Рішення адміністративного суду від 2014-03-25 00:00:00+02

Позивач, публічне акціонерне товариство «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря», звернувся до суду з позовом до Спеціалізованої ДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Межрегіонального ГУ Міндоходів, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 21.02.2014р. № 000010400 про нарахування суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 19 166,67 грн. та штрафних санкцій в сумі 9 583,33 грн., всього на суму 28 750,00 грн. Позивач вважає зазначене податкове повідомлення-рішення неправомірним, необґрунтованим, безпідставним через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства, а тому просить скасувати його в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечували, вказали, що винесене податкове повідомлення-рішення повністю відповідає вимогам діючого законодавства, а тому є законним та обґрунтованим, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи. Публічне акціонерне товариство «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» 09.12.2011 р. взято на податковий облік за №164 і станом на даний час перебуває на обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Межрегіонального Головного Управління Міндоходів. Судом також встановлено, що Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів на підставі п. 200.10 статті 200 Податкового кодексу України, в порядку статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2013 року від 19.12.2013 року №9082011549. За результатами перевірки Відповідачем складений акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності Позивача з податку на додану вартість за листопад 2013 року від 17.01.2014р. № 10/40-00-14/00165712 (далі - Акт перевірки) та зроблений висновок про порушення Позивачем вимог п.102.5 ст. 102, п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України, щодо заниження податку на додану вартість у сумі 19 166,67 грн. за листопад 2013 року, що призвело до порушення п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, заниження позитивного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту на суму 19 166,67 грн. за листопад 2013 року та до заниження суми податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду на суму 19 166,67 грн., тобто позивачем проведено коригування податкових зобов»язань після сплину 1095 днів на загальну суму 115000,02 грн., в якому були визначені податкові зобов»язання з ПДВ по виписаним податковим накладним на суму 19166,67 грн. Матеріалами справи підтверджено, що не погодившись з висновками Акту перевірки Відповідача, Позивачем були подані письмові заперечення за вих. № 177 від 24.01.2014р. Листом від 30.01.2014р. № 1162/10/40-00-25 дані заперечення Відповідачем залишені без задоволення, Акт перевірки - без змін. Також судом в судовому засіданні було встановлено, що 23.03.2010 року фрезерувальник механічного цеху №1 Позивача [PERSON] табельний №180114 звернувся з заявою до Голови правління Позивача з проханням надати йому однокімнатну квартиру в розстрочку на 10 років з першим внеском 45 000 грн. [PERSON] 22.04.2010 року здійснено сплату першого внеску за квартиру [ADDRESS] у розмірі 45 000 грн., в т.ч. ПДВ у сумі 7 500 грн., про що свідчить платіжне доручення № 1р1/7 від 22.04.2010 року. Позивачем 22.04.2010 року виписано податкову накладну №142 па суму 45 000 грн., в ч. ПДВ у сумі 7 500 грн. 09.10.2013 року [PERSON] звернувся з заявою до Голови правління Позивача про повернення суми першого внеску у розмірі 45 000 грн. за квартиру [ADDRESS] у зв'язку з сімейними обставинами. Згідно видаткового касового ордеру від 08.11.20ІЗ року №18 [PERSON] отримано перший внесок від Позивача у сумі 45 000 грн., в т.ч. ПДВ у розмірі 7 500 грн. 25.11.2008 року розподільник робіт лампового цеху Позивача [PERSON] табельний №23526 звернулась з заявою до Голови правління Познвача з проханням надати 2-х кімнатну квартиру в розстрочку з першим внеском 70 000 грн. [PERSON] здійснено сплату першого внеску за квартиру [ADDRESS] у сумі 70 000 грн. частинами: 10.04.2009 року у розмірі 1000 грн., в т.ч. ПДВ у сумі 166,67 грн., про що свідчить платіжне доручення № 1р1/17 від 10.04.2010 року. Податкова накладна №28 від 10.04.2009 року; 13.04.2009 року у розмірі 49 000 грн., в т.ч. ПДВ у сумі 8 166,67 грн., про що свідчить платіжне доручення №1р1/20 від 13.04.2010 року. Податкова накладна №37 від 13.04.2009 року; 18.05.2009 року у розмірі 20 000 грн., в т.ч. ПДВ у сумі 3333,33 грн., про що свідчить платіжне доручення №1р1/26 від 10.04.2010 року. Податкова накладна №33 від 18.05.2009 року. 17.10.2013 року [PERSON] звернулась з заявою до Голови правління Позивача про повернення суми першого внеску у розмірі 70 000 грн. за квартиру [ADDRESS] у зв'язку з сімейними обставинами. Згідно видаткового касового ордеру від 08.11.2013 року №22 [PERSON] отримала перший внесок від Позивача у сумі 70 000 гри., в т.ч. ПДВ у розмірі 11 666,67 грн. ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» було проведено коригування податкових зобов'язань з ПДВ, пов'язані з поверненням отриманих сум попередньої оплати, в декларації за листопад 2013 року. На підставі Акту перевірки Відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 21.02.2014р №0000104000 про нарахування суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 19 166,67 грн. та штрафних (фінансових) санкцій (штраф) в сумі 9 583,33 грн., всього на суму 28 750,00 грн., яке отримано Позивачем 24.02.2014р. (вх. № 201). Суд вказує, що пунктом 192.1 ст.192 Податкового кодексу України зазначено, що якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку; б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг. При цьому, згідно пункту 102.5 ст.102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування, то у разі, якщо зміна суми компенсації вартості товарів/послуг чи повернення товарів, відбувається після сплину 1095 днів з періоду, в якому були визначені податкові зобов'язання з ЦДВ, платник - продавець таких товарів/послуг не може відкоригувати податкові зобов'язання з ПДВ, визначені 1095 і більше днів тому. Отже, фіксуючи порушення податкового законодавства, на думку суду, СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ Міндоходів діяла у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавства, що повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. А згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У відповідності наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення. При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача неправомірними та такими, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином не обґрунтовані, не підтверджені матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню.

Результат розгляду: denied