Рішення адміністративного суду від 2014-01-29 00:00:00+02

В жовтні 2013 року [PERSON] звернувся в суд з адміністративним позовом до УМВС України на Одеській залізниці, в якому просив: - визнати протиправним звільнення його з посади старшого інспектора-чергового чергової частини лінійного відділення на станції Вапнярка лінійного відділу на станції Котовськ УМВС України на Одеській залізниці; - скасувати Наказ №103о/с по особовому складу від 26 вересня 2013 року «Про звільнення у запас збройних сил за п.66 Положення про походження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу»; - поновити його на посаді старшого інспектора-чергового чергової частини лінійного відділення на станції Вапнярка лінійного відділу на станції Котовськ УМВС України на Одеській залізниці та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу з 26 вересня 2013 року по день ухвалення рішення суду. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2013 року адміністративний позов було задоволено частково і відповідача було зобов'язано: - визнати протиправним та скасувати Наказ управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці №103 від 26 вересня 2013 року про звільнення [PERSON] з посади старшого інспектора-чергового чергової частини лінійного відділення на станції Вапнярка лінійного відділу на станції Котовськ УМВС України на Одеській залізниці; - зобов'язати управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці нарахувати та виплатити [PERSON] грошове утримання за час вимушеного прогулу. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови поновити його на посаді старшого інспектора-чергового чергової частини лінійного відділення на станції Вапнярка лінійного відділу на станції Котовськ УМВС України на Одеській залізниці та ухвалити нове рішення, яким задовольнити дану позовну вимогу, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Представник відповідача Дубенко О.М. подав заперечення на апеляційну скаргу. Також він заявив клопотання про долучення до матеріалів справи витягу з Наказу УМВС України на Одеській залізниці №142 о/с від 17 грудня 2013 року. Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Таким чином, колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] з листопада 2005 року перебував на службі в органах внутрішніх справ. З 15 квітня 2011 року працював на посаді старшого інспектора-чергового чергової частини лінійного відділення на станції Вапнярка лінійного відділу на станції Котовськ УМВС України на Одеській залізниці (а.с.29-31). 06.08.2013 року о 08:00 год., згідно графіку чергувань керівництва та оперативних груп ЛВ на ст. Вапнярка з 05.08.2013 року по 11.08.2013 року, [PERSON] заступив в наряд (а.с.42-52,57-59). О 14:00 год. 06.08.2013 року старшим О/У в ОВС ВВБ у Вінницькій області ДВБ МВС України підполковником міліції Родюком А.В. та О/У в ОВС ВВБ у Вінницькій області ДВБ МВС України майором міліції Ільяшовим М.В. здійснена перевірка несення служби добовим нарядом міліції та членами ОГ ЛВ на ст. Вапнярка ЛВ на ст. Котовськ УМВС України на Одеській залізниці. В ході перевірки виявлено, що у інспектора-чергового ЛВ на ст. Вапнярка капітана міліції [PERSON] відчувається, при спілкуванні, запах алкоголю з ротової порожнини. Згідно висновку амбулаторного медичного огляду Томашпільської ЦРЛ №106 від 06.08.2013 року, підтверджено у [PERSON] стан алкогольного сп'яніння (2,7% проміле станом на 16:00 год.) (а.с.53-54). В подальшому, о 23:00 год. 06.08.2013 року, в приміщенні адмінбудівлі ЛВ на ст.Вапнярка на ст. Котовськ УМВС України на Одеській залізниці, в присутності Зеленюка Ю.А. (старшого інспектора з ОД штабу УМВС України на Одеській залізниці підполковника міліції) та Бодачевського Р.М. (начальника СКЗ ЛВ на ст. Котовськ УМВС України на Одеській залізниці майора міліції), [PERSON] запропоновано надати пояснення та відповідь на поставлені питання по факту перебування 06.08.2013 року в стані алкогольного сп'яніння на службі. Однак, позивач, на підставі ч.1 ст.6 Конституції України відмовився відповідати, про що складено Акт "Про відмову надати пояснення" (а.с.54,55). 28.08.2013 року заступником начальника відділу - начальником МГБ ЛВ на ст.Котовськ майором міліції Горбатюк Ю.М. за наслідками проведеної службової перевірки по факту знаходження в нетверезому стані позивача, яке мало місце 06.08.2013 року, складено висновок (а.с.35-37). З результатами службової перевірки, 28.08.2013 року УМВС України на Одеській залізниці ЛВ на ст. Котовськ прийнято Наказ №252 «Про притягнення співробітників ЛВ на ст. Котовськ до дисциплінарної відповідальності», згідно якого, за неналежне виконання своїх функціональних обов'язків наказано: «1. За порушення ст.ст. 1, 2, 3, 4, 5, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ затвердженого ЗУ №3460-VI від 22.02.2006 року, а також грубого порушення службової дисципліни, що виразилось в знаходженні на робочому місці в нетверезому стані, клопотати перед керівництвом УМВС України на Одеській залізниці про звільнення з ОВС України за п.64 «є» (за порушення дисципліни) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС» інспектора-чергового ЛВ на Вапнярка ЛВ на ст. Котовськ УМВС України на Одеській залізниці капітана міліції [PERSON], відповідно до вимог ст.179 КУпАП, ст.5,7 ЗУ «Про Дисциплінарний статут ОВС», наказу МВС України від 22.02.2012 року №155 «Про затвердження правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України» (а.с.60). 10.09.2013 року УМВС України на Одеській залізниці видано Наказ №698 «Про звільнення з ОВС співробітника міліції ЛВ на ст. Вапнярка ЛВ на ст. Котовськ» інспектора-чергового ЛВ на ст. Вапнярка на ст. Котовськ УМВС України на Одеській залізниці капітана міліції [PERSON] з органів внутрішніх справ України за п.66 (за дискредитацією) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ) (а.с.61-63). 12.09.2013 року службовою телеграмою №2061 начальником ВКЗ УМВС України на Одеській залізниці полковником міліції В.О. Івановим повідомлено начальника ЛВ на ст. Котовськ підполковника міліції Березовенка І.В. про забезпечення прибуття на 17.09.2013 року до управління [PERSON] для участі в атестаційній та кадровій комісіях з питання звільнення з ОВС (а.с.65,66). Про що в той же день повідомлено позивача (а.с.71). 13.09.2013 року [PERSON] подано начальнику ЛВ на ст. Котовськ на Одеській залізниці підполковнику міліції Березовенку І.В. рапорт, яким доповів останньому, що знаходиться на стаціонарному лікуванні та надав відповідну довідку Вінницького ОСКДРЗН №875 від 13.09.2013 року (а.с.69,70) 16.09.2013 року та 03.10.2013 року [PERSON] в телефонному режимі доведено до відома щодо прибуття до ЛВ на ст. Котовськ для ознайомлення з наказами від 28.08.2013 року та від 10.09.2013 року, про що складені рапорти (а.с.64,88). 24.09.2013 року службовою телеграмою №2146 доведено до відома начальникові ЛВ на ст. Котовськ підполковнику міліції Березовенку І.В. про забезпечення прибуття на 26.09.2013 року до управління [PERSON], для участі в атестації та кадровій комісіях з питань звільнення з ОВС (а.с.72,73). Також, про зазначене повідомлено [PERSON], про що складено акт №1 та рапорт від 24.09.2013 року (а.с.74,75). 26.09.2013 року проведено засідання атестаційної та кадрової комісії УМВС України на Одеській залізниці на яких голова та члени комісії за розглядом атестаційного листа (а.с.78), вирішили: «капітан міліції [PERSON] займаній посаді інспектора-чергового лінійного відділення на станції Вапнярка лінійного відділу на станції Котовськ УМВС не відповідає, та, на підставі п. 1 Наказу УМВС від 10.09.2013 року №698, підлягає звільненню з органів внутрішніх справ за п.66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС». За фактом проведення засідання складено протоколи №5 та внесено подання, рішенням якого прийнято: «звільнити» (а.с.80,81,82-85). 26.09.2013 року Т.в.о. начальника УМВС України на Одеській залізниці виданий Наказ №103о/с «По особовому складу», згідно з яким, відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п.66 (за дискредитацію) капітана міліції [PERSON], старшого інспектора-чергового чергової частини лінійного відділення на станції Вапнярка лінійного відділу на станції Котовськ УМВС України на Одеській залізниці (а.с.8). Судова колегія зазначає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про міліцію» №565-ХІІ від 20.12.1990 року, «Положенням про проходження служби рядовим і начальницькім складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №114 від 29.07.1991 року (далі - Положення), Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV. Згідно з п. 66 Положення, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення. Згідно із пунктом 70 Положення звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу в запас і відставку провадиться до підполковника міліції, підполковника внутрішньої служби включно - начальниками управлінь внутрішніх справ Кримської АРСР, областей, м. Києва і рівними їм начальниками, яким таке право надано Міністром внутрішніх справ. Чинне законодавство України не містить нормативного визначення поняття "вчинок, що дискредитує звання рядового і начальницького складу", відтак, таке поняття є оціночним, і на думку суду, пов'язане із невиконанням чи неналежним виконанням службових обов'язків, порушенням вимог чинного законодавства України, а тому у кожному конкретному випадку звільнення працівника міліції за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, з урахуванням усіх обставин справи суду слід перевіряти законність звільнення працівника міліції з такої підстави. Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним Статутом органів внутрішніх справ України (далі - Статут). Відповідно до частини 1 та 2 статті 5 Статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Статтею 7 зазначеного Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави, поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу, дотримуватися норм професійної та службової етики, берегти державну таємницю, у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб, стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою, постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень, сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку, виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють, берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові. Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано статтею 14 зазначеного Дисциплінарного статуту. Зокрема, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Системний аналіз законодавчих актів, якими врегульовано правовий статус міліції дозволяє зробити висновок про особливий статус органів внутрішніх справ в системі державних органів, обумовлений переш за все завданням боротьби із злочинністю і правопорушеннями. Наслідком цього окремого статусу органів МВС і їх працівників, є особливі вимоги до останніх, які виражаються в особливому порядку підбору, підготовки кадрів для МВС, вимоги до морально-ділових якостей, репутації та інше. Будь-які порушення працівниками органів внутрішніх справ законності та службової дисципліни підривають авторитет міліції, завдають шкоду інтересам держави та суспільства. Згідно статті 12 Статуту одним з видів дисциплінарних стягнень є звільнення з органів внутрішніх справ. Так, Положення визначає, що окремими і самостійними підставами для звільнення працівників МВС є скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу (п. 66). Таким чином, підставою для звільнення працівника за п. 66 Положення є вчинення проступку, який дискредитує звання працівника міліції. Проступок є оціночною категорією, яка визначається з урахуванням всіх обставин конкретного вчинку. З огляду на наведене, проступок є більш широким поняттям, який охоплює обставини, які не є злочином, або взагалі правопорушенням, яке тягне за собою притягнення до відповідальності будь-якого виду, але наслідком вчинення такого проступку є дискредитація органів внутрішніх справ, втрата довіри, сумніви в компетентності, неупередженості працівника міліції. Таким чином, враховуючи особливий статус працівників органів внутрішніх справ, що виражається в особливих правах та обов'язках, положення вказаних правових актів, характер вчинку, суд вважає, що дисциплінарне стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ є адекватним заходом щодо дисциплінарного проступку у вигляді перебування в стані алкогольного сп'яніння під час несення служби. Крім того, судова колегія приймає до уваги те, що позивач у судовому засіданні та в апеляційні скарзі зазначає, що він не вживав алкоголь, а приймав медикаменти на протязі доби, однак факт перебування в стані алкогольного сп'яніння ним не спростовується. Матеріалами службового розслідування спростовуються повідомлення позивача про недотримання порядку проведення службового розслідування. На підставі наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Разом з тим, в ході розгляду справи було встановлено, що в період часу з 12.08.2013 року по 16.10.2013 рік позивач перебував у стані тимчасової непрацездатності, що підтверджується наступними листками непрацездатності: - Серії АВЯ №196163 від 18.08.2013 року, перебував на стаціонарному лікуванні з 12.08.2013 року до 18.08.2013 року (а.с.9); - Серії АВЯ №186180 від 11.09.2013 року, перебував на стаціонарному лікуванні з 01.09.2013 року до 11.09.2013 року (а.с.10); - Серії АВЯ №015870 (продовження листка №186180) від 20.09.2013 року, перебував на стаціонарному лікуванні з 12.09.2013 року до 20.09.2013 року (а.с.11); - Серії АВЯ №015885 від 04.10.2013 року, перебував на стаціонарному лікуванні з 23.09.2013 року по 04.10.2013 року (а.с.12); - Серії АВЯ №015858 від 16.10.2013 року, перебував стаціонарному лікуванні з 07.10.2013 року до 16.10.2013 року (а.с.13). Тобто наказ про з звільнення [PERSON] із займаної посади було видано під час його перебування на лікуванні. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 року за № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов'язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу законів про працю України (надалі - КзПП), у якому визначені основні трудові права працівників. Згідно з ч. 3 ст. 40 КзПП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці. З огляду на наведене колегія суддів зазначає, що ні загальним законом ні спеціальним законом не допускається розірвання трудових відносин, в даному випадку припинення публічної служби, в період тимчасової непрацездатності особи. Аналогічна правова позиція викладена в абзаці 2 пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року № 9, де зазначено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок. Згідно Наказу №103о/с від 26.09.2013 року звільнення [PERSON] відбулося у період його тимчасової непрацездатності, що є порушенням трудових прав позивача. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції щодо доведеності вчиненого позивачем дисциплінарного проступку, на підставі якого було проведено службове розслідування та як наслідок подальше його звільнення з органів внутрішніх справ на підставі п.66 Положення. Тому немає підстав для задоволення позовної вимоги про поновлення [PERSON] на посаді старшого інспектора-чергового чергової частини ЛВ на ст. Вапнярка ЛВ на ст. Котовськ УМВС України на Одеській залізниці. Однак, судом першої інстанції було помилково визнано протиправним та скасовано Наказ управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці №103 від 26 вересня 2013 року про звільнення [PERSON], з посади старшого інспектора-чергового чергової частини лінійного відділення на станції Вапнярка лінійного відділу на станції Котовськ УМВС України на Одеській залізниці з огляду на вище зазначене. Згідно правової позиції Вищого адміністративного суду України, яка висвітлена в Довідці "Про вивчення та узагальнення практики розгляду адміністративними судами спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби" від 01.02.2009 року, судова практика показує, що порушене право позивача може бути відновлено шляхом зміни дати звільнення, тобто після закінчення періоду непрацездатності, за наявності підстав для звільнення. Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню в частині задоволення позову про визнання протиправним та скасування наказу управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці №103 від 26 вересня 2013 року із винесенням в цій частині нової постанови, якою слід визнати даний наказ протиправним та скасувати в частині дати звільнення, а саме 26 вересня 2013 року. Слід вважати позивача звільненим 17 жовтня 2013 року після закінчення періоду непрацездатності, у зв'язку із цим підлягає залишенню без змін рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці нарахувати та виплатити [PERSON] грошове утримання за час вимушеного прогулу. В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Результат розгляду: partial