Рішення адміністративного суду від 2014-01-08 00:00:00+02

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, зазначаючи, що 20 липня 2012 року він керував автомобілем марки ВАЗ, державний номер [NUMBER], без поліса страхування цивільно-правової відповідальності, у зв'язку з чим інспектором дізнання ВДАІ Криворізького РВ ГУМВС України Дніпропетровської області відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 450 грн. Також у цій постанові було зазначено, що у випадку невиплати штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання органами ДВС з нього буде стягнуто подвійний розмір штрафу в розмірі 900 грн. Після неодноразових звернень до ВДАІ постанову йому було видано 6 серпня 2012 року, без наявності якої сплатити штраф раніше він не міг, оскільки в банку прийняти платіж по сплаті штрафу за її відсутності відмовлялись. 7 серпня 2012 року він сплатив штраф у розмірі 450 грн, що підтверджується відповідною квитанцією банку. Цього ж дня він відвіз оригінал квитанції до ВДАІ Криворізького РВ ГУМВС України Дніпропетровської області на підтвердження спали штрафу в повному обсязі, чим фактично виконав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. Але КМУ ДАІ ГУМВС України Дніпропетровської області було подано до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (далі - Центрально-Міський ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області) заяву про примусове виконання вказаної постанови. 16 січня 2013 року державним виконавцем Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області Тарасенко В.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій його зазначено боржником та надано строк для самостійного виконання виконавчого документу до 22 січня 2013 року. Про те, що відносно нього знаходиться виконавче провадження він дізнався 24 березня 2013 року, знайшовши в поштовій скриньці виклик до виконавчої служби «повторно». 26 березня 2013 року він надав державному виконавцю квитанцію про сплату штрафу. 2 квітня 2013 року він дізнався, що замість постанови про закриття виконавчого провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 26 березня 2013 року у зв'язку зі сплатою штрафу в повному обсязі. Не погоджуючись з такою постановою, 3 квітня 2013 року він звернувся до начальника Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області зі скаргою на незаконні дії державного виконавця. Крім того, 3 квітня 2013 року він звернувся до начальника Криворізького МУЮ зі скаргою на незаконні дії та рішення державного виконавця. Лише після неодноразового звернення 14 травня 2013 року начальник Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області надав державному виконавцю Тарасенко В.О. наказ розглянути подану ним скаргу та надати відповідь. 16 травня 2013 року він отримав відповідь, датовану 7 травнем 2013 року, в якій виконавцем зазначено Тарасенко В.О., тобто вона самостійно розглянула скаргу на свої ж дії. Постановою начальника Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області від 5 квітня 2013 року постанову про закінчення виконавчого провадження було скасовано з незрозумілих для нього, позивача, підстав. Копію постанови державного виконавця про відновлення виконавчого провадження від 8 квітня 2013 року він до теперішнього часу не отримав. Крім того, в заяві КМУ ДАІ про направлення постанови до примусового виконання розмір штрафу зазначено 850 грн, проте по всім процесуальним документам виконавчої служби розмір штрафу зазначено 450 грн. Також державний виконавець відкрив виконавче провадження після спливу встановленого законом 3-місячного строку для пред'явлення документів до виконання. Державний виконавець не направив йому копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 січня 2013 року, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості її оскаржити. Постановою державного виконавця від 20 травня 2013 року було відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Не погоджуючись з такою постановою, 29 травня 2013 року він звернувся до начальника Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області зі скаргою на незаконні дії державного виконавця. Ця скарга знову була розглянута державним виконавцем Тарасенко В.О., яка надала відповідь про те, що прийнято постанову про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 січня 2013 року. У відповіді Департаменту контролю за виконанням рішень ДВС України конкретного рішення за його скаргою прийнято не було, а лише роз'яснено право на можливість вирішення спору в судовому порядку. Посилаючись на викладене, позивач просив визнати незаконними дії державного виконавця Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області щодо виконання ним постанови в справі про адміністративне правопорушення, визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області від 20 травня 2013 року про відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», зобов'язати державного виконавця Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області прийняти постанову про відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача Тарасенко В.О. позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. Згідно із ч. 5 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Частиною 1 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Судом встановлено, що 20 липня 2012 року інспектором дізнання ВДАІ Криворізького РВ ГУМВС України Дніпропетровської області відносно позивача було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 450 грн. У цій постанові також зазначено, що у випадку несплати штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання постанови органами державної виконавчої служби з нього буде стягнуто подвійний розмір штрафу, а саме 900 грн (а. с. 35). На виконання вказаної постанови 7 серпня 2012 року позивач сплатив штраф у розмірі 450 грн, що підтверджується квитанцією банку (а. с. 24). 14 січня 2013 року на виконання до державного виконавця Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області надійшла постанова ВДАІ Криворізького РВ ГУМВС України Дніпропетровської області від 20 липня 2012 року. 16 січня 2013 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано позивачу строк для самостійного виконання виконавчого документа до 22 січня 2013 року (а. с. 22). 26 березня 2013 року позивач надав державному виконавцю квитанцію про сплату штрафу, у зв'язку з чим державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 26 березня 2013 року, оскільки штраф сплачено в повному обсязі (а. с. 25). Не погоджуючись з такою підставою закінчення виконавчого провадження, позивач оскаржив постанову до начальника Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області. У процесі проведеної перевірки начальником Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області було встановлено, що зазначена постанова винесена передчасно та підлягає скасуванню. 5 квітня 2013 року постановою начальника Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області постанову про закінчення виконавчого провадження від 26 березня 2013 року скасовано та зобов'язано державного виконавця винести постанову про відновлення виконавчого провадження (а. с. 27). 8 квітня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження (а. с. 31). У квітні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій державного виконавця неправомірними, який у подальшому було залишено без розгляду (а. с. 8). У процесі проведеної перевірки начальником Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області було встановлено, що в постанові ВДАІ Криворізького РВ ГУМВС України Дніпропетровської області від 20 липня 2012 року та в заяві про відкриття виконавчого провадження існують розбіжності, а саме: в постанові суму для стягнення зазначено 900 грн, а в заяві - 850 грн, тому постанова про відкриття виконавчого провадження від 16 січня 2013 року підлягає скасуванню. 18 травня 2013 року постановою начальника Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області постанову про відкриття виконавчого провадження від 16 січня 2013 року скасовано та зобов'язано державного виконавця винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (а. с. 32). 20 травня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження (а. с. 34). Тобто відповідач встановив відсутність підстав для відкриття виконавчого провадження, скасував відповідну постанову та відмовив у відкритті виконавчого провадження, чим фактично визнав факт неправомірності своїх дій. За таких обставин позовні вимоги про визнання неправомірними дій та рішень державного виконавця щодо виконання ним постанови в справі про адміністративне правопорушення підлягають задоволенню. Стосовно решти позовних вимог, суд вважає, що в їх задоволенні слід відмовити за недоведеністю, оскільки відповідно до положень ст. 60 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження порушення його прав чи інтересів постановою про відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження від 20 травня 2013 року, тому підстав для її скасування не має. Позовна вимога про зобов'язання державного виконавця прийняти нову постанову про відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження взаємопов'язна з попередньою позовною вимогою, тому в її задоволенні також слід відмовити. З держави на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 34 (тридцять чотири) грн 41 коп. Ураховуючи викладене,

Результат розгляду: partial