Рішення адміністративного суду від 2014-01-22 00:00:00+02

25 грудня 2013 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Новоайдарського районного центру зайнятості до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги на випадок безробіття у сумі 718,88 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 05.09.2012 до Новоайдарського районного центру зайнятості за допомогою в працевлаштуванні звернувся [PERSON], який був зареєстрований, як такий, що шукає роботу. Згідно ф.І-ДФ за II квартал 2013 року [PERSON] отримав дохід відповідно до умов цивільно-правового договору за період роботи з 15.05.2013 по 31.05.2013 в КП «Жилбудсервіс». 14.11.2013 №21/06- 1599 Новоайдарським районним центром зайнятості був направлений запит до КП «Жилбудсервіс» з проханням про надання інформації щодо перебування зазначеної особи в трудових відносинах із зазначенням періоду трудових відносин та отримання доходу. 18.11.2013 було отримано відповідь, що [PERSON] дійсно перебував у трудових відносинах в КП «Жилбудсервіс» згідно цивільно-правового договору з 15.05.2013 по 31.05.2013 та отримав дохід у розмірі 522,00 грн. Позивач зазначає, що [PERSON] був зареєстрований в Новоайдарському районному центрі зайнятості як безробітний та отримував допомогу по безробіттю і в той же час мав інше джерело доходів, що суперечить вимогам ст.4 Закону України «Про зайнятість населення», відповідач не мав права на отримання допомоги по безробіттю в даний період. Відповідно до п.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» [PERSON] повинен був повідомити центр зайнятості про всі обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг, що ним зроблено не було. 27.11.2013 на адресу [PERSON] було направлене повідомлення про повернення ним коштів добровільно. Оскільки відповідачем кошти добровільно не повернуті, позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача 718,88 грн. - розмір незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Позивач у судове засідання не прибув, клопотанням від 22 січня 2014 року Новоайдарський районний центр зайнятості просив розглянути справу без участі уповноваженого представника (а.с. 26). Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 25). Правом подати суду заперечення проти позову та докази на підтвердження своїх доводів не скористався. Відповідно до частини 6 статті 71 та частини 4 статті 128 КАС України суд вирішує справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з огляду на таке. Для реалізації державної політики зайнятості населення, професійної орієнтації, підготовки і перепідготовки, працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, створюється державна служба зайнятості. Відповідно до статті 8 Закону України від 02 березня 2000 року №1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління на випадок безробіття, провадження збору на акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Статтею 1 Закону України від 01 березня 1991 року №803-XII «Про зайнятість населення» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), серед іншого, встановлено, що в Україні до зайнятого населення належать громадяни, працюючі по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном, у фізичних осіб. Відповідно до статті 2 Закону України від 01 березня 1991 року №803-XII «Про зайнятість населення» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. У разі неможливості надати підходящу роботу безробітному може бути запропоновано пройти професійну перепідготовку або підвищити свою кваліфікацію. Згідно із статтею 25 цього Закону держава створює умови незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм такі види компенсацій: а) надання особливих гарантій працівникам, вивільнюваним з підприємств, установ, організацій; б) виплата матеріальної допомоги в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації; в) виплата в установленому порядку допомоги по безробіттю. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) був зареєстрований в Новоайдарському районному центрі зайнятості з 05 вересня 2012 року як такий, що шукає роботу. У статусі безробітного останній перебував на обліку в Новоайдарському районному центрі зайнятості з 12 вересня 2012 року по 02 липня 2013 року, про що свідчать заяви про реєстрацію від 12 вересня 2012 року, персональна картка №122112090500004 та витяг із наказів про прийняті рішення по особі [PERSON] (а.с. 9, 10, 11). Робочі органи виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування мають право перевіряти обґрунтування видачі довідок про середню заробітну плату, достовірність зазначених у них відомостей шляхом звіряння даних, зазначених у довідках, з відомостями про нараховану заробітну плату на підприємствах, в установах чи організаціях або з базою даних персоніфікованого обліку застрахованих осіб Пенсійного фонду та базою даних ДПА (пункт 26 Порядку обчислення заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266). Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України від 02 березня 2000 року №1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Частиною 1 статті 23 Закону України від 02 березня 2000 року №1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу. Допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості. Загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років, а для осіб, зазначених у частині другій статті 6 цього Закону, - 180 календарних днів. Для осіб передпенсійного віку (за 2 роки до настання права на пенсію) тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 720 календарних днів (ч.3, 4 Закону України від 02 березня 2000 року №1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). Згідно положень статті 36 Закону України від 02 березня 2000 року №1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. У разі виїзду особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, за межі України з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку, така особа зобов'язана повідомити про це державну службу зайнятості. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно п.4 ч.1 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 №5067-VI зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. Реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг) (п.9 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 №5067-VI). Механізм проведення розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до пункту 5 частини другої статті 12 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», пункту 16 частини першої статті 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» та частини третьої статті 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає Порядок розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року №60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13 лютого 2009 року №7-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248 (надалі - Порядок №60/62). Порядок №60/62 є нормативно-правовим актом у розумінні статті 117 Конституції України та підлягає застосуванню відповідно до пункту 2 частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно пункту 4 Порядку №60/62 для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Обмін інформацією здійснюється між Державним центром зайнятості, Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України як центральними органами виконавчої влади. У відповідності із пунктом 5 Порядку №60/62 перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом: звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів; використання даних вищевказаних органів, Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю, контрольно-ревізійних органів цільового використання коштів Фонду; проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством. За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили. У разі встановлення недостовірності даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, особа ознайомлюється з актом, про що засвідчує власним підписом. У разі відмови особи підписати акт про це робиться відповідна відмітка спеціалістом центру зайнятості. У разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа згідно пункту 6 Порядку №60/62 знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти (пункт 7 Порядку №60/62). Рішення центру зайнятості щодо повернення коштів у відповідності із пунктом 9 Порядку №60/62 може бути оскаржено в центрі зайнятості вищого рівня або в судовому порядку. Судом встановлено, що за результатами звірки з ДПС Новоайдарським районним центром зайнятості виявлено, що згідно ф.1-ДФ за другий квартал 2013 року відповідач, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості, отримав дохід відповідно до умов цивільно-правового договору за період роботи з 15.05.2013 по 31.05.2013 у Комунальному підприємстві «Жилбудсервіс». 14 листопада 2013 року за вих.21,06-1599 Новоайдарським районним центром зайнятості на адресу Комунального підприємства «Жилбудсервіс» був надісланий запит про надання інформації щодо перебування громадянина [PERSON] в трудових правовідносинах із зазначенням періоду трудових правовідносин та отриманого доходу (а.с. 13). Листом від 18.11.2013 №05/2418 Комунальне підприємство «Жилбудсервіс» повідомило, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством «Жилбудсервіс» згідно цивільно-правового договору у період з 15.05.2013 по 31.05.2013 та отримав дохід у розмірі 522 грн. (а.с. 14). 25 листопада 2013 року Новоайдарським районним центром зайнятості було проведено звірку (перевірку) по Комунальному підприємству «Жилбудсервіс», підставами для чого стали виявлені розбіжності між даними Державного центру зайнятості та даними Державної податкової інспекції в частині отримання доходу [PERSON] в другому кварталі 2013 року. Розслідуванням встановлено, що [PERSON] перебував на обліку в Новоайдарському районному центрі зайнятості з 05.09.2012 по 02.07.2013. Згідно ф.1-ДФ за другий квартал 2013 року відповідач отримав виплату відповідно до умов цивільно-правового договору за період роботи з 15.05.2013 по 31.05.2013 в КП «Жилбудсервіс» (а.с.12). З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) не повідомив позивача, що він з 15 травня 2013 року по 31 травня 2013 року працював за умовами цивільно-правового договору та отримав доход в розмірі 522 грн., внаслідок чого в період з 15 травня 2013 року по 31 травня 2013 року незаконно отримував допомогу по безробіттю. Відповідач порушив вимоги ч.2 ст.36 Закону України від 02 березня 2000 року №1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», оскільки саме громадянин, який стає на облік служби зайнятості, повинен своєчасно повідомляти про себе усі обставини, які можуть впливати на умови виплати йому забезпечення та соціальних послуг, а в разі умисного невиконання такою особою своїх обов`язків сума виплаченого забезпечення та вартість соціальних послуг стягується з неї у повному обсязі. Вказані обставини підтверджуються актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» №103/13 від 25 листопада 2013 року та наказом Навоайдарського районного центру зайнятості від 25 листопада 2013 року №71 про повернення коштів особою (а.с. 12, 15). Розмір незаконно отриманої допомоги на випадок безробіття у сумі 718,88 грн. підтверджується довідкою Навоайдарського районного центру зайнятості від 25.11.2013 (а.с.18). Наказ Навоайдарського районного центру зайнятості від 25 листопада 2013 року №71 про повернення коштів відповідачем не оскаржений, протягом 15 календарних днів з дня отримання листа Навоайдарського районного центру зайнятості від 26 листопада 2013 року №21/05-1646 незаконно виплачені у період з 12 вересня 2012 року по 02 липня 2013 року кошти у розмірі 718,88 грн., відповідач не повернув (а.с. 16, 18). Лист від 26 листопада 2013 року №21/05-1646 отриманий [PERSON] 30 листопада 2013 року, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 17). За таких обставин, суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав. Враховуючи вимоги частини 4 статті 94 КАС України, а також те, що позивач відповідно до пункту 18 частини 1 статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений, судові витрати у цій справі не підлягають стягненню з відповідача, оскільки у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. На підставі частини 3 статті 160 КАС України у судовому засіданні 22 січня 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 27 січня 2014 року, про що згідно вимог частини 2 статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Результат розгляду: granted