Рішення адміністративного суду від 2014-01-29 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроспецсервіс" (надалі - ТОВ "Агроспецсервіс") звернулося до суду з позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0000062350 від 24.01.11, №0000042350 від 24.01.11, в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій. Позов мотивовано тим, спірними податковими повідомленнями - рішеннями Кіровоградської ОДПІ №0000062350 від 24.01.11 (форми "В4") та №0000042350 від 24.01.11 (форми "В1") позивачу за порушення пп.7.4.1, 7.4.5 п.7.4, пп.7.7.1, 7.7.2, 7.7.4 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану та зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ, а також на підставі п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції. Позивач вказує, що штрафні (фінансові) санкції за порушення наведених норм Закону України "Про податок на додану вартість" не були передбачені нормативно - правовими актами, що діяли до 01.01.11, тому нарахування їх у спірних податкових повідомленнях-рішеннях суперечить ст.58 Конституції України. У зв'язку з цим просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення №0000062350 від 24.01.11 в частині застосування штрафної (фінансової) санкції у розмірі 20 301 грн., податкове повідомлення-рішення №0000042350 від 24.01.11 - в частині застосування штрафної (фінансової) санкції у розмірі 156 231 грн. Представник відповідача у письмових запереченнях позов не визнав. Посилаючись на пункт 11 підрозділу 10 розділу ХІХ "Перехідні положення" ПК України, яким передбачено, що штрафні санкції за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних санкцій, стверджував про правомірність нарахування штрафних санкцій у податкових повідомленнях-рішеннях №0000062350 від 24.01.11, №0000042350 від 24.01.11. З цих підстав просив суд у позові відмовити. Сторони у судове засідання 29.01.14 не прибули, подавши до суду заяви про розгляд справи без участі їхніх представників. Відповідно до частини 4 статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами. Розглянувши справу у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами, суд встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроспецсервіс" з 20.08.97 зареєстроване як юридична особа, взяте на облік платників податків у Кіровоградській ОДПІ. (а.с. 8-9). Посадовою особою Кіровоградської ОДПІ в період з 17-30.12.10 проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ "Агроспецсервіс" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість із зарахуванням у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів за вересень 2010 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалася у період з 01.03.10 по 30.04.10, результати якої оформлено актом №17/23-50/23693922 від 10.01.11 (а.с. 23 - 60). Висновками акту перевірки встановлено такі порушення: - пп.7.4.1, 7.4.5, 7.4, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого завищено суму податкового кредиту з ПДВ: за квітень 2010 року на суму 48 998 грн., за травень 2010 року на суму 812 грн., за червень 2010 року на суму 27609 грн., за липень 2010 року на суму 44 236 грн., за серпень 2010 року на суму 5817 грн.; - пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ: за квітень 2010 року на суму 48998 грн., за травень 2010 року на суму 812 грн., за червень 2010 року на суму 27609 грн., за липень 2010 року на суму 3785 грн. та занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ за липень 2010 року на суму 40451 грн., за серпень 2010 року на суму 5817 грн.; - пп.7.4.1, 7.4.5 п.7.4, пп.7.7.1, 7.7.2, 7.7.4 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень 2010 року на суму 624 691 грн.; - пп.7.7.2, пп.7.7.3, пп.7.7.4, 7.7.7 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого занижено суми заявленого бюджетного відшкодування ПДВ за травень 2010 року на суму 534 805 грн.; - пп.7.4.1, 7.4.5 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5, пп.7.7.1, 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 18943 грн., в т.ч.: за липень 2010 року на суму 29607 грн., за серпень 2010 року на суму 55109 грн., за вересень 2010 року на суму 94227 грн.; - пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого завищено значення рядка 26 "Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду" податкової декларації з ПДВ за вересень 2010 року на суму 166 294 грн. На підставі цього акту Кіровоградською ОДПІ винесено зокрема такі податкові повідомлення-рішення: - форми "В4" №0000062350 від 24.01.11, яким позивачеві згідно з п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 ПК України, п.1, п.3 ст.11 та ч.6 п.9 ст.11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", пп. 7.7.5 п. 7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", за порушення пп.7.4.1, 7.4.5 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5, пп.7.7.1, 7.7.2, 7.7.4 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" та п.123.1 ст.123 ПК України зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 81 204 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 20 301 грн. (а.с. 61); - форми "В1" №0000042350 від 24.01.11, яким позивачеві згідно з п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 ПК України, п.1, п.3 ст.11 та ч.6 п.9 ст.11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", пп.7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", за порушення пп.7.4.1, 7.4.5 п.7.4, пп.7.7.1, 7.7.2, 7.7.4 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" та п.123.1 ст.123 ПК України зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 624 691 грн., визначено податкове зобов'язання з ПДВ у розмірі 233 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 156 231 грн. (а.с. 63). Перевіряючи правомірність спірних податкових повідомлень-рішень в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України (надалі - ПК України, у редакції, чинній на момент винесення спірних рішень), контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках. Згідно з пунктом 58.1 статті 58 ПК України, у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. У разі зменшення (збільшення) контролюючим органом суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платнику податків надсилаються (вручаються) окремі податкові повідомлення-рішення (пункт 58.2 статті 58 ПК України). Статтею 123 ПК України передбачені штрафні (фінансові) санкції (штрафи), які застосовуються у разі визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання. Відповідно до пункту 123.1 статті 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, це тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, неправомірно заявленої до повернення суми бюджетного відшкодування та/або неправомірно заявленої суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість. Судом установлено, що у податковому повідомленні-рішенні форми "В4" №0000062350 від 24.01.11 штрафна санкція застосована на підставі п.123.1 ст.123 ПК України у зв'язку з неправомірним заявленням позивачем упродовж квітня - липня 2010 року від'ємного значення суми податку на додану вартість на 81 204 грн., та визначена у розмірі 25 % від вказаної суми, що склало 20 301 грн. (а.с. 62) У податковому повідомленні-рішенні форми "В1" №0000042350 від 24.01.11 штрафна санкція застосована на підставі п.123.1 ст.123 ПК України у зв'язку з неправомірним заявленням позивачем у вересні 2010 року до повернення бюджетного відшкодування у сумі 624 691 грн., з яких відшкодовано 233 грн., та визначена у розмірі 25 % від цих сум, що склало 156 231 грн. (а.с. 64) При вирішенні питання щодо правомірності застосування до позивача штрафних санкцій за податкові правопорушення, скоєні ним до 01.01.11, на підставі норм Податкового кодексу України, який набув чинності 01.01.11, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. Як випливає з рішення Конституційного Суду України від 09.02.99 №1/99-рп у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), частину 1 статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Таким чином, оцінка правомірності поведінки платників податків здійснюється на підставі норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, що діяло на момент вчинення відповідних дій. Водночас заходи відповідальності, які підлягають застосуванню за вчинені платниками податків порушення, повинні визначатися згідно з нормативно-правовими актами, чинними на час виникнення відповідних правовідносин, тобто на час застосування відповідальності, зокрема винесення відповідних податкових повідомлень-рішень. Тому, штрафні санкції за порушення податкового законодавства, вчинені до набрання чинності ПК України, можуть бути застосовані лише в тому разі, якщо збігаються склади правопорушень, визначені ПК України та попереднім законодавством. Як установлено пунктом 11 підрозділу 10 розділу ХІХ "Перехідні положення" ПК України, що набув чинності з 06.08.11, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються в розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм п.7 цього підрозділу). За змістом наведеного пункту до податкових правопорушень незалежно від дати їх вчинення застосовуються штрафні санкції в розмірах, визначених ПК України. Оскільки розглядувана норма набула чинності з 06.08.11, передбачений нею припис може бути поширений лише на відносини, що виникли після набрання нею чинності. Водночас, якщо виявлення правопорушення, вчиненого до набрання чинності ПК України, відбулося до 06.08.11, тобто до набрання чинності пунктом 11 підрозділу 10 розділу ХІХ ПК України, то розміри штрафних санкцій, що можуть бути застосовані до відповідного порушення, повинні визначатися з урахуванням того, що збільшення розміру відповідальності новим нормативно-правовим актом порівняно з попереднім, що регулював ті самі відносини, є фактично зворотною дією нормативно-правового акта, тому що передбачає зміну правила поведінки в разі вчинення певного діяння. Таке за відсутності відповідного застереження у самому нормативно-правовому акті суперечить статті 58 Конституції України. До набрання чинності Податковим кодексом України відповідальність платників податків визначалася Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами". Статтею 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" було визначено підстави та розміри нарахування штрафних санкцій за порушення платниками податків податкового законодавства. При цьому нарахування штрафів у зв'язку з завищенням задекларованої суми від'ємного значення ПДВ, а також завищенням заявленої до відшкодування з бюджету суми ПДВ, яка на час перевірки не відшкодована, не було передбачено Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами". Тому, за такі порушення, вчинені до 01.01.11 та виявлені після дати набрання чинності Податковим кодексом України (але до 06.08.11), застосування штрафів, передбачених пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, не допускається. Суд не приймає посилання представника відповідача на пункт 11 підрозділу 10 розділу ХІХ "Перехідні положення" ПК України, відповідно до якого штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються в розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм п.7 цього підрозділу), оскільки вказана норма набрала чинності лише 06.08.11, а на час прийняття спірних податкових повідомлень - рішень не діяла. Воднораз, судом установлено, що з 624 691 грн. неправомірно заявлених позивачем у вересні 2010 року до відшкодування сум ПДВ, на момент перевірки йому відшкодовано 233 грн., у зв'язку з чим у податковому повідомленні - рішенні форми "В1" №0000042350 від 24.01.11 визначено податкове зобов'язання з ПДВ на суму 233 грн. У зв'язку зі збільшенням податкового зобов'язання на цю суму, позивача на підставі п.123.1 ст.123 ПК України зобов'язано сплатити штраф у розмірі 25% нарахованого податкового зобов'язання, що склало 58, 25 грн. (а.с. 64) Відповідно до пп.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який був чинним до 01.01.11, у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули. Як засвідчує порівняльний аналіз змісту пп.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (чинного на час вчинення позивачем порушення податкового законодавства, встановленого актом перевірки №17/23-50/23693922 від 10.01.11) та приписів абз.1 п.123.1 ст.123 ПК України, обидві ці норми встановлюють відповідальність за правопорушення у вигляді заниження суми податкового зобов'язання. Відповідно, склади правопорушення, передбаченого колишньою нормою Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та чинною нормою ПК України збігаються. Воднораз, розмір штрафних санкцій за вчинення цього порушення має визначатися за нормами законодавства, чинного на момент застосування таких санкцій, але не більше, ніж було передбачено на момент вчинення протиправного діяння. Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" передбачено нарахування штрафу у розмірі 10 відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання), який міг бути збільшений до 50 відсотків залежно від кількості податкових періодів, що минули, починаючи з податкового періоду, на який припала така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припало отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу. Натомість Податковим кодексом України визначено, що штраф становить 25 відсотків від суми нарахованого податкового зобов'язання і не підлягає збільшенню залежно від кількості податкових періодів. Крім того, Податковий кодекс України на відміну від Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" не передбачає мінімального розміру штрафу. У даних правовідносинах до позивача на підставі п.123.1 ст.123 ПК України може бути застосовано штраф, але його розмір обмежується 10 відсотками від суми нарахованого податкового (грошового) зобов'язання, тобто не більше, ніж було передбачено підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", чинного на час вчинення відповідного порушення. Причому цей штраф не підлягає збільшенню до 50 відсотків, оскільки чинна з 1 січня 2011 року норма пункту 123.1 статті 123 ПК України не передбачає збільшення розміру штрафу залежно від строку недоплати та кількості податкових періодів, що минули. Така позиція викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 24.11.11 №2198/11/13-11. Отже, у зв'язку з донарахуванням податкового зобов'язання з ПДВ на суму 233 грн., на час винесення спірного податкового повідомлення-рішення №0000042350 від 24.01.11 до позивача повинен був бути застосований штраф у розмірі не 25%, а 10% від суми визначеного податкового (грошового) зобов'язання, що становить 23,30 грн. Відтак, решта 156 207, 70 грн. штрафу (156 231 грн. - 23, 30 грн.) застосована помилково. Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ форми "В4" №0000062350 від 24.01.11 є протиправним та підлягає скасуванню в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 20301 грн. Податкове повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ форми "В1" №0000042350 від 24.01.11 є протиправним та підлягає скасуванню в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 156 207, 70 грн. У позові про скасування податкового повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ форми "В1" №0000042350 від 24.01.11 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 23,30 грн. позивачу належить відмовити. Згідно з частинами 1, 3 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За подання до суду адміністративного позову з майновими вимогами на загальну суму 176 532 грн. позивачем сплачено судовий збір у розмірі 353, 06 грн. (а.с. 2). З огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне присудити позивачеві здійснені ним судові витрати з Державного бюджету України, пропорційно до задоволених позовних вимог, у розмірі 353, 01 грн. ((20 301 грн. + 156 207, 70 грн.) х 353, 06 грн.): 176532 грн.)

Результат розгляду: partial