Рішення адміністративного суду від 2014-01-14 00:00:00+02

11 грудня 2013 року до Київського окружного адміністративного суду звернувся заступник Хмельницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України із позовом до [PERSON], третя особа: Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького, про стягнення витрат, пов'язаних із навчанням у вищому навчальному закладі. Зазначав, що [PERSON] навчався у 2012-2013 роках у Національній академії Державної прикордонної служби України імені Б. Хмельницького, перебуваючи на повному державному забезпеченні за рахунок коштів Державного бюджету України. У зв'язку із службовою невідповідністю у 2013 році відповідача звільнено в запас Збройних Сил України, а контракт про проходження військової служби (навчання) - достроково розірвано. У добровільному порядку витрати, пов'язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, відповідач відшкодовувати відмовляється, тому вони підлягають стягненню в судовому порядку. Посилаючись на порушення відповідачем положень Законів України «Про військовий обов'язок та військову службу», Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року N 964, Цивільного кодексу України, просив стягнути з нього на користь Адміністрації Державної прикордонної служби України вказані витрати у сумі 53849,37 грн. У ході судового розгляду позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог із проханням належним прізвищем відповідача вважати [PERSON], у зв'язку із зміною [PERSON] прізвища після реєстрації шлюбу. За результатом розгляду такої заяви та дослідження свідоцтва про шлюб (копія -а.с.36), судом ухвалено вважати відповідачем у випадку, що розглядається [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимог в повному обсязі та просив їх задовольнити. Наголошував, що відповідача звільнено з військової служби через неуспішне складання іспитів, що на думку представника Адміністрації Державної прикордонної служби України можна трактувати як недисциплінованість. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували. Звертали увагу, у тому числі і у письмових поясненнях, на безпідставність та необґрунтованість стягнення із [PERSON] витрат, пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі; стверджували, що статтею 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» визначено вичерпний перелік підстав для відповідного відшкодування, які у цьому випадку відсутні. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши інші докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке. Як встановлено судом, [PERSON] навчався у Національній академії Державної прикордонної служби України імені Б. Хмельницького з 4 серпня 2012 року по 6 листопада 2013 року. Так, 4 серпня 2012 року його було зараховано у списки частини 9960, а виключено із таких списків - 6 листопада 2013 року (довідка щодо фактичного навчання сержанта [PERSON] від 8 жовтня 2013 року - а.с.12). 6 жовтня 2013 року наказом ректора Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького №238-ос [PERSON], курсанта 221 навчальної групи навчального курсу факультету охорони та захисту державного кордону, звільнено в запас у зв'язку із службовою невідповідністю за пунктом «е» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу» та підпункту 6 пункту 280 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (незадовільне складання іспитів під час екзаменаційної сесії) з 6 жовтня 2013 року (а.с.9). 6 листопада 2013 року наказом ректора Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького №264-ос відповідача виключено зі списків особового складу Національної академії та всіх видів забезпечення з 6 листопада 2013 року (а.с.10). Також позивачем надано розрахунок витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у Національній академії Державної прикордонної служби України (а.с.11), довідку-розрахунок №3234 щодо продовольчого забезпечення (а.с.13), довідку-розрахунок вартості наданого медичного забезпечення (а.с.14), довідку-розрахунок вартості витрат за спожиті енергоносії та комунальні послуги (а.с.15-16), розрахунок фактичних витрат на утримання (а.с.17), довідку-розрахунок отриманого грошового забезпечення (а.с.18). Із таких документів вбачається, що за період навчання тривалістю 389 днів на утримання відповідача було витрачено суму у загальному розмірі 53849,37 грн., з яких: 38257,45 грн. - на грошове забезпечення, 7818,34 грн. - на продовольче забезпечення, 1082,49 грн. - на забезпечення речовим майном, 156,73 грн. - на медичне забезпечення, 6534,36 грн. - на забезпечення енергоносіями та комунальними послугами. У судовому засіданні досліджено оригінал контракту про проходження військової служби (навчання) курсантами вищого військового навчального закладу Державної прикордонної служби України від 4 серпня 2012 року, укладеного між відповідачем та Національною академією Державної прикордонної служби України імені Б.Хмельницького, відповідну йому копію залучено до матеріалів справи (а.с.47). Так, із змісту абзацу 12 пункту 1 такого контракту вбачається, що курсант зобов'язаний відшкодувати Адміністрації Державної прикордонної служби України витрати, пов'язані з утриманням у вищому навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу на посадах осіб офіцерського складу відповідно до порядку і умов, установлених Кабінетом Міністрів України (а.с.47зв.). Крім того, відповідачем надано копію довідки щодо відшкодування витрат, пов'язаних із утриманням в Національній академії Державної прикордонної служби України імені Б.Хмельницького відрахованими курсантами, за підписом помічника ректора з правової роботи - начальника групи правового забезпечення Р.Р. Козубей, у якій вазано, що курсанти, відраховані з вищих військових навчальних закладів через незадовільне складання іспитів під час екзаменаційної сесії (неуспішність) не підпадають під дію законодавства України щодо відшкодування витрат, пов'язаних із утриманням під час навчання (а.с.50). Як видно із дослідженого військового квитка відповідача серії [NUMBER] (копія - а.с.48-49), така особа має військове звання сержанта. Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв'язку з виконанням ними конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни здійснюється у відповідності до Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу» . Як передбачає частина перша статті 25 Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу» (Закон №2232-XII) підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад'юнктів і докторантів. За правилами частини десятої цієї ж статті Закону №2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "й" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. За приписами частини шостої статті 26 Закону №2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби: а) у зв'язку із закінченням строку контракту; б) за станом здоров'я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби; в) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі; г) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі; д) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких встановлено Кабінетом Міністрів України; е) через службову невідповідність; є) у зв'язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади; ж) у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку; з) у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця); и) у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; і) у зв'язку з набранням законної сили судовим рішенням, відповідно до якого військовослужбовця притягнуто до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції»; ї) у разі неможливості переведення на іншу посаду у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі. Відповідно до підпункту 6 пункту 280 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України звільнення військовослужбовців з військової служби через службову невідповідність здійснюється, зокрема, і у наступних випадках: через недисциплінованість курсанта вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби, незадовільне складення ним іспитів під час екзаменаційної сесії, небажання продовжувати навчання, а також у разі відмови курсанта, який уклав контракт про навчання, від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, за винятком військовослужбовців чоловічої статі, які не вислужили встановленого строку строкової військової служби. За змістом пункту 1 Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 р. N 964 такий Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі. Як закріплює частина четверта статті 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів для здобуття певних освітніх та освітньо-кваліфікаційних рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважаються курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами. Судом встановлено, що підставою звільнення відповідача із військової служби стала службова невідповідність, яка полягала у незадовільному складенні іспитів під час екзаменаційної сесії. Також з'ясовано, що відповідач був курсантом, мав звання сержанта та, відповідно, не був особою офіцерського складу; крім того, військовий навчальний заклад він не закінчив. Суд звертає увагу, що приписи частини десятої статті 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», якими обґрунтовує свої вимоги позивач, і які продубльовані у Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, закріплюють наступні випадки для відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі курсантів: небажання продовжувати навчання; недисциплінованість; відмова від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіційного складу після закінчення вищого навчального закладу; звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "й" частини шостої статті 26 Закону №2232-XII. Контракт, укладений відповідачем із Національною академією Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького, також не містить у якості підстави для відшкодування витрат за утримання під час навчання звільнення з військової служби через неуспішне складання іспитів. Суд погоджується із доводами відповідача про те, що перелік підстав для відшкодування відповідних витрат, закріплений частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Таким чином, звільнення з військової служби особи рядового складу під час навчання у вищому військовому навчальному закладі через неуспішність (незадовільне складання іспитів) не є підставою відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням під час навчання. На підставі аналізу викладених нормативних приписів суд констатує відсутність обов'язку у відповідача із відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, за наслідками звільнення у запас Збройних Сил України через службову невідповідність у зв'язку із незадовільним складанням іспитів під час екзаменаційної сесії. Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Ураховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Як встановлює стаття 94 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Результат розгляду: denied