Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

18 листопада 2013 року Новоград-Волинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області звернулася до суду з вказаним позовом, у якому з уточненням позовних вимог просить стягнути з відповідача податковий борг у сумі 1756963,60 грн: - з податку на додану вартість в сумі 1573648,65 грн та пеня у сумі 24604,20грн; - з авансових внесків по податку на прибуток підприємства в сумі 40154,00 грн; - з орендної плати за землю в сумі 87519,73 грн; - з податку на прибуток підприємства в сумі 30586,96 грн; - за надходження за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах в сумі 68,89 грн; - за надходження за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення у сумі 381,17 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав лист, у якому просив справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, у якій позов визнав та просив розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. За наведених обставин суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Новоград-Волинський м'ясокомбінат" (далі - ПАТ "Новоград-Волинський м'ясокомбінат" ) зареєстроване як платник податків у Новоград-Волинській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області. Так, згідно зі ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК) контролюючі органи мають право, зокрема, проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом та під час проведення перевірок вивчати та перевіряти первинні документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку, інші регістри, фінансову, статистичну звітність, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, визначати у визначених цим Кодексом випадках суми податкових та грошових зобов'язань платників податків. Відповідно до положень п. 41.1. ПК контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи. Підпунктом 20.1.34. п. 20.1.34 ст. 20 ПК визначено, що контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини; Таким чином, позивач є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за визначенням та сплатою платником податків, повноваження якого на звернення до суду із позовом про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника податків прямо передбачено законом. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно з пунктами 203.1., 203.2. ст. 203 Розділу V "Податок на додану вартість" ПК, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації. Судом встановлено, що : - 18 травня 2013 року ПАТ "Новоград-Волинський м'ясокомбінат" подало до Новоград-Волинської ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2013 року, в якій вказало до сплати 1461698,00 грн даного податку, однак сплатило лише 396312,35 грн та 61100, 00 грн. (а.с. 17-18); - 18 червня 2013 року ПАТ "Новоград-Волинський м'ясокомбінат" подало до Новоград-Волинської ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2013 року, в якій вказало до сплати 165265,00 грн даного податку, однак дані кошти не сплатило (а.с. 19-20); 18 липня 2013 року ПАТ "Новоград-Волинський м'ясокомбінат" подало до Новоград-Волинської ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2013 року, в якій визначило до сплати 113569,00 грн даного податку, однак дану суму не сплатило (а.с. 21-22); 12 вересня 2013 року відповідач подав до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2013 року, в якій зазначив до сплати 84666,00 грн, однак дану суму не сплатив (а.с. 49-50); 17 вересня 2013 року відповідач подав до Новоград-Волинської ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2013 року, в якій вказав до сплати 92931,00 грн., однак зазначену суму не сплатило (а.с. 47- 48); 18 вересня 2013 року ПАТ "Новоград-Волинський м'ясокомбінат" подало до Новоград-Волинської ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2013 року, в якій зазначило до сплати 105232,00 грн, однак цю суму не сплатило (а.с.23-24 ); 19 листопада 2013 року підприємство подало позивачу уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за вересень 2013 року, в якому вказало до сплати 8000,00 грн. та 240,00 грн штрафу, нарахованого платником самостійно у зв'язку з виправленням помилки, однак відповідач зазначену заборгованість не сплатив (а.с. 51-52). В результаті несплати згаданих коштів у відповідача виник податковий борг з податку на додану вартість у сумі 1573648,65 грн. Доказів сплати заборгованості з податку на додану вартість відповідач не надав. Згідно з п.п. 129.1.1. п.129.1 ст. 129 ПК, пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Згідно з п. 129.4 ст. 129 ПК пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті. За несвоєчасну сплату грошового зобов'язання відповідно до ст. 129 ПК відповідачу була нарахована пеня у сумі - 24604,20 грн. Щодо заборгованості з податку на прибуток підприємств суд зазначає наступне. Згідно із п. 152.1. ст. 152 розділу ІІІ "Податок на прибуток підприємств" ПК, податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, від податкової бази, визначеної згідно зі статтею 149 цього Кодексу. Податок, отриманий від діяльності, яка підлягає патентуванню відповідно до розділу XII цього Кодексу, підлягає сплаті до бюджету в сумі, яка визначена відповідно до цього розділу, і зменшена на вартість придбаних торгових патентів на право провадження такого виду діяльності. Судом встановлено, що 26 лютого 2013 року позивач подав до Новоград - Волинської ОДПІ податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2012 рік., в якій вказав до сплати щомісячно в 2013 році суму авансового внеску податку на прибуток підприємства 14189,00 грн., однак за вересень 2013 року сплатив 2413,00 грн 00 коп., не доплативши 11776,00, а також не сплатив вказану суму внеску за жовтень та листопад 2013 року (а.с. 14). В результаті чого у відповідача виник борг по авансовим платежам з податку на прибуток підприємств у сумі 40154,00 грн. З матеріалів справи видно, що у період з 10 грудня 2012 року по 21 грудня 2012 року працівниками Новоград-Волинської ОДПІ було проведено планову виїзну документальну перевірку ПАТ "Новоград-Волинський м'ясокомбінат" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року. Перевіркою було встановлено порушення п. 138.2 ст.138 ПК України. За результатами перевірки було складено акт № 1463/22-00/00443424 від 28 грудня 2012 року (а.с. 58-77). На підставі зазначеного акту перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення № 0000052200 від 14 січня 2013 (а.с. 57), яким підприємству було донараховано податок на прибуток підприємства в сумі 120178,00 грн. У результаті часткової сплати даної суми у відповідача утворилася заборгованість зі згаданого податку у розмірі 30586,96 грн. Щодо заборгованості з плати за землю суд зазначає наступне. Відповідно до п. 286.2. ст. 286 ПК, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі. Пунктами 287.3 287.4. ст. 287 ПК передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у новій звітній податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. З матеріалів справи видно, що 18 січня 2013 року ПАТ "Новоград-Волинський м'ясокомбінат" подало до Новоград-Волинської ОДПІ податкову декларацію з податку з плати за землю на 2013 рік (а.с. 13), в якій визначило до сплати щомісячно по 29188,46грн. В результаті часткової сплати у підприємства утворився борг з даного податку у сумі 87519,73 грн. Щодо заборгованості з екологічного податку за надходження за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах в сумі 68,89 грн та з надходження за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення у сумі 381,17 грн суд зазначає наступне. Пунктом 240.1. ст. 240 ПК визначено, що платниками податку є суб'єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються: - викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення; - скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти; - розміщення відходів (крім розміщення окремих видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об'єктах) суб'єктів господарювання); - утворення радіоактивних відходів (включаючи вже накопичені); - тимчасове зберігання радіоактивних відходів їх виробниками понад установлений особливими умовами ліцензії строк. - ввезення, виробництво, придбавання транспортних засобів та кузовів до них, що в подальшому підлягають утилізації. Статтею 250 визначено, зокрема, що платники податку, крім тих, які визначені пунктом 240.2 та підпунктами 240.21.1 і 240.21.3 пункту 240.21 статті 240 цього Кодексу, та податкові агенти складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, за винятком податкових агентів, визначених підпунктом 241.2.2 пункту 241.2 статті 241 цього Кодексу, які сплачують податок до або в день подання митної декларації: - за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, скиди забруднюючих речовин у водні об'єкти, розміщення протягом звітного кварталу відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах - за місцем розміщення стаціонарних джерел, спеціально відведених для цього місць чи об'єктів; - за паливо, реалізоване податковими агентами, - за місцем перебування такого податкового агента на податковому обліку у контролюючих органах; - за утворення радіоактивних відходів та тимчасове зберігання радіоактивних відходів понад установлений особливими умовами ліцензії строк - за місцем перебування платника на податковому обліку у контролюючих органах; - за утилізацію знятих з експлуатації транспортних засобів - за місцем перебування платника податку на податковому обліку в контролюючих органах. Судом встановлено, що 7 вересня 2013 року ПАТ "Новоград-Волинський м'ясокомбінат" подало до Новоград-Волинської ОДПІ податкову декларацію з екологічного податку за третій квартал 2013 року, в якій визначило до сплати 118,98 грн та 434, 50 грн зобов'язань за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення (а.с. 53-56). В результаті часткової сплати у відповідача утворилася заборгованість у сумі: - 68,89 грн із зобов'язань за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах; - 381,17 грн із зобов'язань за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення. Загальна сума податкового боргу відповідача на момент розгляду справи становить 1756963,60 грн. Відповідно до п. 95.1. та п. 95.2. ст. 95 ПК орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Відповідачу податковим органом були виставлена та направлені відповідачу податкові вимоги І-а № 1/96 від 16 червня 2010 року та ІІ- а № 2/118 від 27 липня 2010 року № 8 (а.с. 12). Відповідно до п. 59.5. ст. 59 ПК у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги. Пунктом 38.1. ст. 38. ПК встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Доказів сплати заборгованості відповідач не надав. Частиною 3 ст. 136 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення у зв'язку з визнанням адміністративного позову ухвалюється за правилами, встановленими статті 112 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно вимог ст. 112 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову. Крім того, суд не приймає визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси. Таким чином, суд приймає визнання адміністративного позову, оскільки ці дії відповідача не суперечать закону і не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси, та приймає постанову про задоволення адміністративного позову. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовна заява Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області підлягає задоволенню в повному обсязі.

Результат розгляду: granted