Рішення адміністративного суду від 2014-02-17 00:00:00+02

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці (надалі - позивач) до фізичної особи підприємця [PERSON] (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що за відповідачем рахується заборгованість по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 6 706 грн. 49 коп. Суд, розглянувши матеріали позовної заяви та встановивши, що відповідно до положень ст. 183-2 КАС України у даній адміністративній справі застосовується скорочене провадження, ухвалою від 29.01.2014р. відкрив скорочене провадження у справі та запропонував відповідачу в 10-денний термін з дня одержання даної ухвали через відділ прийому суду або через відділення поштового зв`язку подати письмові заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову. Відповідач у строк, передбачений ст. 183-2 КАС України заперечень проти позову не направив. Копію вищезгаданої ухвали суду відповідачу направлено на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, однак останній її не отримав, оскільки на адресу суду повернувся конверт з відміткою поштового відділення "за зазначеною адресою не проживає". Відповідно до положень частини 11 статті 35 КАС України, у разі не вручення повістки адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Отже, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про строк подання заперечення проти позову, порядок його подання, а також наслідки неподання такого заперечення. Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд приходить до наступного. Фізична особа підприємець [PERSON] зареєстрований в управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці з 25.07.1995р., як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.6). За приписами п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (надалі - Закон) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) та фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту). Положення п.1 ч.2 ст.6 Закону встановлюють, що платники єдиного внеску зобов'язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. За приписами п.8 ст.9 Закону, платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Згідно з п.3, 4 ст. 25 Закону, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Територіальний орган Пенсійного фонду в порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці і соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Зі змісту даних норм слідує, що платники єдиного внеску зобов'язані своєчасно сплачувати єдиний внесок, в свою чергу пенсійний фонд як контролюючий орган, встановивши факт не виконання такого обов'язку, у встановленій Законом формі зобов'язує такого платника здійснити перерахування єдиного внеску. На виконання вищезазначених норм, у зв'язку з несплатою єдиного внеску до пенсійного фонду, позивачем сформовано вимогу про сплату боргу від 17.04.2013р. № Ф-4474ФФ, якою зобов'язано відповідача сплатити недоїмку в сумі 6 706 грн. 49 коп. Копію вказаної вимоги відповідачем не отримано, адже на адресу пенсійного фонду повернувся конверт з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання" . Таким чином, беручи до уваги те, що наявність вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, доказів сплати боргу не надано, відтак, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 94 КАС України, відповідно до якої у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються, судові витрати у цій справі стягненню з відповідача не підлягають.

Результат розгляду: granted