Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

05 листопада 2013 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи - підприємця [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] або позивач) до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - Мелітопольська ОДПІ або відповідач) про визнання дій противоправними та скасування податкового повідомлення рішення від 05.09.2013 №000061703. У судове засідання з'явився представник позивача [PERSON], який підтримав позовні вимоги у повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Зокрема зазначив, що перевіряючим ревізором Мелітопольської ОДПІ грубо порушено норми пп.20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового Кодексу України №2755-4 від 02.12.2010 р, згідно якого «письмові повідомлення про запрошення платника податків на проведення документальної перевірки надсилаються в порядку ст.42 Податковий кодекс України (далі -ПКУ), не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня запрошення рекомендованими листами, в яких зазначаються підстави дата і час», проте як зазначає представник позивача, позивач взагалі не був своєчасно оповіщений про проведення позапланової документальної перевірки. А саме в Наказі №532 від 22.07.2013 р. зазначено, що перевірка проводиться з 26.07.2013 р., а позивач отримав 29.07.2013 р., вже на 4-й день преревірки, тобто він не був оповіщений за 10 календарних днів як вимагає пп..20.1.4 п.20.1 ст.20 ПКУ, про початок позапланової перевірки. Цими діями відповідач навмисно порушив положення самого Наказу на перевірку та п.78.4 Податкового Кодексу України №2755-4 від 02.12.2010, згідно якого «Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. Також представник позивача зазначив, що Перевіряючим ревізором Мелітопольської ОДПІ грубо порушені положення підпунктів 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового Кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010, «Порядок проведення документальних позапланових перевірок». «Документальна позапланова перевірка проводиться за наявністю хоча б однієї з таких обставин: п. 78.1.1: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації, виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового законодавства, контроль за яким покладено на ОДПС, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу ДПС протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту», а саме ревізор не мав вказаної законної обставини для проведення позапланової документальної перевірки ФОП [PERSON], запитів взагалі не надходило; Інших підстав для проведення позапланової перевірки, або про наявність податкової інформації чи наслідки перевірок інших платників податків в спірному Акті перевірки не згадано. Також зазначив, що дізнавшись про складання Акту перевірки, отримавши його з поштового відділення 29.08.2013 через 30 діб. після її проведення, перевірячим ревізором, в порушення положень п.86.1 ст.86 ПК України, був позбавлений можливості надати всі необхідні документи та пояснення, позивач був позбавлений права підписати акт із зауваженнями. Перевіряючим ревізором Мелітопольської ОДПІ при проведені перевірки, проводився аналіз первинних документів, але перевіряючим не враховано що для отримання ФОП [PERSON] обсягу продажу товарів: горілчаних напоїв з квітня 2012 по грудень 2012, враховуючи що я не є виробником, вказані товарно-матеріальні цінності були придбані у постачальників, а саме ТОВ «Баядера Логістик» на суму ПДВ 4119,71 грн.; ТОВ «Кронос» на суму ПДВ 110 грн.; ТОВ «Українська дистрибуцій на компанія» на суму ПДВ 3356,12 грн., загальна сума ПДВ склала 7585,83 грн. Податкові накладні своєчасно надавались до перевірки. Розрахунок здійснено шляхом перерахування грошових коштів з рахунка ФОП [PERSON] на рахунок продавця. В порушення п.198.1, п.198.2 ст.198 ПК України №2755-4, «право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у т.ч. в разі ввезення на митну територію України», «Датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною», перевіряючим ревізором Мелітопольської ОДПІ при розрахунку податкових зобов'язань ФОП [PERSON] не прийняті до уваги податкові накладні виписані постачальниками продукції, не дивлячись на їх наявність при перевірці. Тому, позивач вважає, що дії відповідача по проведенню позапланової перевірки, явно суперечать вимогам діючого законодавства України, що призвели до поверхнього та формального проведення документальної перевірки, та винесення необґрунтованого податкового повідомлення рішення та є протиправними. Враховуючи вищезазначене просив позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив та надав пояснення аналогічним викладеним в письмових запереченнях на позов. Зокрема зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 05.09.2013 №000061703 прийнято правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі. Відповідно до статті 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон». Вислухавши представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, судом встановлено наступне. 05 вересня 2013 р. Мелітопольська об'єднана державна податкова інспекція (далі ОДПІ), на підставі Акту документальної позапланової виїзної перевірки Мелітопольської ОДПІ №518/08-01-1701/[NUMBER] від 29.07.2013 прийняла податкове повідомлення - рішення №000061703, яким збільшено суму податкових зобов'язань ФОП [PERSON] по податку на додану вартість на суму 46549 грн. та нараховано штрафних санкцій на суму 11637.25 грн., всього 58186.25 грн., яке було отримане позивачем з поштового відділення 09.10.2013. В акті перевірки було зазначено порушення пп.. 181.1, ст. 181, п. 183.1, п. 183.2, п.183.10 ст. 183, п. 187.1 ст.187 Податкового Кодексу України №2755-4 від 02.12.2010 р. із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено суму податкових зобов'язань по податку на додану вартість у періоді з квітня 2012 по грудень 2012 на загальну суму 46549 грн., в зв'язку з чим нараховано штрафних санкцій на суму 11637.25 грн., а всього 58186.25 грн., яке було отримане мною з поштового відділення 09.10.2013 р. Підставою для прийняття спірного рішення став акт позапланової документальної перевірки Мелітопольської ОДПІ №518/08-01-1701/[NUMBER] від 29.07.2013 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ФОП [PERSON] з питань правильності визначення податкових зобов'язань по податку ведення касових операцій за період з 01.01.2011 по 31.01.2013», складений на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 статті 20, пп..75.1.2, п.75.1, ст..75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України №2755-4 від 02.12.2010 , та Наказу №532 від 22.07.2013 «Про проведення позапланової виїзної перевірки». В Наказі №532 від 22.07.2013 Мелітопольської ОДПІ «Про проведення позапланової виїзної перевірки», яке було отримане позивачем 29.07.2013, зазначено: - в п.1 що перевірка буде проведена з 26 липня 2013 року, терміном в п'ять робочих днів; в п.2 вручити копію наказу платнику податку, як вимагає 78.4 ПК України; п. 3 відповідно до ст..86 ПК України, результати перевірки оформити Актом. В акті перевірки в Розділі 3 «Повнота та нарахування податку на додану вартість» вказано що ФОП [PERSON] працював на загальній системі оподаткування, платником податку на додану вартість не був. Згідно наданих документів, за перевіряємий період ФОП [PERSON] отримано виручки від реалізації товарів за квітень 2011 - березень 2012 на суму 306172,45 грн., а після отримання обсягу в розмірі 300 000 грн., з квітня 2012 року, відповідно п.183.1 ст.183 ПК України, зобов'язаний був зареєструватися платником ПДВ, але відповідну реєстрацію не здійснив. Обсяг продажу товарів ФОП [PERSON] у період з квітня 2012 р. по грудень 2012 р. склав 232742,75 грн. А відповідно до п.183.10 ст.183, п.200.1 ст.200 ПК України «Сума податку, що підлягає сплаті до державного бюджету України, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного періоду та сумою податкового кредиту такого звітного періоду», сума ПДВ що підлягає сплаті до бюджету з квітня 2012 р. по грудень 2012 р. складає 46548,55 грн. Позивач не погоджується з порядком та підставами для проведення документальної позапланової перевірки його підприємницької діяльності, та складанням таких висновків в зазначеному акті на підставі якого було винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду. Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі п.п. 20.1.4. п. 20.1. ст.20, п.п. 75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п. 78.1.1. п. 78.1. ст 78 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями), відповідно до наказу Мелітопольської ОДПІ №532 від 22.07.2013 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) з питання повноти та своєчасності нарахування та сплати податку на додану вартість, контролю щодо дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, ведення касових операцій за період з 01.01.2011 по 31.10.2013. В ході перевірки встановлено, порушення вимог п. 181.1 ст. 181, п.183.2, 183.10 ст.183, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), а саме ФОП [PERSON] не здійснив обов'язкову реєстрацію в якості платника на додану вартість у встановлені законодавством терміни, та здійснював оподатковані операції після граничного терміну реєстрації на загальну суму - 232 742,75 грн., Мелітопольською об'єднаною державною податковою інспекцією на підставі акта перевірки № 518/08-01-1701/[NUMBER] від 29.07.2013р. винесено податкове повідомлення - рішення (далі за текстом ППР) від 05.09.2013р. за № 0000611702. у зв'язку з чим ФОП [PERSON] нараховано суму грошового зобов'язання в загальному розмірі 58186,25 грн. у тому числі за основним платежем на суму 46549,00 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 11637,25 грн. ППР направлено поштою листом з повідомленням про вручення поштового відправлення 05.09.2013р. Податкове повідомлення - рішення ФОП [PERSON] отримано 30.09.2013р. про що свідчить підпис на корінці повідомлення про вручення. Щодо визнання дій Мелітопольської ОДПІ по проведенню перевірки протиправними суд зазначає наступне: Підставою для проведення перевірки, визначеною наказом є п.п. 20.1.4. п. 20.1. ст.20, п.п. 75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п. 78.1.1. п. 78.1. ст 78 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755- УІ (зі змінами та доповненнями) (далі - ПК) за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту. Мелітопольською ОДПІ на підставі п.п.20.1.6 п.20.1 ст. 20 ПК, було направлено ФОП [PERSON] письмовий запит, про надання інформації та її документального підтвердження від 02.07.2013р. №512/Г/17-213, який отримала 02.07.2013р. [PERSON] (за довіреністю, копія якої міститься в матеріалах справи). Отже, позивач повинен був надати відповідні пояснення та їх документальне підтвердження протягом 10 робочих днів з дати отримання відповідного запиту. Але відповіді надано не було. Компетенція податкового органу щодо проведення перевірок платників податків та вчинення інших дій, які пов'язані з реалізацією наданих повноважень щодо контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів, визначена п.п.20.1.4, п.20.1 ст.20 ПК. Компетенція податкового органу, як і будь-якого іншого органу - це обсяг прав та обов'язків, які визначено законодавством, на вчинення тих чи інших дій (прийняття рішень), направлених на виконання цим органом функцій та завдань, які на нього покладено. Наявність будь-яких порушень, допущених податковим органом під час здійснення перевірки, оформлення та підписання акту перевірки, не можуть свідчити про відсутність компетенції ДПІ щодо вчинення таких дій, як на тому зауважує позивач. З такою позицією погоджується Верховний суд України в Постанові №21-25а10 від 24.12.2010. Крім того, умови допуску до перевірки уповноважених осіб податкового органу до перевірки визначені ст.81 ПК, а саме, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид, підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу. Також, вказано на наслідки ненадання визначених документів щодо проведення перевірки, як от: непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Враховуючи наведене, суд зазначає, що платник податків, допустивши посадових осіб податкового органу до перевірки, не посилався на відсутність підстав для її проведення, ненадання документів щодо її проведення, заперечень на акт перевірки також не було надано. При незгоді з документами наданими щодо проведення перевірки у позивача було право недопущення перевіряючи до проведення перевірки. Відтак, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про скасування податкового повідомлення - рішення, суд зазначає наступне. Перевірка проводилась у зв'язку з тим, що загальна сума від здійснення операцій з продажу товарів за період квітень 2011 - березень 2012 склала - 306172,45 грн., що перевищує (300000,00 грн. протягом останніх 12 календарних місяця - згідно пункту 181.1 статті 181 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ) обсяг загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з розділом V Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, визначений для обов'язкової реєстрації платником податку на додану вартість. Згідно пункту 181.1 статті 181 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755- VI - у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з розділом V Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300 000,00 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ, крім особи, яка є платником єдиного податку. Пунктом 185.1 статтею 185 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755- VI, зазначено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з - поставки товарів, місце постачання яких знаходиться на митній території України, в тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу у користування лізингоотримувачу (орендарю); Пунктом 193.1 статтею 193 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755- VI, встановлена ставка оподаткування - об'єкти оподаткування, визначені статтею 185 цього Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ, за винятком операцій звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка згідно з цим Законом, оподатковуються за ставкою 17 відсотків. Податок становить 17 відсотків бази оподаткування та додається до ціни товару (робіт, послуг)., але згідно пункту 10 підрозділу 2 розділу XX Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ встановлено що, за податковими зобов'язаннями з податку на додану вартість, що виникли з 01.01.2011 по 31.12.2013 включно ставка податку становить 20 відсотків. Пунктом 187.1 статтею 187 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку (пункт 187.1 стаття 187 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ); податковим періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених Кодексом календарний квартал, з урахуванням того, що якщо особа реєструється платником податку з дня іншого, ніж перший день календарного місяця, першим податковим періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця; якщо податкова реєстрація особи анулюється у день інший, ніж останній день календарного місяця, то останнім податковим періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання (пункт 202.1 стаття 202 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI). Таким чином відповідно вимог пункту 183.1 статті 183 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. Пунктом 183.2 статті 183 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ визначено, що у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ. У відповідності до пункту 183.2 статті 183 розділу V Податкового кодексу України у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу. Виходячи з вищенаведеного ФОП [PERSON] (пункт 183.2 статті 183 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ) до 10.04.2012 зобов'язаний був надати реєстраційну заяву як платник ПДВ, але підприємець надав заяву лише 10.01.2013. Порядок реєстрації платників ПДВ до 16.12.2011 року визначався Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість (затверджено наказом ДПА України від 22.12.2010 № 978 і зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.12.2010 за № 1400/18695), пунктом 5 розділу III якого, було встановлено, зокрема, що будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника ПДВ, подає до податкового органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву платника податку на додану вартість за формою № 1-ПДВ (додаток 1). Така заява подається особисто такою фізичною особою або безпосередньо керівником юридичної особи - платника (в обох випадках з документальним підтвердженням особи та повноважень) до податкового органу за місцезнаходженням (місцем проживання) особи. У заяві зазначаються підстави для реєстрації особи як платника податку. Таким чином, у порушення наведених законодавчих норм, ФОП [PERSON] після досягнення визначеного законодавством обсягу операцій з постачання товарів більш ніж 300 000 грн., не здійснив обов'язкову реєстрацію як платник податку на додану вартість. Відповідно пункту 183.10. статті 183 Кодексу, будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права на віднесення сум податку до податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування. Таким чином, ФОП [PERSON] вважається платником податку на додану вартість з 10.04.2012 по 31.12.2012 (ФОП [PERSON] в декларації по ПДВ за лютий 2013 в обсягу продажу включив продаж за період з 01.01.2013 по 28.02.2013 ), так як перевищив визначену законодавством суму 300 000,00 грн. в березні 2012 , та несе відповідальність за нарахування та перерахування податку до бюджету як платник податку відповідно статті 180 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем доведена правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення рішення від 05.09.2013 №000061703 Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною третьою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Частиною першою статті 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із частиною першою статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З урахуванням викладеного, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Результат розгляду: denied