Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

[PERSON] звернулась в суд із позовом до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області про зобов'язання нарахувати та виплатити соціальні виплати належні за життя спадкодавцеві. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно рішення Міжгірського районного суду від 29.11.2012 р. в справі №706/1730/12 право на одержання сум соціальних виплат, належних за життя померлому [PERSON], визнано за позивачкою. Дане рішення суду набрало законної сили, у зв'язку з чим позивачка звернулася до УПФ України в Міжгірському районі з проханням нарахувати та виплатити їй соціальні виплати, передбачені ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», які належали її померлому чоловіку [PERSON], але не були ним одержані за життя. УПФ України в Міжгірському районі відмовило [PERSON] в нарахуванні та виплаті цих соціальних виплат, що змусило позивачку звернутися до суду з цим позовом. Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 березня 2013 року позов задоволено, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області нарахувати та виплатити [PERSON], як члену сім'ї померлого [PERSON], соціальні виплати передбачені ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» з врахуванням ЗУ «Про статус гірських населених пунктів в Україні»за періоди х 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р., з 01.01.2010 р. по 31.08.2010 р. включно, та судові витрати у виді витрат на ІТЗ в сумі 37 грн., згідно рішення Міжгірського районного суду від 08.10.2010 р. №2-1710/10р. Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою прийнята з порушення норм матеріального та процесуального права. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Рішенням Міжгірського районного суду від 29.11.2012 року в цивільній справі №706/1730/12 визнано за [PERSON] право на одержання сум соціальних виплат, передбачених ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», які належали за життя померлому [INFO] [PERSON], але не були ним одержанні за життя. Дане рішення суду набрало законної сили 21.12.2012 року. Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що обставини встановлені рішенням суду в цивільній справі № 706/1730/12 р. не підлягають доказуванню в цій справі. Проте, колегія суддів апеляційного суду з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам та суперечать нормам матеріального права. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1219 Цивільного кодексу України, передбачає, що не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналіз наведених норм свідчить про те, що до складу спадщини входять виплати, нараховані особі, але не отримані нею за життя. З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови Міжгірського районного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2010 року станом на момент смерті [PERSON] ще не було розпочато. Виконання вказаного судового рішення було б можливе в разі здійснення перерахунку та донарахування пенсії [PERSON] за життя та включення цих сум до відомостей на виплату йому пенсії. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, оскільки за життя [PERSON] не було розпочато виконавче провадження за судовим рішенням, тому вимоги позивача є такими, що задоволенню не підлягають. Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову з наведених вище підстав. Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення повинні бути законними і обґрунтованими. Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 202 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову в задоволенні позову з наведених вище підстав.

Результат розгляду: denied