Рішення адміністративного суду від 2014-03-05 00:00:00+02

У поданому до суду адміністративному позові позивачка зазначає, що їй та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок, що по [ADDRESS]. У зв'язку з цим вона звернулась до Камінь-Каширської міської ради із заявою про надання їй дозволу «на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у спільну часткову власність за адресою [ADDRESS]». Рішенням останньої від 24 грудня 2013 року №42/86 у задоволенні вказаної заяви їй відмовлено у звязку з тим, що будинок перебуває у спільній частковій власності її та [PERSON] Їй рекомендовано подати спільну заяву «для надбання спільної власності на земельну ділянку». Подати таку заяву [PERSON] відмоляється. Вважає, що вказаним рішенням вона позбавлена можливості реалізувати своє право на приватизацію належної їй земельної ділянки. Просить суд його скасувати та зобов'язати міську раду надати їй дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості). Ухвалою суду від 18 лютого 2014 року судом до участі в розгляді справи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено [PERSON]. Представником третьої особи [PERSON] подано суду письмові заперечення [PERSON] на позовну заяву в яких остання зазначає, що житловий будинок, що по [ADDRESS], подарований [PERSON] їй та позивачці в рівних частках. Вважає, що земельна ділянка, на якій він розташований, має бути приватизована нею і позивачкою в рівних частках. В разі приватизації позивачкою вказаної земельної ділянки, розмір якої становить біля 0,08 га., пропорційно до її частки в жилому будинку визначеної за рішенням суду, їй залишиться лише 0,02 га., якої буде недостатньо для обслуговування належної їй частини в цьому будинку. Просить відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав, які зазначені в адміністративному позові. Представник відповідача позовні вимоги не визнав і пояснив, що оскаржуване рішення прийняте міською радою в межах діючого законодавства, а тому підстав для його скасування немає. Просить у задоволенні позову відмовити Представник третьої особи позовні вимоги не визнала із підстав, які зазначені в запереченнях на позов. Адміністративний позов підлягає до часткового задоволення. Як вбачається з рішення Камінь-Каширського районного суду від 16 серпня 2012 року у справі №0304/883/12, витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» №37000087 від 26 грудня 2012 року (реєстраційний номер 10010319), позивачці та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок, що по [ADDRESS]. Зокрема, першій із них належить 72/100 його частки, другій - 28/100. Позивачка 17 грудня 2013 року подала до Камінь-Каширської міської ради заяву в якій просила надати їй дозвіл на розробку проекту приватизації присадибної земельної ділянки на якій розташована частина отриманого нею в дар згаданого житлового будинку з послідуючою передачею їй її у спільну часткову власність. Рішенням останньої за №42/86 від 24 грудня 2013 року в задоволенні цієї заяви відмовлено. Позивачці рекомендовано «для надбання спільної власності» на вказану нею земельну ділянку подати спільну заяву з третьою особою. Дане рішення є незаконним і підлягає скасуванню з наступних мотивів. Відповідно до ст.ст.81, 116, 118 ЗК України громадяни України серед іншого набувають права власності на земельні ділянки, які перебувають у їх користуванні, на підставі їх приватизації за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Для цього вони подають заяви до цих органів які в місячний термін їх розглядають і за наявності для цього підстав дають дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Підставою відмови у наданні такого дозволу (ч.7 ст.118 ЗК України) може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законодавством порядку. На підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки, згадані органи в місячний строк приймають рішення щодо їх приватизації у визначених законодавством розмірах. Підстав для відмови у приватизації присадибної земельної ділянки на якій розташовано житловий будинок, що належить на праві спільної часткової власності двом чи більше особам, у зв'язку з неподанням ними спільної заяви про набуття її у спільну власність ні ЗК, ні іншими законодавчими актами України не передбачено. Навпаки, відповідно до ч.4 та абз.3 ч.6 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених ст.121 згаданого Кодексу (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим). Відповідач відмовляючи в задоволенні заяви позивачки про приватизацію спірної земельної ділянки пропорційно до частки її у праві власності на жилий будинок по [ADDRESS] положень ст.120 ЗК України не врахував, внаслідок чого його рішення щодо вказаної заяви підлягає скасуванню як незаконне. У задоволенні позову про зобов'язання міської ради надати позивачці дозвіл на розробку проекту приватизації вказаної нею земельної ділянки суд відмовляє, оскільки згідно ст.ст.81, 116, 118 ЗК України, п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення земельних питань відноситься до виключної компетенції органів місцевого самоврядування. Суд на підставі ч.1 ст.94 КАС України стягує з місцевого бюджету відповідача в користь позивачки документально підтверджені понесені нею витрати по сплаті судового збору.

Результат розгляду: partial