Рішення адміністративного суду від 2014-01-10 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду мотивуючи свої вимоги тим, що за період його праці з 06.08.1981р. по 21.05.1982р. машиністом каменерізної машини у Приморському заводі будівельних матеріалів та з 01.06.1998р. до 16.07.1999р. у ТОВ «Керчбудматеріали» машиністом каменерізної машини працівниками відповідача не був включений до льотного страхового стажу в наслідок того, що на їх думку, оскільки довідка про наявність пільгового стажу за час роботи з 01.06.1998р. до 16.07.1999р. не відповідає встановленому зразку, а саме в довідці повиненно бути вказане про періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. А час роботи з 06.08.1981р. по 21.05.1982р. не включений відповідачем з підстав того, що у трудовій книжці є не застереження виправлення у відповідних термінах наказів про прийняття та звільнення з роботи. Просить визнати дії відповідача незаконними та призначити пенсії з урахуванням пільгового стажу у 14 років, 4 місяців та 23днів. Позивач до судового засідання не прибув, був повідомлений завчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, надав до судового засідання заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача до судового засідання не прибув, був повідомлений завчасно та належним чином. Від нього надійшли заперечення та заява з проханням розглянути справу в його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають частковому задоволенню. Задовольняючи позов частково суд виходить з того, що згідно до вимог ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист та це право гарантується в тому числі і за рахунок страхових внесків громадян. Як свідчать матеріали справи, позивач працював з 06.08.1981р. по 21.05.1982р. машиністом каменерізної машини у Приморському заводі будівельних матеріалів, що підтверджено трудовою книжкою / а.с. 18-19/, а також копією особистої картки / а.с. 7/ та довідкою / а.с. 11/ в умовах, які надають право на пільгову пенсію. Також згідно до запису в трудової книжці позивач працював з 01.06.1998р. до 16.07.1999р. у ТОВ «Керчбудматеріали» машиністом каменерізної машини. Відповідно до довідки № 23 від 12.07.2013р. ця робота не була віднесена до робіт со шкідливими умовами праці, яка передбачена списком № 2. Ст. 11 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Обов'язок доказування, відповідно до ст. 71 КАС України вказує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Задовольняючи позов частково суд виходить з того, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у зарахуванні часу його роботи з 06.08.1981р. по 21.05.1982р. машиністом каменерізної машини у Приморському заводі будівельних матеріалів, що підтверджено трудовою книжкою / а.с. 18-19/, а також копією особистої картки / а.с. 7/ та довідкою / а.с. 11/ в умовах, які надають право на пільгову пенсію, оскільки довідка №388/1 від 18.06.2013р. підтверджує час роботи, оскільки відповідно до Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у випадку незрозумілостей, виправлень та інш. Данні про роботу підтверджуються відповідними довідками, крім того підтверджений особистою карткою № 136. на ім'я позивача під час його роботи у Керченському заводі будівельних матеріалів. Стосовно часу роботи у ТОВ «Керчбудматеріали» вимоги позивача не відповідають діючому законодавству, оскільки ТОВ не є правонаступником Керченського заводу будматеріалів та атестація робочих місць не проводилася, що вказано у довідці № 22 від 12.07.2013р. суд зазначає, що атестації робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації). Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації. Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці. Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку. Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Таких документів матеріали справи не містять. Таким чином, відмова управління ПФУ зарахувати період роботи позивача з 01.06.1998р. до 16.07.1999р. до пільгового стажу внаслідок непроведення атестації цієї посади ВАТ «Крчбудматеріали», де він працював в даний період, є обґрунтованою, відповідає вимогам закону. Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.09.2013р. На підставі ст.ст. 8, 46, 64 Конституції України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та

Результат розгляду: partial