Рішення адміністративного суду від 2014-02-19 00:00:00+02

06 грудня 2013р. до суду надійшов даний адміністративний позов, у якому позивач, з урахуванням уточнень до адміністративного позову від 05.02.2014р., просить: визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо проведення зустрічних звірок товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпостачобладнання 1», за результатами яких складено акти № 253/223/38112805 від 15.10.2013 р., № 317/223/38112805 від 07.11.2013р.; визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо внесення коригувань до автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок», зокрема, до підсистеми «Аналітична система», на підставі висновків, викладених у актах № 253/223/38112805 від 15.10.2013р. та № 317/223/38112805 від 07.11.2013 р.; зобов'язати Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відновити в автоматизованій інформаційній системі «Податковий блок», зокрема, у підсистемі «Аналітична система», показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ, які були відкориговані податковим органом на підставі висновків, викладених у актах № 253/223/38112805 від 15.10.2013 р., № 317/223/38112805 від 07.11.2013 р.; зобов'язати Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області протягом десяти днів з дня набрання чинності судовим рішенням по справі подати до суду звіт про виконання судового рішення. Позовні вимоги обґрунтовано адміністративним позовом від 06.12.2013р. Представники сторін не заперечували проти розгляду даної справи у порядку письмового провадження. Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Враховуючи вищевказане, суд ухвалив розглянути справу у письмовому провадженні. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. 15.10.2013 р. та 07.11 2013 р. Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська було складено акти № 317/223/38112805 та № 253/223/38112805 «Про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпостачобладнання 1» щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків за період вересень 2013р., липень-серпень 2013 року. Згідно висновків зазначених актів, перевіркою ТОВ «Укрпостачобладнання 1» встановлено відсутність поставок товарів та укладення угод без мети настання реальних наслідків, господарські операції ТОВ «Укрпостачобладнання 1» за період вересень 2013 року, липень-серпень 2013 року, щодо придбання товарів (робіт, послуг) у контрагентів-постачальників та продажу товарів (робіт, послуг) на адресу контрагентів-покупців не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій, відсутністю ділової мети та необхідного обсягу цивільної дієздатності. Таким чином в результаті перевірки відповідач прийшов до висновку, що ТОВ «Укрпостачобладнання 1» документально не підтверджено господарські відносини з контрагентами-постачальниками за період вересень 2013 року, липень-серпень2013 року; звіркою ТОВ «Укрпостачобладнання 1» встановлено відображення в податковому обліку господарських операцій та розрахунків з контрагентами постачальниками за період вересень 2013, липень - серпень 2013 року; перевіркою ТОВ «Укрпостачобладнання 1» не підтверджено реальність проведених господарських операцій за вищевказані періоди з контрагентами-постачальниками з урахуванням їх виду, обсягу, якості та розрахунку; не підтверджено реальність проведених господарських операцій за період вересень 2013, липень-серпень 2013 року з контрагентами-покупцями щодо реалізації товарів (робіт,послуг), попередньо придбаних у контрагентів-постачальників за період вересень 2013 р., липень-серпень 2013 року. На підставі вищевказаних актів до автоматизованої інформаційної системи «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» відповідачем були внесені відповідні коригування самостійно задекларованих позивачем показників податкової звітності з ПДВ за відповідні періоди. Пунктом 73.5 ст. 73 Податкового кодексу України (далі ПК України) встановлено, що органам державної податкової служби з метою отримання податкової інформації надано право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін. Порядок проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 р. № 1232 (далі - Постанова № 1232). Згідно п 1, 2 Постанови № 1232, зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки проводяться у суб'єктів господарювання, щодо здійснення операцій з якими під час перевірки платника податків та зборів виникають сумніви стосовно факту здійснення таких операцій або якщо існують розбіжності задекларованих у деклараціях з податку на додану вартість показників податкового кредиту та податкових зобов'язань. За приписами п. 3, 4 Порядку № 1232 зустрічна звірка може бути проведена органом державної податкової служби (ініціатором) самостійно у разі, коли суб'єкт господарювання перебуває на обліку в тому ж органі державної податкової служби, в якому перебуває платник податків, або в межах одного населеного пункту. Орган державної податкової служби (виконавець), який проводить зустрічну звірку, складає довідку за наявності інформації, для отримання якої надіслано запит органом державної податкової служби (ініціатором), та її документального підтвердження. У разі відсутності запитуваної органом державної податкової служби (ініціатором) інформації орган державної податкової служби (виконавець) надсилає завірений печаткою запит про подання інформації та її документального підтвердження суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи особисто вручає суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку. Згідно з п. 6 Порядку у разі отримання від суб'єкта господарювання інформації, визначеної у запиті, та її документального підтвердження (протягом одного місяця з дня. що настає за днем надходження суб'єкту господарювання запиту) орган державної податкової служби проводить зустрічну звірку. Отже, зустрічна звірка проводиться відносно контрагента в рамках перевірки платника податків з метою підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, а також для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. При цьому зустрічна звірка проводиться за запитом податкового органу, що проводить перевірку платника податку, або з власної ініціативи, якщо суб'єкт господарювання перебуває на обліку в тому ж органі державної податкової служби, в якому перебуває платник податків. У разі відсутності інформації податковий орган повинен направити відповідний запит до суб'єкта господарювання, відносно якого проводиться зустрічна звірка, та за результатами отриманої інформації провести зустрічну звірку, про що скласти довідку. Відповідно до п.п. 4.4 п. 4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених наказом Державної податкової адміністрації України від 22.04.2011 р. № 236, (далі - Наказ №236). у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (далі - Акт), реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від підписання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) та вживає відповідних заходів, передбачених актами Державної податкової служби України. З аналізу вищенаведених норм законодавства України вбачається, що зустрічна звірка може бути проведена податковим органом у разі наявності у його розпорядженні первинних документів або надання таких документів платником податків на обов'язковий письмовий запит податкового органу, адже за своєю правовою суттю зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється з метою документального підтвердження господарських відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Отже, відсутність у розпорядженні податкового органу первинних документів бухгалтерського обліку унеможливлює проведення зустрічної звірки та відповідно формування будь-яких висновків, крім висновку про неможливість проведення такої зустрічної звірки. В акті про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання лише засвідчується факт неможливості її проведення без встановлення висновків стосовно документального підтвердження або не підтвердження господарських відносин між платниками податків, оскільки додатком 3 до Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок чітко встановлений зразок форми акту про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, в якому не передбачено необхідність робити висновок щодо реальності (нереальності) вчинення господарських операцій. Отже, акт № 317/223/38112805 від 07.11.2013 р. та акт №253/223/38112805 від 15.10.2013 р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпостачобладнання 1» за період вересень 2013 р., липень-серпень 2013 року» складено ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська з порушенням норм чинного законодавства України, якими встановлено вимоги щодо форми та змісту такого акту, оскільки вказаним актом зафіксовано не тільки факт неможливості проведення зустрічної звірки позивача, а й висновки податкового органу щодо порушення позивачем норм чинного законодавства України з питань оподаткування ПДВ, зроблені податковим органом за результатами зустрічної звірки, яка фактично проведена не була. При цьому, варто зазначити, що висновки, викладені у актах від 07.11.2013 р. №317/223/38112805 та 253/223/38112805 від 15.10.2013р. обгрунтовані тим, що у зв'язку з незнаходженням платника податків за місцем реєстрації, неможливістю встановлення його місцезнаходження та ненаданням платником податків підтверджуючих документів щодо виникнення податкових зобов'язань та податкового кредиту, відповідач дійшов висновку про порушення позивачем ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 207, ст. 215, ч. 1 ст. 216, ст. 228 Цивільного кодексу України в частині недодержання вимог зазначених статей при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, здійснених ТОВ «Укрпостачобладнання 1» з постачальниками та покупцями, та, відповідно, про відсутність об'єкта оподаткування ПДВ. Водночас, згідно позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 16.09.2013 р. по справі № КУ800/3806/13, належним доказом відсутності юридичної особи, за місцезнаходженням є наявність в Єдиному державному реєстрі відповідного запису про відсутність такої юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням. Проте, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, складеному станом на 18.11.2013 р., у реєстрі наявні підтверджені відомості щодо місцезнаходження позивача за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Панікахи, буд. 2-6. Також, розділом XII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 р. № 1588, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 29.12.2011 р. за № 1562/20300 (далі - Порядок № 1588) передбачено, що з метою більш повного обліку платників податків - юридичних осіб або фізичних осіб-підприємців, унеможливлення отримання юридичними особами або фізичними особами-підприємцями неконтрольованих доходів підрозділи органів державної податкової служби, до функцій яких входить ведення обліку платників податків, повинні забезпечувати систематичний контроль за повнотою та своєчасністю взяття на облік юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців органами державної податкової служби після здійснення їх державної реєстрації, реорганізації та внесення змін до реєстраційних чи установчих документів. Підрозділи органу державної податкової служби у рамках проведення цих заходів, а також при призначенні чи проведенні будь-якого виду перевірки платника податків чи при виконанні інших службових обов'язків працівниками органів державної податкової служби здійснюється або може здійснюватись перевірка місцезнаходження (місця проживання) платника податків. За наслідками перевірки складається акт перевірки місцезнаходження платника податків. Якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням (місцем проживання), то проводиться робота із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб. У разі неможливості вручення платнику податків довідки, свідоцтва, листа чи будь-якого іншого документа, направленого органом державної податкової служби, у зв'язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) замість акта перевірки місцезнаходження (місця проживання) платника податків оформлюється довідка про неможливість вручення документа платнику податків із зазначенням причин та додаванням відповідних документів (за наявності). Заміна акта довідкою не проводиться, якщо іншими нормативно-правовими актами передбачено складання акта. Щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та нез'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ органу державної податкової служби, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою. Якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) органу державної податкової служби приймає рішення про направлення до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою №18-ОПП для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону, Копія повідомлення підшивається до реєстраційної частини облікової справи платника податків. Про направлення такого повідомлення вноситься запис до журналу обліку Повідомлень про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за ф. № 19-ОПП. Отже, у разі незнаходження платника податків за його місцезнаходженням службовими особами податкового органу має бути складено відповідний акт та проведено роботу із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб. У разі не встановлення місцезнаходження платника податків або пов'язаних з ним осіб службовими особами податкового органу має бути складена довідка про неможливість вручення документа платнику податків із зазначенням причин та додаванням відповідних документів (за Наявності). Наявність вказаних документів є підставою для звернення службових осіб Податкового органу до підрозділу податкової міліції із запитом на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою, після того останній має вчинити певні заходи для встановлення місцезнаходження платника податків, та у разі неможливості його встановлення - направити до відповідного Державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням за ф. № 18-ОПП для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців». Зі змісту актів № 253/223/38112805 від 15.10.2013.р, № 317/223/38112805 від )7.11.2013 р. вбачається, та підтверджено представником відповідача в судовому засіданні 23.01.2014 р. факт того, що при складанні вказаних актів жодних з дій, передбачені розділом XII Порядку № 1588 службовими особами ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області не проводилось. Зазначені обставини, свідчать про порушення відповідачем норм чинного законодавства України при здійсненні заходів з метою проведення зустрічної звірки позивача. Водночас, жодних запитів щодо надання документів для проведення зустрічної звірки ТОВ «Укрпостчобладнання 1» від ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська не отримувало. Зазначені обставини свідчать про те, що твердження податкового органу про незнаходження ТОВ «Укрпостачобладнання 1» за своїм місцезнаходженням не відповідає дійсності, а відповідні дії, передбачені актами Державної податкової служби для проведення зустрічної звірки ТОВ «Укрпостачобладнання 1» податковим органом не здійснювались. Також, варто зазначити про відсутність компетенції податкового органу щодо встановлення порушень платником податків норм Цивільного кодексу України, якими встановлені вимоги щодо чинності правочину. Нормами ч.ч. 1. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Статтею 228 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Так. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що нікчемними правочинами, які порушують публічний порядок, визначеними ст. 228 ЦК України, є: правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочинами, які посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема, є: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу-землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини. що порушують правовий режими вилучення з обігу або обмеження в обігу об'єктів цивільного права, тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним, тощо. З аналізу наведених правових норм вбачається, що відповідно до презумпції правомірності правочину, всі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи після повного та всебічного розгляду питання про недійсність такого правочину. Про недійсність правочину ухвалюється судове рішення. Отже, необхідними умовами для висновку про нікчемність угоди згідно до статті 207 Господарського кодексу України та статті 228 Цивільного кодексу України є доведення факту наявності між сторонами мети укладення завідомо суперечної інтересам держави та суспільства угоди, а також наявність вини у формі умислу хоча б у однієї зі сторін щодо настання відповідних наслідків, зокрема, на ухилення від сплати податків. В даному випадку, відсутні вироки суду які могли б свідчити про вину позивача щодо недійсних правочинів а тому висновки відповідача у актах перевірки з цього питання є необґрунтованими. Згідно п.п. 4.2.1 розділу 4 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 18.07.2005 р. № 276, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.08.2005 р. за № 843/11123, податкові зобов'язання, штрафні санкції, пеня, самостійно визначені платником у податковій звітності, вносяться до електронної бази даних підрозділами обробки та ведення податкових документів і формуються в електронні та паперові реєстри. Відповідно до п.п. 4.2.2 вказаної Інструкції, податкові зобов'язання, штрафні санкції та пеня, розраховані органом державної податкової служби, обліковуються у картках особових рахунків за даними електронного реєстру податкових повідомлень у частині узгоджених сум згідно з Порядком направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків, затвердженим наказом ДПА України від 21.06.2001 р. № 253 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06.07.2001 р. за № 567/5758 (у редакції наказу ДПА України від 27.05.2003 № 247). Зі змісту наведених норм чинного законодавства України вбачається, що зміни до електронних баз даних можуть бути внесені податковим органом лише на підставі самостійно складеної та поданої платником податків до податкового органу за місцем реєстрації податкової звітності або на підставі винесеного податковим органом за результатами документальної перевірки та узгодженого у встановленому законом порядку податкового повідомлення-рішення. В даному випадку податкові повідомлення-рішення на підставі висновків, викладених у акті перевірки №317/223/38112805 від 07.11.2013 15.10.2013 р. та №253/223/38112805 від 15.10.2013 щодо порушення позивачем норм законодавства України з питань оподаткування ПДВ, відповідачем не виносились. Водночас, до автоматизованої інформаційної системи «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» на підставі висновків, викладених у актах про неможливість проведення зустрічної звірки податковим органом були внесені коригування самостійно задекларованих ТОВ «Укрпостачобладнання 1 » показників податкової звітності. Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України є програмним продуктом, який було розроблено для реалізації Порядку взаємодії органів державної податкової служби при опрацюванні розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 18.04.2008 р. № 266, який втратив чинність на підставі наказу № 165 від 14.06.2013 року. Відповідно до пп. 1.3.1 п.1.3 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника податку - фізичної особи-підприємця. Затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 р. № 165 визначено, що під час реалізації Методичних рекомендацій використовуються такі програмні продукти, як підсистеми інформаційної системи «Податковий блок» - «Реєстрація ПП», «Обробка податкової звітності та платежів», «Податковий аудит», «Аналітична система», «Облік платежів». Таким чином показники, які були відображені у автоматизованій інформаційній системі «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» перенесено до інформаційної системи «Податковий блок». Процес зіставлення даних податкової звітності з ПДВ у розрізі контрагентів є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов'язань та податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці. Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку. Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений податковим органом лише після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку. В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким, чином узагальнюючи усі вищевикладені обставини в їх сукупності суд приходить до висновку про відсутність у ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська законодавчо визначених підстав для внесення до електронних баз даних органів державної податкової служби, у тому числі до автоматизованої інформаційної системи «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», будь-яких коригувань на підставі актів №317/223/38112805 від 07.11.2013 р. №253/223/38112805 від 15.10.2013 р., так як чинним законодавством не передбачено вносити зміни до Системи без винесення податкового повідомлення-рішення. У зв'язку з вищенаведеним позовні вимоги ТОВ «Укрпостачобладнання 1» підлягають задоволенню. На підставі ст. 94 КАС України суд вважає за необхідне присудити на користь позивача понесені судові витрати у сумі 68,82 грн.

Результат розгляду: granted