14.09.2011, №15/09-19 від 15.09.2011, №21/09-16 від 21.09.2011, №23/09-14 від 23.09.2011, №20/10-14 від 20.10.2011, акти здачі приймання робіт(надання послуг) №09/08-01 від 09.08.2011 р., №15/08-06 від 15.08.2011 р., №18/08-03 від 18.08.2011 р., оборотно-сальдова відомість по рах.631 за 01.10.10 -01.10.13 р., податкові накладні від 09.08.2011 №133, від 09.08.2011 №135, від 15.08.2011 №238, від 15.08.2011 р. №296, від 18.08.2011 р. №338, від 18.08.2011 р. №383, від 14.09.2011 №317, від 15.09.2011 №340, від 21.09.2011 №490, від 23.09.2011 р. №548, від 20.10.2011 №538, банківські виписки, реєстри виданих та отриманих податкових накладних за серпень, вересень, листопад 2011 р.; - По взаємовідносинах з ТОВ «Інтеграл Ай Ті»: договір поставки від 18.11.2011 р. №08/11/11, видаткові накладні №18/11-10 від 18.11.2011, №2/12-11 від 02.12.2011, №6/12-05 від 06.12.2011р., №8/12-04 від 08.12.2011, №12/12-14 від 12.12.2011, №15/12-02 від 15.12.2011, акти здачі приймання робіт(надання послуг) №06/12-02 від 06.12.2011 р., №18/11-02 від 18.11.2011 р., оборотно-сальдова відомість по рах.631 за 01.10.10 -01.10.13 р., податкові накладні від 18.11.2011 №37, від 18.11.2011 №38, від 02.12.2011 №62, від 06.12.2011 р. №146, від 06.12.2011 р. №147, від 08.12.2011 р. №205, від 12.12.2011 №306, від 15.12.2011 №383, банківські виписки, реєстри виданих та отриманих податкових накладних за листопад, грудень 2011 р. Судом встановлено, що товар, придбаний позивачем у контрагентів використовувався у власній діяльності підприємства зокрема щодо робіт з поточного ремонту житлового фонду , поточного ремонту доріг та тротуарів у Галицькому районі м. Львова на замовлення Галицької районної адміністрації Львівської міської ради та аварійно-відновлювальні роботи каналізаційної мережі та конструктивних елементів у Залізничному районі м . Львова на замовлення Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, що підтверджено довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (КБ-3) ( а.с.108-229 т.І). Аналізуючи податкові декларації спірного періоду вбачається, що Товариство було діючим, належним чином проводило господарську діяльність та декларувало значні суми податку. Послуги та товар, які були предметом Договору, не обмежені в цивільному обороті України. Таким чином, господарські операції, що є предметом даного спору, здійснювалися правоздатними юридичними особами і по своїй суті не суперечать інтересам держави. Відповідно до вимог Податкового кодексу України, податкова накладна є документом, який підтверджує сплату покупцем податку на додану вартість в ціні товару. За наслідком виконання робіт Підприємство отримало податкові накладні, які не мали недоліків та, порядок заповнення яких, відповідає встановленому чинним на момент їх виписки законодавством. Актом перевірки не підтверджено, що на момент здійснення господарських операцій, контрагенти Товариства не були зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі, а також що у такого не було Свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість, доказів того, що спірні господарські зобов'язання в судовому порядку визнавались недійсними представником відповідача суду не надано. Посилання відповідача на акти перевірок контрагентів суд не бере до уваги, так як чинним законодавством не передбачено право відповідача при складанні акту перевірки одного платника податків приймати за основу акт перевірки іншого платника податків, як підставу про наявність порушень з боку першого. Крім цього, використана відповідачем при перевірці інформація без дослідження у контрагента відповідних розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не може свідчити про порушення позивачем норм Податкового кодексу України та невідповідність правочинів вимогам законодавства. Слід зауважити, що згідно з практикою Європейського суду, викладеною в рішенні від 22.01.2009р. у справі "Булвес" АД проти Болгарії та ст.61 Конституції України принципу індивідуалізації відповідальності, Підприємство не несе відповідальності за свого контрагента, який не виконав свого обов'язку щодо сплати податків до бюджету, відповідальність за такі негативні наслідки несе саме ця особа-контрагент, зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит у разі якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Щодо посилання відповідача на Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом, у зв'язку із ненаданням позивачем товарно-транспортних накладних, то суд зазначає наступне. Як вбачається з преамбули наказу Мінтрансу від 14.10.1997р. №363 «Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні», Правила, затверджені цим наказом, розроблені для виконання цілої низки державних документів, направлених на забезпечення збереження вантажів, захисту їх від розкрадання, безпеки пасажирів на транспорті, боротьби із злочинністю. Тобто, дотримання Правил, зокрема, вимога про наявність товарно-транспортної накладної під час перевезення вантажів є обов'язковою для перевізників. За таке порушення останні можуть бути притягнуті до відповідальності органами автомобільної інспекції, які здійснюють контроль за дотриманням вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезення вантажів. Правила, розроблені Мінтрансом України, стосуються виключно порядку здійснення перевезення вантажів та не мають відношення до бухгалтерського та податкового обліку підприємств, які є вантажовідправниками та вантажоотримувачами та не можуть встановлювати правила ведення вказаних видів обліку. Таким чином покликання відповідача на непредставлення до перевірки товарно-транспортних накладних як на підтвердження реальності господарських операцій позивача з його контрагентами є безпіставним та необгрунтованим. Крім того, суд також бере до уваги довідки Державної фінансової інспекції у Львівській області від 20.03.2012р. та 26.11.2012року. Дослідивши докази суд приходить до висновку, що операції з придбання позивачем у ТОВ «БК «АТР Груп», ТОВ «БТК Євробуд», ТОВ «Інтеграл Ай Ті» вищевказаних послуг та товару мали реальний характер. Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до вимог ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд вважає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятих ним рішень. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Щодо судових витрат, то у відповідності до ст.94 КАС України слід стягнути з Державного бюджету України на користь позивача.

Результат розгляду: granted