Рішення адміністративного суду від 2014-01-16 00:00:00+02

Державна податкова інспекція у м. Іллічівськ Головного управління Міндоходів в Одеській області звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до виробничо - комерційної фірми «КВАРЦ» про стягнення податкової заборгованості у сумі 154 694, 51 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача наявна заборгованість перед бюджетом на загальну суму 154 694, 51 грн. Вказана сума боргу є узгодженою, відтак борг підлягає стягненню. В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити повністю та стягнути суму податкової заборгованості. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений засобами факсу, відповідно до приписів ч.2 ст.38 КАС України, що підтверджується наявним в матеріалах справи «Звітом про направлення факсу від 23.12.2013 р.». Телефон, за яким повідомлявся відповідач, зазначений в Єдиному державному реєстрі, а відтак, згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Крім того, на адресу суду відповідачем надіслані письмові заперечення, в яких зазначено, що несплата ВКФ «КВАРЦ» сум податкового боргу виникла у зв'язку з невиконанням ТОВ «Автодор» своїх зобов'язань перед ВКФ «КВАРЦ» по договору купівлі - продажу № 1 від 12.04.2013 року. Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно приписів чинного законодавства сторони процесу повинні добросовісно виконувати свої права та обов'язки. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Згідно вимог статті 122 КАС України адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно приписів статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, якій вирішить спір щодо його прав та обов'язків. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 21 грудня 2006 року у справі «Мороз та інші проти України» зазначив, що розумність строку проваджень повинна оцінюватись у світлі обставин справи та з урахуванням наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявників і відповідних органів державної влади та того, яку важливість для заявників мало питання, що розглядалося. Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, на тому, що саме національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2006 року справа «Мороз та інші проти України»). Така функція знайшла своє відображення і в Законі України «Про судоустрій і статус суддів», який встановлює обов'язок судді вживати заходи щодо розгляду справи протягом строку, встановленого Законом. Отже, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи з його участю для реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов з наступних підстав. Відповідно ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Статтею 20 Податкового кодексу України, (п. 20.1.18.) визначено, що органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини. Згідно п. 41.5. ст.41 Податкового Кодексу України, органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Судом встановлено, що ВКФ «КВАРЦ» зареєстровано Виконавчим комітетом Іллічівської міської ради Одеської області від 27.05.1996 року та перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Іллічівськ Головного управління Міндоходів в Одеській області з 29.05.1996р. за № 911. ВКФ «КВАРЦ» засобами електронного зв'язку в електронній формі надано до ДПІ у м. Іллічівську ГУ Міндоходів податкові декларації з податку на додану вартість за липень - жовтень 2013 року. У вказаній податковій звітності ВКФ «КВАРЦ» самостійно визначено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду (ряд. 25) за липень 2013 р. - 117323 грн., за серпень 2013 р. - 64449 грн., за вересень 2013 р. - 55702 грн., за жовтень 2013 р. - 4342 грн., всього за вказаний період 241816 грн. Крім того, ВКФ «КВАРЦ» надала уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за вересень 2013 року, в якому підприємство зменшило суму ПДВ, що підлягала сплаті на 2054грн. Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного. Відповідно до п. 54.1. ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Згідно п. 57.1. ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Протягом періоду липень - жовтень 2013 року ВКФ «КВАРЦ» сплачено до бюджету податку на додану вартість в загальному розмірі 93000 грн., що відображено в картці особового рахунку платника. У відповідності до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, перерахованими коштами відбувалось погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення. Згідно п.п. 129.1.1 ст. 129 Податкового кодексу України, на суму погашення податкового боргу Виробничо-комерційній фірмі «КВАРЦ» нарахована пеня в загальному розмірі 818,31 грн., що відображено в картці особового рахунку платника. Крім того, за порушення граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов'язання по декларації з ПДВ за липень 2013 р. від 20.08.2013 р. №9052021470, про що складено акт про порушення податкового законодавства №787/15-03-15-02-16 від 01.11.2013 р.. до ВКФ «КВАРЦ», у відповідності до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, застосовано штраф у розмірі 7600 грн., про що складено податкове повідомлення - рішення №0007341502 від 08.11.2013 р. Вказане податкове повідомлення - рішення отримане особисто керівником ВКФ «КВАРЦ» Гончаренко О.В., проте у встановлені законодавством строки не сплачено. Податкове повідомлення - рішення від 08.11.2013 р. №0007341502 на теперішній час є узгодженим, оскільки не були оскаржено відповідачем у встановлені законодавством строки. З урахуванням переплати коштів в розмірі 485,8 грн., яка обліковувалась на особовому рахунку ВКФ «КВАРЦ», податковий борг відповідача і сплати податку на додану вартість складає 154694,51 грн. (241816+818,31+7600-2054-93000-485,8= 154694,51). Згідно ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Відповідно до цього, ДПІ у м. Іллічівську ГУ Міндоходів в Одеській вручено керівнику ВКФ «КВАРЦ» податкову вимогу №104-19 від 19.09.2013 р. на суму податкового боргу в розмірі 116837,20 грн. Згідно п.59.5. ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Крім того, суд критично ставиться до заперечень відповідача щодо того, що несплата ВКФ «КВАРЦ» сум податкового боргу виникла у зв'язку з невиконанням ТОВ «Автодор» своїх зобов'язань перед ВКФ «КВАРЦ» по договору купівлі - продажу № 1 від 12.04.2013 року, оскільки ВКФ «КВАРЦ» самостійно визначило суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного періоду. При цьому, суд також наголошує на тому, що сплата податкових зобовязань платниками податків регулюється Податковим кодексом України і застосовувати норми Цивільного кодексу України до спірних правовідносин не можливо. З урахуванням вищевикладених обставин, за наявності в матеріалах справи доказів вжиття органом податкової служби передбачених ПК України заходів погашення податкового боргу, з урахуванням положень п. 2 ст. 19 Конституції України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Результат розгляду: granted