Рішення адміністративного суду від 2014-01-23 00:00:00+02

позивач звернувся до Білогірського районного суду АР Крим з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Білогірському районі Автономної Республіки Крим уточнивши позовні вимоги просить визнати дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в Білогірському районі АР Крим по перерахунку та виплаті пенсії, як інваліду другої групи, І категорії, учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період з серпня по вересень 2012 року незаконними, зобов'язати виконати рішення судів та відшкодувати матеріальну та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесений до категорії громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. У нього встановлена ІІ група інвалідності, у зв'язку з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Постановою Білогірського районного суду АР Крим від 12 березня 2013 року дії УПФУ в Білогірському районі АР Крим були визнані неправомірними, зобов'язано призначити [PERSON] пенсію відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та відповідно із ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», як особі яка приймала участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, починаючи з жовтня 2012 року. На неодноразові звернення до Управління Пенсійного фонду України в Білогірському районі Автономної Республіки Крим про проведення перерахунку та призначення пенсії у відповідності з ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», отримував відмову. Вважає, що дії відповідача щодо відмови йому в призначені пенсії слід визнати протиправними, оскільки вони суперечать ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які дотепер діють в редакції, яка передбачає основну державну пенсію для інвалідів по ІІ групі інвалідності, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, встановленому для інвалідів ІІ групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Ухвалою Білогірського районного суду АР Крим від 20.01.2014 року провадження у справі в частині позовних вимог про визнання дій посадових осіб УПФУ в Білогірському районі АР Крим по перерахунку та виплаті [PERSON] пенсії як інваліду другої групи, І категорії, учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період з серпня 2012 року по вересень 2012 року закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України. У судовому засіданні позивач просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав, надав суду письмові заперечення, просив у позовних вимогах відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи, суд вважає, що позовна заява є не обґрунтованою та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Даний спір за участю Управління Пенсійного фонду України в Білогірському районі АР Крим, як суб'єкта владних повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України) є публічно-правовим і його вирішення, згідно п.1 ч.1 ст.17 КАС України, належить до компетенції адміністративних судів України, оскільки Управління Пенсійного фонду України в Білогірському районі АР Крим, як суб'єкт владних повноважень реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством управлінські функції щодо соціального захисту певних категорій громадян. Судом встановлено і це не заперечується відповідачем, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (1 категорія), перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Білогірському районі АР Крим, отримує пенсію відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Крім того, рішенням Білогірського районного суду АР Крим від 12 березня 2013 року позов [PERSON] задоволено. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Білогірському районі Автономної Республіки Крим щодо відмови [PERSON] в призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та відповідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", як особі, яка приймала участь в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Білогірському районі Автономної Республіки Крим призначити [PERSON] пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та відповідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", як особі, яка приймала участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, починаючи з жовтня 2012 року. Додатковою постановою Білогірського районного суду АР Крим від 05 вересня 2013 року доповнена резолютивна частина постанови від 12 березня 2013 року, наступним абзацом: призначити [PERSON] пенсію у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, відповідно до частини четвертої статті 54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до частини першої статті 50 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з жовтня 2012 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначених законами України на відповідні періоди. Згідно пояснень представника Управління Пенсійного фонду України в Білогірському районі АР Крим, постанови Білогірського районного суду АР Крим від 12.03.2013 року та 05.07.2013 року виконані, [PERSON] нарахована пенсія у розмірах згідно вказаних постанов, але не виплачені. Як пояснив у судовому засіданні [PERSON], із заявою про примусове виконання зазначених постанов суду до ВДВС Білогірського РУЮ в АР Крим він не звертався. У зв'язку зі зверненням [PERSON] до Білогірського районного суду АР Крим про перерахунок пенсії, на підставі постанови від 05.07.2013 року УПФУ в Білогірському районі зобов'язано було провести перерахунок розміру пенсії, нарахувати та виплатити останньому пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком згідно з ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з серпня по вересень 2012 року. Вищезазначена постанова суду, після перегляду Севастопольським апеляційним адміністративним судом була виконана управлінням та проведений перерахунок. Згідно з ч. 4 ст. 257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Державна Виконавча Служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України (стаття 1 Закону України "Про державну виконавчу службу"). Державними виконавцями є: начальник відділу примусового виконання рішень, заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, начальники відділів примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, їх заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці відділів примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, заступник начальника районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного управління юстиції - начальник відділу державної виконавчої служби, заступник начальника, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного відділу державної виконавчої служби відповідного управління юстиції (стаття 4 Закону України "Про державну виконавчу службу"). Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу у порядку, передбаченому законом. Отже позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання відповідача виконати судові рішення не відноситься до компетенції суду, оскільки питання щодо виконання судових рішень належить до компетенції Державної виконавчої служби України. Позовні вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди теж не підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору (ст. 70 КАС України). [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів того, що своїми діями Управління Пенсійного фонду України в Білогірському районі Автономної Республіки Крим завдало йому майнової та моральної шкоди на вказану ним суму, відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied