Рішення адміністративного суду від 2014-02-03 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ № 663-од від 11.11.2013 року; визнати незаконними дії відповідача щодо проведення перевірки та складання акту № 001809 від 10.11.2013 року; визнати незаконним та скасувати припис від 10.11.2013 року № 001809; визнати незаконною та скасувати постанову про накладення стягнень № 664 від 27.11.2013 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в порушення приписів чинного законодавства відповідачем проведена перевірка господарської одиниці позивача з питань дотримання законодавства про захист прав споживачів, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі на надання послуг при торгівлі непродовольчими товарами. Так, на підставі депутатського звернення Інспекцією прийнято наказ про проведення перевірки, проведено саму перевірку та за її результатами винесено припис та постанову про накладення стягнень. При цьому, на думку позивача, Інспекція була уповноважена провести лише перевірку по порушеному у депутатському листі питанню - щодо факту наявності сертифікатів на товари, що реалізуються в мережі магазинів «Фокстрот», на відміну від перевірки факту продажу контрафактних товарів, яка у повноваження Інспекції не входить. Крім того, позивач зазначає, що відображені у акті перевірки № 001809 від 10.11.2013 року порушення місця не мали. Так, якість та безпечність товарів позивача підтверджується деклараціями відповідності та сертифікатами, які були надані позивачем до Інспекції після винесення спірної постанови про накладення стягнень. Також не мав місця факт створення позивачем перешкод у проведенні перевірки, оскільки співробітників Інспекції допустили до приміщень суб'єкта господарювання та надали можливість знайомитися із документами. Зважаючи на неправомірність дій та рішень відповідача, позивач звернувся за судовим захистом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі та просила відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що оскаржувані акт перевірки, припис та постанова винесені в межах правового поля, при наявності порушень позивачем законодавства у сфері захисту прав споживачів, у зв'язку із чим підстави для задоволення позову відсутні. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення. Судом встановлено, що відповідно до вимог ст.16 Закону України «Про статус народного депутата України» 11 жовтня 2013 року народний депутат В.Б. Бойко звернувся до Генерального прокурора України В.П. Пшонки з депутатським зверненням № 216-к з метою вжиття заходів прокурорського реагування для припинення порушень прав споживачів та здійснення перевірки торгівельної мережі магазинів побутової техніки «Фокстрот» на факт продажу контрафактної продукції та несертифікованої продукції. Суд зазначає що відповідно до ч.5 ст.17 Закону України «Про статус народного депутата України» народний депутат як представник державної влади у разі порушення прав, свобод і інтересів людини та громадянина, що охороняються законом, та інших порушень законності має право на місці вимагати негайного припинення порушення або звертатися з вимогою до відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ та організацій припинити такі порушення. У разі порушення законності народний депутат може звернутися з депутатським зверненням до відповідних посадових осіб правоохоронних органів чи органів виконавчої влади, що здійснюють державний контроль у відповідній галузі. Держспоживінспекція України на підставі листа Генеральної прокуратури України від 21 жовтня 2013 року № 07/1/3-16314-13 та депутатського звернення народного депутата України В.Б. Бойка від 11 жовтня 2013 року № 216-к доручила територіальним органам Держспоживінспекції України за списком провести позапланові заходи та повідомити про результати перевірок Держспоживінспекцію України в термін до 11листопада 2013 року. На підставі направлення на проведення перевірки № 1397 від 08 листопада 2013 року, згідно з наказом на проведення перевірки № 663-од від 07 листопада 2013 року, відповідно до згоди про проведення позапланових заходів зі здійснення державного контролю Держспоживінспекції України з питань захисту прав споживачів від 06 листопада 2013 року № 03/7-10107-2013 та відповідно до ст.ст.5, 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст.ст. 5, 26 Закону України «Про захист прав споживачів», постанов Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2008 року № 1164 «Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності, пов'язаної з виробництвом, випуском і реалізацією продукції (виконанням робіт, наданням послуг), та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю)», від 11 жовтня 2007 року № 1280 «Про затвердження Порядку відбору зразків продукції для визначення її якісних показників та форми акта відбору зразків продукції» співробітниками Інспекції провідним спеціалістом Івановою О.В. і головним спеціалістом Кіценко В.П. 10 жовтня 2013 року проведено позапланову перевірку дотримання законодавства про захист прав споживачів ТОВ «Сав-Дістрибьюшн» у господарській одинці - магазин «Фокстрот» за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 161, за результатами якої складений акт від 10 листопада 2013 року № 001809. Перевірка проведена у присутності заступника керуючого магазином Солодовникової Ірини Ігорівни, яка є уповноваженою особою позивача та допустила до проведення перевірки посадових осіб контролюючого органу. Остання також була ознайомлена із актом та отримала один примірник акту. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності; права споживачів, а також механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регулює Закон України «Про захист прав споживачів». Згідно з ч.3 ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів здійснюють спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи і установи, що здійснюють державний санітарно-епідеміологічний нагляд, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законодавством, а також суди. Відповідно до ст.26 Закону України «Про захист прав споживачів» спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право у числі іншого: давати суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів; накладати на суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Положення про Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів, затвердженого указом Президента України № 465/2011 від 13 квітня 2011 року Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів (надалі - Держспоживінспекція України) є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів. Згідно з п.7 вищевказаного Положення, а також п. 1 Положення про інспекції з питань захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 206 від 09 листопада 2011 року (далі - Положення № 206), Держспоживінспекція України здійснює свої повноваження через територіальні інспекції. Положенням № 206 зафіксовано основні завдання Держспоживінспекції України, до яких віднесено здійснення державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, рекламу в цій сфері та державний ринковий нагляд. При цьому, в пп.6.1 Положення № 206 передбачено, що інспекції Держспоживінспекції України мають право перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державним наглядом (контролем) є діяльність уповноважених законом органів державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій. Згідно із положеннями ч.1 ст.4, ч.1 ст.22 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо продукції, яка, зокрема, не відповідає встановленим вимогам. Заходами ринкового нагляду є, зокрема, перевірка характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування), обмежувальні (коригувальні) заходи. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», Постанови Кабінету Міністрів України № 573 від 01.06.2011 року ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду, зокрема, Державною інспекцією України з питань захисту прав споживачів, яким належать, в тому числі, повноваження проведення перевірок характеристик продукції. Згідно із ст.23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції на підставі наказів органів ринкового нагляду та посвідчень (направлень) на проведення перевірки. При цьому, згідно із ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» однією з підстав проведення позапланових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) є звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на їх проведення. Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю). Відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» позапланові перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів проводяться органами ринкового нагляду, зокрема, за зверненнями споживачів, органів виконавчої влади, виконавчих органів місцевих рад, правоохоронних органів, у яких міститься інформація про розповсюдження продукції, що завдала шкоди суспільним інтересам чи має недоліки, що можуть завдати такої шкоди, і відсутня інформація, за якою виробника такої продукції може бути ідентифіковано, але міститься інформація, за якою може бути встановлено розповсюджувача, у якого було придбано (виявлено) таку продукцію. Під час проведення перевірки характеристик продукції у її розповсюджувача перевіряється, зокрема, наявність на продукції Національного знаку відповідності, якщо його нанесення на продукцію передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, та додержання правил застосування і нанесення Національного знаку відповідності; наявність супровідної документації до продукції, етикетки, маркування, інших позначок, якщо це встановлено нормативно-правовими актами (у тому числі технічними регламентами), та їх відповідність встановленим вимогам; наявність декларації про відповідність, тощо, а також може бути проведене обстеження зразків продукції та відбір і експертиза (випробування) її зразків. Об'єктом перевірки є документи, що містять інформацію про походження продукції, яка не відповідає встановленим вимогам та її подальший обіг, а якщо розповсюджувач протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку не надав йому зазначені документи, такий розповсюджувач вважається особою, що ввела цю продукцію в обіг. Механізм здійснення державного контролю посадовими особами Держспоживінспекції України та її територіальних органів за додержанням законодавства про захист прав споживачів суб'єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, крім Держспоживінспекції в Автономній Республіці Крим визначений Порядком проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, затверджений наказом Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики № 310 від 07 березня 2012 року (надалі - Порядок № 310). Як вбачається з матеріалів справи, перевірка проведена на підставі депутатського звернення від 11 жовтня 2013 року № 216-к та згоди Держінспекції України з питань захисту прав споживачів від 06 листопада 2013 року № 03/7-10114-2013. Враховуючи викладене, чинним законодавством передбачено право Інспекції проводити перевірки суб'єктів господарювання, в тому числі і позивача, щодо дотримання законодавства про захист прав споживачів, а також запроваджено право накладати адміністративно-господарські санкції за порушення законодавства в сфері захисту прав споживачів. Суд критично оцінює доводи позивача, в якості підстави для скасування наказу Інспекції № 663-од від 07 листопада 2013 року, про те, що в ході перевірки мали бути досліджені виключно дані щодо ймовірних фактів продажу позивачем контрафактної продукції та товарів, що не сертифіковані (заборонені до продажу). Так, відповідно до згоди Держінспекції України з питань захисту прав споживачів від 06 листопада 2013 року № 0317-10-114-2013, остання надала згоду на проведення позапланової перевірки ТОВ «Сав-Дістрибьюшн», магазин «Фокстрот» по вул. Чорноморського Козацтва, 161 у м. Одесі стосовно дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів в межах компетенції Держінспекції України з питань захисту прав споживачів та її територіальних органів. Зі змісту звернення народного депутата України Бойка В.Б. вбачається, що останнє стосується продажу у торговельній мережі магазинів побутової техніки «Фокстрот» контрафактної та несертифікованої продукції та ризику, який така продукція може становити для споживачів. Згідно положень ст.3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров'я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності. Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» державний ринковий нагляд - це діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам. Встановлені вимоги - це вимоги щодо нехарчової продукції та її обігу на ринку України, встановлені технічними регламентами. Законом України «Про підтвердження відповідності» визначено поняття «сертифікат відповідності», як документу, який підтверджує, що продукція, системи якості, системи управління якістю, системи екологічного управління, персонал відповідав встановленим вимогам конкретного стандарту чи іншого нормативного документа, визначеного законодавством. Також вказаною нормою визначено поняття «декларація про відповідність», як документально оформлена в установленому порядку заява виробника, де дається гарантія відповідності продукції вимогам, встановленим законодавством, в тому числі і вимогам щодо безпеки продукції. Таким чином, відповідно до звернення народного депутата України В.Б. Бойка від 11.10.2013 року, на вимогу Генерального прокурора Україна, про що вже було зазначено, предметом перевірки Інспекції у магазині позивача були саме електропобутові товари щодо відповідності їх вимогам технічних регламентів, зокрема стосовно їх безпеки для споживачів і наявності на вказану продукцію декларації про відповідність, що є обов'язковим відповідно до положень: «Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2009 року №785; «Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 року № 1149; «Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2009 року № 679. Отже позовні вимоги щодо скасування наказу № 663-од від 07.11.2013 року, визнання незаконними дій відповідача щодо проведення перевірки та складання акту № 001809 від 10.11.2013 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. При цьому суд враховує, що обраний позивачем спосіб захисту прав, які він вважає порушеними, в частині визнання незаконними дій відповідача щодо проведення перевірки та складання акту № 001809 від 10.11.2013 року не відповідає законодавству, позаяк факт проведення перевірки та стверджувані ним обставини не спроможні порушити права особи та складаються виключно на реалізацію компетенції суб'єкта владних повноважень, в даному випадку - Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській. Перевіркою, оформленою актом від № 001809 від 10.11.2013 року, встановлено реалізацію продукції (побутова техніка) без інформації про дату виготовлення, найменування та місцезнаходження виробника та без зазначення національного знаку відповідності, як це передбачено Технічним регламентом безпеки низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 року № 1149 (далі - Регламент № 1149), чим відмовлено споживачам у наданні необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про дату виготовлення, найменування та місцезнаходження виробника та про продукцію, яка за певних умов може бути небезпечною для життя, здоров'я споживача та його майна, навколишнього середовища (згідно додатків № 7 до акту перевірки від 09.11.2013 року), чим порушено ст.ст. 14, 15 Закону України «Про захист прав споживачів», п.7 Регламенту № 1149, п.п. 10, 14, 16 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Мінекономіки України від 19.04.2007 року № 104. В розділі IV акту перевірки від 10.11.2013 року № 001809 ТОВ «Сав-Дістрибьюшн» приписано надати необхідні документи та усунути виявлені порушення, про що письмово повідомити Інспекцію у строк до 19.11.2013 року, та повідомлено про розгляд матеріалів 19.11.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про захист прав споживачів» спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право давати суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів. Згідно з ч. 8 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» припис це обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Частино 5 статті 26 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальних органів одержувати безоплатно від суб'єктів господарювання, що перевіряються, копії необхідних документів, які характеризують якість продукції, сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, що використовуються для виробництва цієї продукції. 19.11.2013 року від ТОВ «Сав-Дістрибьюшн» до Інспекції надійшло клопотання про перенесення термінів розгляду матеріалів перевірки, у зв'язку із необхідністю звернутися за правовою допомогою, яке було задоволено, - розгляд справи перенесений на 22.11.2013 року. 22.11.2013 року від ТОВ «Сав-Дістрибьюшн» повторно надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на 29.11.2013 року, яке було задоволено частково, - розгляд справи перенесений на 27.11.2013 року на 12:00 годину, про що позивачу стало відомо 27.11.2013 року о 10:55 годині (лист Інспекції від 25.11.2013 року № 4858), проте у цьому разі позивачем будь-яких клопотань про перенесення розгляду заявлено не було. 27.11.2013 року начальником Інспекції винесена постанова № 664 про накладення на ТОВ «Сав-Дістрибьюшн» стягнень, передбачених ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» в загальній сумі 30853730 гривень. Вирішуючи спір, суд враховує, що у день перевірки, 10.11.2013 року, позивачем відповідні документи надані не були, у зв'язку із чим останньому було запропоновано їх надати у відведений строк. При цьому суд критично оцінює доводи позивача про те, що в ході перевірки співробітникам Інспекції було надано доступ до приміщень суб'єкту господарювання, що на думку позивача, свідчить про відсутність створення перешкод з боку підприємства. Так, відповідно до п.1.12 Порядку № 310 суб'єкт господарювання під час проведення перевірок зобов'язаний допускати посадових осіб до проведення перевірок за умови дотримання порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», цим Порядком, іншими нормативно-правовими актами; виконувати вимоги органу з питань захисту прав споживачів та його посадових осіб щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства; надавати документи, зразки продукції, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час проведення перевірок, відповідно до закону; одержувати примірник припису або акта органу з питань захисту прав споживачів за результатами проведеного планового чи позапланового заходу. Таким чином, позивачу належало надати витребувані контролюючим органом документи у відведений строк, проте позивач безпідставно та неодноразово не виконував зазначеного обов'язку, у зв'язку із чим суд дійшов висновку про те, що позивачем було створено перешкоди службовим особам спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів у проведенні перевірки якості продукції, а також правил торговельного та інших видів обслуговування, що полягало у безпідставному ненаданні витребуваних документів. Відповідно до п.8 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за створення перешкод службовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та структурного підрозділу з питань захисту прав споживачів органу місцевого самоврядування у проведенні перевірки якості продукції, а також правил торговельного та інших видів обслуговування - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості реалізованої продукції за попередній календарний місяць, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; Згідно з п.9 вищезазначеної статті суб'єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або несвоєчасне виконання припису посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, про усунення порушень прав споживачів - у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Випадки, за які суб'єкти господарювання сфери торгівельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства несуть відповідальність у разі порушення ними законодавства про захист прав споживачів передбачені ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів». Перелік випадків є вичерпним. Тобто, відповідальність суб'єкта господарювання у разі порушення прав споживачів настає тільки у вказаних вище випадках, і саме у вказаних випадках може бути видано припис про усунення цих порушень та накладено стягнення штрафу. Підставою прийнятої постанови про накладення стягнень № 664 від 27.11.2013 року стало створення ТОВ «Сав-Дістрибьюшн» перешкод службовим особам Інспекції у проведенні перевірки якості продукції шляхом ненадання інформації та документів, необхідних для проведення перевірки; невиконання припису Інспекції від 10.11.2013 року № 001809, яким підприємство зобов'язано надати письму інформацію про усунення порушень з документальним підтвердженням та документи, що підтверджують вартість отриманої для реалізації партії товару, чим порушено вимоги ст.26 Закону України «Про захист прав споживачів». Так, за створення перешкод службовим особам Інспекції у проведенні перевірки якості продукції до позивача застосовано штраф у розмірі 5 відсотків від суми операцій на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, яка згідно інформації ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві (лист від 21.11.2013 року № 2336/8/26-59-15-03-59) у жовтні 2013 року склала 617067,8 тис. гривень, що еквівалентно 30853390 гривень; за невиконання припису Інспекції від 10.11.2013 року № 001809 до підприємства застосовано штраф у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 340 гривень. Таким чином, враховуючи виявлені під час перевірки порушення 14, 15 Закону України «Про захист прав споживачів», п.7 Регламенту № 1149, п.п. 10, 14, 16 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених Мінекономіки України від 19.04.2007 року № 104, чим порушено права споживачів на отримання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про дату виготовлення, найменування та місцезнаходження виробника та про продукцію, з урахуванням невиконання ТОВ «Сав- Дістрибьюшн» вимог припису від 10.11.2013 року № 001809, суд дійшов висновку про обґрунтованість прийнятої відповідачем постанови № 664 від 27.11.2013 року про накладення санкцій відповідно до п.8 та п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів». Вирішуючи спір, суд зважає, що в силу вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що з огляду на запроваджений ст.8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає абсолютний і безумовний обов'язок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Оцінка поданих особами, які беруть участь в адміністративній справі та самостійно зібраних судом в порядку ст.11 КАС України доказів в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, здійснюється судом за правилами ч.2 ст.71 КАС України в порядку, що встановлений ст.86 цього кодексу. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість викладених в акті перевірки № 001809 від 10.11.2013 року висновків про порушення позивачем ст.ст. 14, 15 Закону України «Про захист прав споживачів», п.7 Регламенту № 1149, п.п. 10, 14, 16 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених Мінекономіки України від 19.04.2007 року № 104. Представником позивача не доведено відсутність порушень, виявлених в ході перевірки, зокрема не надано доказів про те, що побутова техніка, яка перебувала на реалізації станом на момент проведення перевірки, мала необхідну інформацію про дату виготовлення, найменування та місцезнаходження виробника, національний знак відповідності тощо. При таких обставинах суд вважає, що позивач не довів необґрунтованості висновків акту перевірки та протиправності прийнятих на його підставі припису та постанови про накладення стягнень. На підставі встановлених в судовому засіданні фактів, суд приходить до висновку про те, що при проведенні перевірки та винесенні оскаржуваних актів індивідуальної дії відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, пропорційно, своєчасно та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Таким чином, на підставі ст.10 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, з'ясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв'язку із чим в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Результат розгляду: granted