Рішення адміністративного суду від 2014-03-17 00:00:00+02

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява державного підприємства «Львівський радіоремонтний завод» до державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкового повідомлення- рішення № 0000522210/4196 від 30.09.2013 року та № 0000832210/4195 від 30.09.2013 року. Ухвалою від 13.01.2014р. провадження у справі було зупинено до одержання відповіді від Головного слідчого управління ФР Міністерства доходів і зборів України щодо розслідування кримінального провадження №32013000000000001 стосовно пособництва в ухиленні від сплати податків посадових осіб ТзОВ «Компанія «Квадр 2010», ТзОВ «Бестер» та ТзОВ «Ансат» при здійсненні фінансово-господарських розрахунків з ДП «Львівський радіоремонтний завод». Ухвалою від 03.03.2014 р. провадження по справі поновлено у зв'язку отриманням відповіді Головного слідчого управління ФР Міністерства доходів і зборів України. В судових засіданнях представники позивача позов підтримали з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердили, що протягом 2010 -2012 років підприємство укладало договори про надання нерезидентам через комісіонерів ДП ДК «Укрспецекспорт», ДГЗІФ «Укрінмаш», ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт», ДП «Укроборонсервіс», ТзОВ «НВП «Аеротехніка - МЛТ» та ДП МФ «Артем» послуг по ремонту військової техніки. Запасні частини та комплектуючі, які було придбано у ТзОВ «Компанія «Квадр 2010», ТзОВ «Бестер» та ТзОВ «Ансат», використовувалися для виконання вказаних вище договорів. Потреба у запчастинах та комплектуючих, необхідних для ремонту техніки, визначалась на підставі огляду техніки та дефектаційних актів. Операції з придбання у ТзОВ «Компанія «Квадр 2010», ТзОВ «Бестер» та ТзОВ «Ансат» запчастин та комплектуючих були спрямовані на настання реальних наслідків, їх товарний характер підтверджується копіями договорів, розхідних накладних, податкових накладних, витягом з журналу реєстрації довіреностей на одержання товарно-матеріальних цінностей представниками ДП «Львівський радіоремонтний завод», перерахуванням коштів на оплату придбаних товарно-матеріальних цінностей. Перерахування коштів в оплату товару підтверджено копіями платіжних доручень. Передача товару підтверджена накладними на відпуск товарно-матеріальних цінностей. Ці обставини підтверджуються актом позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Львівський радіоремонтний завод» від 03.12.2013р., проведеної Державною фінансовою інспекцією у Львівській області на підставі первинних документів підприємства. Договори про надання нерезидентам через комісіонерів ДП ДК «Укрспецекспорт», ДГЗІФ «Укрінмаш», ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт», ДП «Укроборонсервіс», ТзОВ «НВП «Аеротехніка - МЛТ» та ДП МФ «Артем» послуг по ремонту військової техніки виконані, послуги замовникам надані, ними прийняті і оплачені. Суми коштів від продажу послуг, реалізованих з використанням запчастин і комплектуючих, придбаних у ТзОВ «Компанія «Квадр 2010», ТзОВ «Бестер» та ТзОВ «Ансат», включено до складу доходів і оподатковано. Реальність цих операцій відповідачем не заперечується. Стосовно вмотивування висновків акту перевірки від 16.09.2013р. №139/29/22-10/07676441, на підставі якого були прийняті податкові повідомлення-рішення від 30.09.2013р. №0000522210/4196 та №0000832210/4195, позивач вважає, що обставини, наведені у акті перевірки як факти, встановлені у ході розслідування кримінального провадження №32013000000000001 на момент складання акту перевірки, є недостовірні, встановлення фактів мало вибірковий і непослідовний характер, висновки про наявність правопорушень в діях посадових осіб ТзОВ «Компанія «Квадр 2010», ТзОВ «Бестер» та ТзОВ «Ансат» були перебільшені і опиралися на інформацію, що не може з певністю доводити наявність правопорушень (конкретні приклади наведено у позовній заяві). Крім того, висновки акту перевірки суперечать чисельній судовій практиці ВАС України, наведеній позивачем у Додаткових пояснення №2. Листом від 24.02.2014р. №3885/5/99-99-09-16 Головне слідче управління ФР Міністерства доходів і зборів України повідомило, що розслідування кримінального провадження №32013000000000001 стосовно пособництва в ухиленні від сплати податків посадових осіб ТзОВ «Компанія «Квадр 2010», ТзОВ «Бестер» та ТзОВ «Ансат» при здійсненні фінансово-господарських розрахунків з ДП «Львівський радіоремонтний завод» закрито у зв'язку з відсутністю в їх діяннях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України. Таким чином, обставини, які вважалися встановленими при складанні акту перевірки, в ході проведення подальшого розслідування не підтвердились. Представник відповідача позов заперечив з мотивів, зазначених у запереченнях на позовну заяву. Зокрема, відповідач ствердив, що згідно з постановою старшого слідчого з ОВС СУКР ГСУ фінансових розслідувань Міністерства доходів і зборів України ДПІ у Шевченківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області провела перевірку ДП «Львівський радіоремонтний завод», за результатами якої було складено акт від 16.09.2013р. №139/29/22-10/07676441. В результаті перевірки було встановлено, що позивач протягом 2010-2012 років укладав нікчемні правочини та здійснював безтоварні операції з ТзОВ «Компанія «Квадр 2010», ТзОВ «Бестер» та ТзОВ «Ансат» та безпідставно формував за рахунок таких правочинів свій податковий кредит. Постачальники ДП «Львівський радіоремонтний завод» мають ознаки фіктивності, не знаходяться за юридичними адресами, не мають ліцензій на придбання товарів військового та подвійного призначення, основних засобів (нерухомості, транспорту, виробничих потужностей), не є виробниками поставлених товарів, ряд працівників, допитаних в якості свідків, нічого не змогли повідомити про співпрацю підприємств, на яких вони працювали, з ДП «Львівський радіоремонтний завод», з постачальниками неможливо провести зустрічні звірки, первинних документів вони до перевірки не надали, а ДП «Львівський радіоремонтний завод» не надав до перевірки товарно-транспортні накладні на транспортування придбаних товарно-матеріальних цінностей. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та оцінивши подані ними докази, суд встановив наступне. На підставі постанови старшого слідчого з ОВС СУКР ГСУ фінансових розслідувань Міністерства доходів і зборів України від 25.07.2013р. працівниками ДПІ у Шевченківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області було проведено позапланову виїзну перевірку ДП «Львівський радіоремонтний завод» по питаннях взаємовідносин з ТзОВ «Компанія «Квадр 2010», ТзОВ «Бестер» і ТзОВ «Ансат». За результатами перевірки було складено акт від 16.09.2013р. №139/29/22-10/07676441. У акті перевірки вказано, що протягом періоду з 01.01.2010 року по 30.06.2013 року ДП «Львівський радіоремонтний завод» завищено валові доходи на 66314064 грн., завищило валові витрати на таку ж суму, завищено податкові зобов'язання на 10565916 грн. та завищено податковий кредит на 12751310 грн. На підстав акту перевірки відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення від 30.09.2013р. №0000522210/4196 про визначення грошових зобов'язань з податку на додану вартість в сумі 479864 грн. та від 30.09.2013р. №0000832210/4195 про зменшення суми від'ємного значення податку на додану вартість в сумі 909745 грн. Висновки акту перевірки про завищення позивачем витрат та податкового кредиту вмотивовано посиланням на те, що позивач протягом 2010-2012 років здійснював безтоварні операції з придбання запчастин та комплектуючих у ТзОВ «Компанія «Квадр 2010», ТзОВ «Бестер» та ТзОВ «Ансат» та безпідставно формував за рахунок таких правочинів свій податковий кредит. Актами перевірок від 07.06.2013р. №26/22-604/36633953, від 07.06.2013р. №2083/22.8/36521698 та від 04.06.2013р. №2084/22.8/37568346, та матеріалами кримінального провадження №32013000000000001 встановлено, що у ТзОВ «Компанія «Квадр 2010», ТзОВ «Бестер» і ТзОВ «Ансат» відсутнє обладнання, транспортні засоби, складські приміщення, матеріальні та трудові ресурси, які необхідні для ведення господарської діяльності, щодо їх посадових осіб ведеться досудове слідство. Постачальники ДП «Львівський радіоремонтний завод» мають ознаки фіктивності, не знаходяться за юридичними адресами, не мають ліцензій на придбання товарів військового та подвійного призначення, основних засобів (нерухомості, транспорту, виробничих потужностей), не є виробниками поставлених товарів, ряд працівників, допитаних в якості свідків, нічого не змогли повідомити про співпрацю підприємств, на яких вони працювали, з ДП «Львівський радіоремонтний завод», з постачальниками неможливо провести зустрічні звірки, первинних документів вони до перевірки не надали, а ДП «Львівський радіоремонтний завод» не надав до перевірки товарно-транспортні накладні на транспортування придбаних товарно-матеріальних цінностей. Договори, укладені ДП «Львівський радіоремонтний завод» на придбання товарів у ТзОВ «Компанія «Квадр 2010», ТзОВ «Бестер» і ТзОВ «Ансат», є нікчемними, оскільки не були спрямовані на настання реальних наслідків і носять безтоварний характер. У зв'язку з цим, документи, видані на підставі нікчемних угод не підтверджують права ДП «Львівський радіоремонтний завод» на зменшення доходів на суму витрат при обчисленні податку на прибуток та права на податковий кредит по податку на додану вартість. ДП «Львівський радіоремонтний завод» зареєстроване 17.03.1993, номер запису 14151050001013206. Згідно з Довідкою з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України АА №569006, виданої 02.04.2012р. Головним управлінням статистики у Львівській області, основними видами діяльності ДП «Львівський радіоремонтний завод» є виробництво зброї та боєприпасів, ремонт та технiчне обслуговування електронного і оптичного устаткування. Приймаючи рішення суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно. Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також у зв'язку з придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Підставою для нарахування податкового кредиту згідно з п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону є податкова накладна, яка видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача. Відповідно до п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи документами, передбаченими п.п.7.2.6 цього пункту. Платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами лише у разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються непідтвердженими зазначеними цим підпунктом документами. Згідно з п.п.14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Згідно з п. 185.1. ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю. Відповідно до п. 186.1. ст. 186 ПК України місцем постачання товарів є: а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах "б" і "в" цього пункту); б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою; в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені. Згідно з п. 188.1. ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів, крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів, і збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку). Згідно з п. 198.1. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Згідно з п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Згідно з п. 198.4. ст. 198 ПК України якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника. Згідно з п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Згідно з п. 201.1. ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити. Згідно з п. 201.4. ст. 201 ПК України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Згідно з п. 201.6. ст. 201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу. Згідно з п. 201.7. ст. 201 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Згідно з п. 201.10. ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Судом встановлено, що протягом 2010 -2012 років підприємство укладало договори про надання нерезидентам через комісіонерів ДП ДК «Укрспецекспорт», ДГЗІФ «Укрінмаш», ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт», ДП «Укроборонсервіс», ТзОВ «НВП «Аеротехніка - МЛТ» та ДП МФ «Артем» послуг по ремонту військової техніки . Запасні частини та комплектуючі для виконання вказаних вище договорів (згідно з переліком, який цілком співпадає з основною діяльністю підприємства) ДП «Львівський радіоремонтний завод» купувало у ТзОВ «Компанія «Квадр 2010», ТзОВ «Бестер» і ТзОВ «Ансат». Згідно з Довідкою від 18.02.2014р. № 178, поданою позивачем за підписом директора ДП «Львівський радіоремонтний завод» та начальником режимно-секретного підрозділу, товари, які були придбані у вказаних вище постачальників, не належать до матеріальних носіїв інформації, що містять державну таємницю) та не мають ступеня секретності цієї інформації. Інших постачальників запчастин та комплектуючих для виконання договорів про надання нерезидентам послуг по ремонту військової техніки через комісіонерів ДП ДК «Укрспецекспорт», ДГЗІФ «Укрінмаш», ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт», ДП «Укроборонсервіс», ТзОВ «НВП «Аеротехніка - МЛТ» та ДП МФ «Артем» перевіркою відповідача не встановлено. Вказані договори виконані, послуги замовникам надані, ними прийняті і оплачені. Реальність цих операцій відповідачем не заперечується. У акті перевірки відповідача, з посиланням на первинні бухгалтерські документи та вантажні митні декларації, детально описано реалізацію ДП «Львівський радіоремонтний завод» своїм замовникам ТМЦ, придбаних у ТзОВ «Компанія «Квадр 2010», ТзОВ «Бестер» і ТзОВ «Ансат» (у тому числі на експорт). Вказані вище обставини були предметом не тільки перевірки відповідача, але також предметом позапланової документальної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Львівський радіоремонтний завод», проведеної Державною фінансовою інспекцією у Львівській області на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 01.11.2013р. по справі №461/13171/13к та первинних документів підприємства (акт від 03.12.2013р. №08-22/31 (т.15 а.с.16-34). Згідно з цим актом придбані запчастини та комплектуючі використовувалися виключно для потреб виконання договорів за участю ДП ДК «Укрспецекспорт», ДГЗІФ «Укрінмаш», ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт», ДП «Укроборонсервіс», ТзОВ «НВП «Аеротехніка - МЛТ» та ДП МФ «Артем». Потреба у запчастинах та комплектуючих, необхідних для ремонту техніки, визначалась на підставі огляду техніки, дефектаційних актів та дефектаційних відомостей (ф-16), на підставі яких формувалися відомості про деталі, що підлягають заміні (ф-2). Придбання у ТзОВ «Компанія «Квадр 2010», ТзОВ «Бестер» та ТзОВ «Ансат» запчастин та комплектуючих підтверджується копіями договорів, розхідних накладних , податкових накладних, витягом з журналу реєстрації довіреностей на одержання товарно-матеріальних цінностей представниками ДП «Львівський радіоремонтний завод», перерахуванням коштів на оплату придбаних товарно-матеріальних цінностей (Т-1-14). Оприбуткування товарно-матеріальних цінностей на склад підприємства оформлено актами прийому-передачі, що підписані посадовими особами обох підприємств та скріплені печатками. Крім цього, для оприбуткування на склад підприємства було виписано приймальні акти, які підписувалися посадовою особою, яка безпоседеньо отримала ТМЦ згідно прихідної накладної, та завідувачем центрального складу. Приймальні акти реєструвалися в журналі реєстрації прихідних та розхідних документів, що ведеться на складі підприємства. На кожний вид ТМЦ зареєстровано та заведено окрему облікову картку. Із центрального складу підприємства на склад виробничих цехів товарно-матеріальні цінності передавалися згідно вимог, де зазначалися найменування ТМЦ, їх кількість, ціна, загальна сума. Вимоги реєструвалися в журналі реєстрації прихідних та розхідних документів, та підписувалися завідувачем центрального складу, комірником та начальником виробничого цеху. Комірником виробничого цеху щомісячно складався звіт про рух матеріалів в кладовій цеху (відділу), де зазначався залишок ТМЦ на початок місяця, прихід ТМЦ, списання ТМЦ в розрізі замовлень, номер замовлень та залишок ТМЦ на кінець місяця. Звіт підписувався начальником технічного відділу, ведучим технологом технічного відділу, начальником виробничого цеху, комірником, затверджувався головним інженером підприємства та передавався в бухгалтерію підприємства. На підставі звітів про рух матеріалів в кладовій цеху (відділу) бухгалтерією підприємства складалася зведена відомість по матеріалах на підставі якої ТМЦ і списувалися з балансу підприємства. Як при проведенні перевірки відповідачем, так і при проведенні перевірки проведеної Державною фінансовою інспекцією у Львівській області, позивачем не представлено товарно-транспортних накладних. Однак, відповідно до ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» («Документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення») документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. Таким чином, при наявності інших документів на придбані товарно-матеріальні цінності відсутність товарно-транспортних накладних не може бути доказом безтоварного характеру господарських операцій, оскільки це не суперечить Закону України «Про автомобільний транспорт», як нормативному акту вищої юридичної сили в галузі автомобільних перевезень (про відносне значення наявності чи відсутності товарно-транспортних документів також зазначив ВАС України у своїх ухвалах від 27.06.2013р. по справі №К/9991/30198/12, від 02.10.2013р. по справі №К/800/12237/13, від 28.10.2013р. по справі №К/9991/8144/12, та від 16.10.2013р. по справі №К/800/45872/13). Стосовно зауважень про те, що в книгах обліку транспортних засобів, які велися на контрольно-пропускних пунктах заводу, відсутні записи проїзду транспорту постачальників з товарно-матеріальними цінностями від них на територію через контрольно-пропускний пункт позивача, слід зауважити, що у акті документальної ревізії відсутні посилання на конкретні норми діючого законодавства, які встановлюють обов'язковість внесення до вказаних вище книг такої інформації, тому це не може трактуватися в якості порушення. Стосовно зауважень про те, що до ревізії не надано журналу обліку вантажів що надійшли (форма №М-1), який передбачений наказом Міністерства статистики України № 193 віл 21.06.1996 «Про затвердження типових форм первинних облікових документів з обліку сировини та матеріалів», то цей наказ не зареєстрований у Міністерстві юстиції України і не є обов'язковим для застосування позивачем. Таким чином, реальність здійснення господарських операцій ДП «Львівський радіоремонтний завод» документально підтверджується в достатній мірі. З приводу висновків акту перевірки відповідача про те, що безтоварний характер господарських операцій позивача підтверджується обставинами досудового розслідування кримінального провадження №32013000000000001 щодо пособництва в ухиленні від сплати податків посадових осіб ТзОВ «Компанія «Квадр 2010», ТзОВ «Бестер» та ТзОВ «Ансат», то Листом від 24.02.2014р. №3885/5/99-99-09-16, то Головне слідче управління фінансових розслідувань Міністерства доходів і зборів України повідомило, що розслідування кримінального провадження №32013000000000001 стосовно пособництва в ухиленні від сплати податків посадових осіб ТзОВ «Компанія «Квадр 2010», ТзОВ «Бестер» та ТзОВ «Ансат» при здійсненні фінансово-господарських розрахунків з ДП «Львівський радіоремонтний завод» закрито у зв'язку з відсутністю в їх діяннях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України. У акті перевірки відповідача вказано, що у ТзОВ «Компанія «Квадр 2010», ТзОВ «Бестер» і ТзОВ «Ансат» відсутні ліцензії на здійснення продажу товарів військового призначення та подвійного використання, однак не наведено жодної норми, яка передбачає, що є відповідний вид діяльності є ліцензованим і необхідним є отримання такої ліцензії. Ця обставина наведена в обґрунтування нікчемності правочинів. Однак, законодавство не передбачає необхідності отримання такої ліцензії. Відповідно до п.41 ст.9 Закону України «Про ліцензування деяких видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає розроблення, виготовлення, реалізація, ремонт, модернізація та утилізація озброєння, військової техніки, військової зброї і боєприпасів до неї, а не продаж товарів військового призначення та подвійного використання. Стосовно не перебування постачальників за юридичними адресами, як ознаки фіктивної діяльності, то така обставина не є самостійним доказом безтоварності господарських операцій ( про це також зазначив ВАС України у своїх ухвалах від 13.03.2013р. по справі №К/9991/74789/12 та від 23.10.2013р. по справі №К/9991/25479/11). У акті перевірки ДП «Львівський радіоремонтний завод» зроблено посилання на те, що ТзОВ «Компанія «Квадр 2010», ТзОВ «Бестер» та ТзОВ «Ансат» не володіють ресурсами, необхідними для ведення господарської діяльності. Однак, як вказано у акті перевірки ДП «Львівський радіоремонтний завод», зустрічні звірки та виїзні документальні перевірки діяльності ТзОВ «Компанія «Квадр 2010», ТзОВ «Бестер» і ТзОВ «Ансат» не проводились у зв'язку з їх відсутністю за юридичною адресою. Таким чином, жодні первинні документи, які містять безпосередню інформацію про господарську діяльність підприємств - постачальників податковими органами не перевірялися. Слід зауважити, що у актах перевірок від 07.06.2013р. №26/22-604/36633953, від 07.06.2013р. №2083/22.8/36521698 та від 04.06.2013р. №2084/22.8/37568346 відносно ТзОВ «Компанія «Квадр 2010», ТзОВ «Бестер», ТзОВ «Ансат», не вказано жодних відомостей про перевірку руху коштів по їхніх банківських рахунках, які є визначальною ознакою ділової активності. Таким чином, перевірками не виключено можливість ведення господарської діяльності ТзОВ «Компанія «Квадр 2010», ТзОВ «Бестер» і ТзОВ «Ансат». З огляду на це, висновки про відсутність економічних ресурсів у постачальників не може вважатися доведеними. Крім того, відсутність у контрагента власних ресурсів, не підтверджує неможливості здійснення ним господарської діяльності (ухвали ВАС України від 13.03.2013р. по справі №К/9991/74789/12, від 02.10.2013р. по справі №К/800/12237/13, від 23.10.2013р. по справі №К/9991/35039/11, від 24.04.2013р. по справі №К/9991/44657/12, від 02.102013р. по справі №К-31429/10, та від 16.10.2013р. по справі №К/800/45872/13). У акті перевірки відповідача вказано, що господарські операції з ТзОВ «Компанія «Квадр 2010», ТзОВ «Бестер» і ТзОВ «Ансат» не підтверджуються з врахуванням реального часу їх здійснення. Однак, на чому ґрунтується такий висновок у акті не також вказано. В описовій частині акту відсутні будь які часові критерії здійснення операцій, порівняння кількісних, якісних і часових показників здійснення поставок. З огляду на це, вказаний висновок є бездоказовим твердженням. Водночас, усі інші перелічені документи дають суду підстави стверджувати про товарний характер господарських операцій між позивачем і його контрагентами. Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Із положень ч. 1, 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно з ч. 3 ст. 159 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Відповідно до ст. 49, 70 КАС України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень. Зважаючи на викладене вище податкові повідомлення-рішення не відповідають критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки прийняті необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). В той же час позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами. Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, суд приходить до висновку, що такі податкове повідомлення-рішення слід скасувати як протиправні. Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають відшкодуванню з державного бюджету України понесені позивачем судові витрати у виді судового збору.

Результат розгляду: granted