Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

У жовтні 2010 року позивач - Державна інспекція з контролю за цінами в м. Києві (на даний час - Державна інспекція України з контролю за цінами) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Пак», в якому просив стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету економічні санкції у розмірі 734 307 грн. 60 коп. за порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2007 року № 1222 «Про затвердження Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари» та пункту 1.3 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 27.10.2008 року № 1464 «Про регулювання цін на основні продовольчі товари» при реалізації цукру-піску. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2010 року позовні вимоги Державної інспекції з контролю за цінами в м. Києві задоволено. Відповідач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2010 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заявлених позивачем вимог. Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, службовими особами позивача було проведено перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа - Пак» (далі - ТОВ «Альфа - Пак») з питань дотримання порядку формування та застосування цін на окремі види продовольства за період із серпня 2009р. по серпень 2010р., за результатами якої складено акт перевірки від 31.08.2010р. №200. В ході перевірки було встановлено порушення відповідачем вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2007р. №1222 «Про затвердження Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари» із змінами та п. 1.3 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 27.10.2008 р. №1464 «Про регулювання цін на основні продовольчі товари» при реалізації цукру-піску. За висновками акту перевірки, відповідачем в період з 18.08.2009р. по 20.12.2009р. збільшувались оптово-відпускні ціни на цукор-пісок, більш ніж на 1 % протягом місяця, без здійснення обов'язкової процедури декларування змін оптово-відпускних цін. Декларації оптово-відпускних цін відсутні. Рівень оптово-відпускних цін зростав від 8.20% до 63.76%, що призвело до завищення не задекларованої ціни від 0,52 грн. до 3,75 грн. за 1 кг. На підставі акту перевірки позивачем було прийнято рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін №112 від 07.09.2010р., яким вирішено вилучити з ТОВ «Альфа - Пак» в дохід державного бюджету суму необгрунтовано отриманої виручки в розмірі 244 769 грн. 20 коп. та суму штрафу в розмірі 489 538 грн. 40 коп. Станом на момент розгляду справи вказане рішення про застосування економічних санкцій відповідачем виконано не було. Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне. Основні принципи встановлення і застосування цін і тарифів та організація контролю за їх дотриманням на території республіки закріплені в Законі України "Про ціни і ціноутворення" від 3 грудня 1990 року № 507-XII (в редакції Закону, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (Закон втратив чинність згідно із Законом України від 21 червня 2012 року N 5007-VI). Відповідно до статті 8 вказаного Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення державних фіксованих цін (тарифів) та граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів. Положенням частини 2 статті 13 Закону України «Про ціни і ціноутворення» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що контроль за додержанням державної дисципліни цін здійснюється органами, на які ці функції покладено Урядом України. Постановою Кабінету Міністрів України затверджено Положення "Питання державної інспекції з контролю за цінами" від 13 грудня 2000 р. № 1819, за яким такі функції покладено на Державну інспекцію з контролю за цінами (на даний час - Державна інспекція України з контролю за цінами). Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), вся необгрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необгрунтовано одержаної суми виручки. Вказані суми списуються з рахунків підприємств і організацій в банківських установах за рішенням суду. Як було зазначено вище, позивачем в ході проведення перевірки було встановлено порушення відповідачем вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2007р. №1222 «Про затвердження Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари» із змінами та п. 1.3 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 27.10.2008 р. №1464 «Про регулювання цін на основні продовольчі товари» в частині збільшення протягом місяця оптово-відпускних цін більш ніж на 1%. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2007 № 1222 затверджено Порядок декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари, до якого внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2008 № 709 (далі - Порядок). Відповідно до пункту 1 Порядку, цей Порядок визначає механізм декларування зміни оптово-відпускних цін на борошно пшеничне вищого, першого і другого сорту, борошно житнє обдирне, яловичину, свинину, м'ясо птиці, ковбасні вироби варені, молоко, сир, сметану, масло вершкове, яйця курячі, цукор, олію соняшникову. Пунктом 2 цього Порядку встановлено, що декларуванню підлягають зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари, зазначені у пункті 1 цього Порядку, у разі, коли такі ціни збільшуються протягом місяця на 1 відсоток. Згідно із пунктом 4 Порядку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), суб'єкти господарювання, які провадять діяльність з реалізації продовольчих товарів, у разі зміни їх оптово-відпускних цін подають до територіальних органів Держцінінспекції такі документи: пояснювальну записку щодо обґрунтування необхідності зміни оптово-відпускних цін разом з довідкою про результати економічного аналізу фактичних витрат з реалізації; калькуляцію витрат з реалізації продовольчих товарів; копії договорів, пов'язаних з реалізацією продовольчих товарів, укладених з іншими суб'єктами господарювання; копію декларації зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари суб'єкта господарювання, який провадить діяльність з виробництва продовольчих товарів (у разі її наявності). Для декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари суб'єкти господарювання, які провадять діяльність з виробництва або реалізації продовольчих товарів, подають до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - уповноважені органи) такі документи: проект декларації зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари для суб'єктів господарювання, які провадять діяльність з виробництва продовольчих товарів, - за формою згідно з додатком 1, для суб'єктів господарювання, які провадять діяльність з реалізації продовольчих товарів, - за формою згідно з додатком 2; висновок територіального органу Держцінінспекції (п. 7 вказаного Порядку). Відповідно до абзацу 38 пункту 12 додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 року № 1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)», Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації регулюють (встановлюють) оптово-відпускні ціни на борошно пшеничне вищого, першого і другого сорту, борошно житнє обдирне, яловичину, свинину, м'ясо птиці, ковбасні вироби варені, молоко, сир, сметану, масло вершкове, яйця курячі, цукор, олію соняшникову шляхом декларування їх зміни. Пунктом 1.2. Розпорядження Київської міської державної адміністрації №1464 від 27.10.2008р. "Про регулювання цін на основні продовольчі товари", відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 №1548 "Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)" (із змінами), від 17.10.2007 N 1222 "Про затвердження Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари" (із змінами і доповненнями) та від 17.04.2008 N 373 "Про затвердження Порядку формування цін на продовольчі товари, щодо яких запроваджено державне регулювання" та з метою недопущення необгрунтованого зростання цін на основні продовольчі товари, встановлено граничні торговельні (постачальницько-збутові) надбавки до оптової ціни виробника (митної вартості) на ковбасні вироби варені, крім вищого сорту, молоко коров'яче питне до 2.5 відсотків жиру, сир кисломолочний з масовою часткою жиру до 9 відсотків, сметану з масовою часткою жиру до 20 відсотків, масло вершкове з масовою часткою жиру до 72,5 відсотків, олію соняшникову, яйця курячі, м'ясо птиці - 10 відсотків, борошно, макаронні вироби (крім виробів швидкого приготування), крупи (крім виробів швидкого приготування), цукор-пісок - 12 відсотків, яловичину, свинину, хліб - 15 відсотків, без урахування витрат на їх транспортування у міжміському сполученні. Згідно із пунктом 1.4 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України № 298/519 від 3.12.2001 року, підставою для застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін є одержання суб'єктами господарювання необґрунтованої виручки в результаті порушення ними чинного в періоді, що перевіряється, порядку встановлення та застосування цін і тарифів, які регулюються уповноваженими органами відповідно до вимог законодавства. Задовольняючи даний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було порушено вимоги Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2007 № 1222 (із змінами та доповненнями), в частині збільшення проятгом місяця оптово-відпускних цін за наданими до перевірки договорами більш ніж на 1%. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не погоджуючись з рішенням про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін від 07.09.2010р. №112, звернувся з відповідним позовом до Окружного адміністративного суду мста Києва. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2013 року, що набрала законної сили 23.09.2013 року, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Пак» у справі № 826/8833/13-а та скасовано рішення Державної інспекції з контролю за цінами в місті Києві (на даний час - Державна інспекція України з контролю за цінами) № 112 від 07.09.2010 року про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін. Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч. 1 ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. В силу положень ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін. Зважаючи на те, що справа № 826/8833/13-а є пов'язаною з даною справою та беручи до уваги наявність відповідного судового рішення, що набрало законної сили, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог даного позову. Відповідно до частини 1-2 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. З підстав вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому вбачаються підстави для скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2010 року та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні адміністративного позову Державної інспекції з контролю за цінами в місті Києві (на даний час - Державна інспекція України з контролю за цінами) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Пак» про стягнення економічних санкцій у розмірі 734 307 грн. 60 коп., слід відмовити. Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Результат розгляду: denied