Рішення адміністративного суду від 2014-01-20 00:00:00+02

В період з 11 год. 00 хв. 15.10.2013 р. по 14 год. 00 хв. 15.10.2013 р. Ялтинським міським управлінням ГУ Державної служби надзвичайних ситуацій України в АР Крим на підставі Наказу від 20.09.2013 р. № 35 та посвідчення на перевірку від 07.10.2013 р. № 990 була проведена планова перевірка додержання і виконання вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Юність" Міністерства охорони здоров'я України, за результатами якої складено акт № 992 від 15.10.2013 р. (а.с. 14 - 20). Враховуючі характер виявлених під час перевірки порушень вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, що створюють загрозу життю і здоров'ю людей, Головне управління Державної служби надзвичайних ситуацій України в АР Крим звернулось до Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим з позовом щодо застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Юність" Міністерства охорони здоров'я України. Під час судового розгляду відповідач проінформував суд про часткове усунення встановлених перевіркою порушень та про намір їх виправлення в добровільному порядку. У зв'язку з цим сторони заявили клопотання про надання їм часу для примирення з огляду на необхідність подання суб'єктом господарювання письмової заяви про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням, як підстави здійснення відповідного позапланового заходу задля перевірки повідомлених відповідачем обставин. Ухвалою суду від 05.12.2013 р. зазначене клопотання представників сторін задоволено та надано сторонам час для примирення до 20.01.2014 р. З матеріалів справи вбачається, що за заявою відповідача, на підставі наказу № 02 від 16.01.2014 р. та посвідчення на перевірку № 31 від 16.01.2014 р. Ялтинським МУ ГУ ДСНС України в АР Крим в період з 11 год. 00 хв. 16.01.2014 р. по 14 год. 00 хв. 16.01.2014 р. проведена позапланова перевірка додержання і виконання вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Юність" Міністерства охорони здоров'я України, за результатами якої складено акт № 28 від 16.01.2014 р. (а.с. 149 - 153). В ході проведення перевірки були виявлені порушення: - в корпусі № 4: 1. П. 6.1.2 НАПБ А.01.001-2004 "Правил пожежної безпеки в Україні", затверджених наказом МНС України від 19.10.2004 року № 126, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.11.2004 року за №1410/10009 (далі - Правил): приміщення не обладнані установкою автоматичної пожежної сигналізації; 2. П. 6.4.18 НАПБ А.01.001-2004 Правил: не забезпечено експлуатацію та технічне обслуговування вогнегасників згідно з паспортом заводу-виробника; 3. П. 6.2.3.1 НАПБ А.01.001-2004 Правил: будівля не обладнана системою оповіщення про пожежу; 4. П. 5.1.29 НАПБ А.01.001-2004 Правил: електросвітильники з лампами розжарювання експлуатуються без захисного суцільного скла; 5. П. 5.1.7 НАПБ А.01.001-2004 Правил: з'єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів здійснюється без допомоги опресування, зварювання, паяння або затискачів (гвинтових, болтових тощо); 6. П. 5.1.29 НАПБ А.01.001-2004 Правил: допущено підвішування світильників безпосередньо на струмопровідні проводи; 7. П. 5.1.29 НАПБ А.01.001-2004 Правил: допущено користування пошкодженими розетками; 8. П. 4.2.6 НАПБ А.01.001-2004 Правил: не надано акт вогнезахисної обробки дерев'яних конструкцій горищного приміщення; - у школі: 9. П. 6.1.2 НАПБ А.01.001-2004 Правил: приміщення не обладнані установкою автоматичної пожежної сигналізації; 10. П. 6.2.3.1 НАПБ А.01.001-2004 Правил: будівля не обладнана системою оповіщення про пожежу; 11. П. 4.3.4 НАПБ А.01.001-2004 Правил: двері на шляхах евакуації відчиняються не в напрямку виходу з будівлі; 12. П. 4.3.11 НАПБ А.01.001-2004 Правил: висота проходів на шляхах евакуації становить менш ніж 2 метри; 13. П. 5.1.22 НАПБ А.01.001-2004 Правил: електрощити, групові електрощитки не оснащені схемою підключення споживачів з пояснюючими написами і вказаним значенням номінального струму апарата захисту (плавкої вставки); 14. П. 5.1.7 НАПБ А.01.001-2004 Правил: з'єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів здійснюється без допомоги опресування, зварювання, паяння або затискачів (гвинтових, болтових тощо); 15. П. 5.1.9 НАПБ А.01.001-2004 Правил: у місцях перетинання обгороджувальних конструкцій електричними комунікаціями відсутні металеві гільзи з ущільненням негорючими матеріалами; 16. П. 4.2.6 НАПБ А.01.001-2004 Правил: не надано акт вогнезахисної обробки дерев'яних конструкцій горищного приміщення; - у корпусі № 2: 17. П. 5.1.22 НАПБ А.01.001-2004 Правил: електрощити, групові електрощитки не оснащені схемою підключення споживачів з пояснюючими написами і вказаним значенням номінального струму апарата захисту (плавкої вставки); 18. П. 4.2.6 НАПБ А.01.001-2004 Правил: не надано акт вогнезахисної обробки дерев'яних конструкцій горищного приміщення; 19. П. 5.1.7 НАПБ А.01.001-2004 Правил: з'єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів здійснюється без допомоги опресування, зварювання, паяння або затискачів (гвинтових, болтових тощо); 20. П. 4.3.11 НАПБ А.01.001-2004 Правил: двері сходових кліток, коридорів не обладнані пристроями для самозачинення та ущільненням в притворах. - у їдальні: 21. П. 5.1.22 НАПБ А.01.001-2004 Правил: електрощити, групові електрощитки не оснащені схемою підключення споживачів з пояснюючими написами і вказаним значенням номінального струму апарата захисту (плавкої вставки); 22. П. 5.1.7 НАПБ А.01.001-2004 Правил: з'єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів здійснюється без допомоги опресування, зварювання, паяння або затискачів (гвинтових, болтових тощо); 23. П. 5.1.27 НАПБ А.01.001-2004 Правил: електророзетки, вимикачі, перемикачі та інші подібні апарати встановлені на горючі основи (конструкції) без підкладення під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менше ніж на 0,01 м.; 24. П. 4.2.6 НАПБ А.01.001-2004 Правил: не надано акт вогнезахисної обробки дерев'яних конструкцій горищного приміщення; 25. П. 5.1.9 НАПБ А.01.001-2004 Правил: здійснюється експлуатація тимчасових електромереж. - у сфері техногенної безпеки: 26. Постанова КМ України № 1214 від 04.08.2000 р.: не укладено договір на постійне та обов'язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами. Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог з огляду на наступне. Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V (далі - Закон України № 877-V). Відповідно до ст.1 Закону України № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Заходами державного нагляду (контролю) - є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій. Спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом. Державний нагляд (контроль) серед іншого здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров'я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності, що передбачено ч.1 ст.3 Закону України № 877-V. Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України № 877-V виключно законами встановлюються: -органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; - види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); - повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; - вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; - спосіб здійснення державного нагляду (контролю); - санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа. Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю). Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Указом Президента України від 16.01.2013 року №20/2013, Державна служба України з надзвичайних ситуацій є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України. Державна служба з надзвичайних ситуацій України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності. Положенням про Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Автономній Республіці Крим, затвердженого Наказом ДСНС України від 04.02.2013 року №3 встановлено, що Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Автономній Республіці Крим є територіальним органом ДСНС, уповноваженим на забезпечення реалізації державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру. Головне управління підпорядковується ДСНС України. Згідно п.п " 63" п. 4 даного Положення Головне управління відповідно покладених на нього завдань на відповідній території здійснює безпосередньо та через підпорядковані підрозділи нагляд (контроль) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки та цивільного захисту місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, іншими суб'єктами господарювання, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства. Механізм здійснення органами Державної інспекції техногенної безпеки України заходів державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки та цивільного захисту визначено Порядком проведення перевірок органами Державної інспекції техногенної безпеки України, затвердженим наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 25.05.2012 р. № 863, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.06.12 р. за № 1054/21366. (далі - Порядок № 863). Відповідно до п.2 п.п.2.1 Порядку організація перевірок органами Держтехногенбезпеки України здійснюється шляхом проведення планових та позапланових перевірок. Під час проведення планових перевірок здійснюється огляд (обстеження) територій, будівель, споруд та приміщень, проводиться перевірка організації та виконання об'єктом перевірки вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту. Підпунктом 3.10 Порядку встановлено, що за результатами проведеної перевірки суб'єкта господарювання посадовою особою органу Держтехногенбезпеки України складається Акт перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб згідно з уніфікованою формою (далі - Акт перевірки). Відповідно до ч.5 ст. 4 Закону 877-V повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом. Відповідно до ч.7 ст.7 Закону 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. Крім того, суд звертає увагу на те, що з 1 липня 2013 року введено в дію Кодекс цивільного захисту України від 02.10.2012 р. № 5403, яким врегульовані відносини, пов'язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов'язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності. Частиною 2 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом. Статтею 70 Кодексу цивільного захисту України передбачені підстави для зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, вичерпний перелік яких закріплено в ч. 1 зазначеної статті. Так, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб'єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об'єктів або об'єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об'єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб'єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об'єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб'єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають. Аналізуючи наведені норми, суд доходить висновку, що Кодексом цивільного захисту України передбачено наявність загрози життю та здоров'ю людей внаслідок порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства з питань техногенної, пожежної безпеки, як одну з підстав для застосування заходів реагування у сфері державного нагляду. При цьому слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 29 лютого 2012 р. № 306 затверджено Критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки. Положеннями п. 2 Критеріїв передбачено, що відповідно до встановлених критеріїв суб'єкти господарювання з урахуванням значення прийнятного ризику від провадження господарської діяльності у сфері техногенної та пожежної безпеки відносяться до одного з трьох ступенів ризику - високого, середнього та незначного. Аналогічна норма закріплена в абз. 2 ч. 2 ст. 5 Закону № 877-V. З акта перевірки № 28 від 16.01.2014 р. вбачається, що Державний заклад "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Юність" Міністерства охорони здоров'я України відноситься до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику. Як вже було зазначено, за результатами позапланової перевірки Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Юність" Міністерства охорони здоров'я України позивачем були виявлені чисельні порушення правил пожежної та техногенної безпеки, що знайшло своє відображення в акті № 28 від 16.01.2014 р. З матеріалів справи вбачається, що акт перевірки підписано посадовою особою відповідача без зауважень та заперечень, що вказує на погодження з правомірністю та обґрунтованістю виявлених за наслідком проведеної перевірки порушень вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту. При цьому суд звертає увагу, що таке порушення пожежної безпеки, як відсутність системи автоматичної сигналізації та системи оповіщення про пожежу в окремих будівлях відповідача перешкоджає своєчасному виявленню та її гасінню, що з урахуванням віднесення санаторію до об'єкта з високим ступенем ризику у сфері техногенної та пожежної безпеки, лише підтверджує наявність загрози життю і здоров'ю людей. Згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 26.12.2003 року №2030 "Про затвердження Порядку обліку пожеж та їх наслідків", небезпечними факторами пожежі є прояви, що призводять чи можуть призвести до опіку, отруєння леткими продуктами згорання або травмування чи загибелі людей. До небезпечних факторів пожежі належать підвищена температура, задимлення, погіршення складу газового середовища. Тобто, безпосередню загрозу життю та здоров'ю людини створюють небезпечні фактори пожежі. Суд звертає увагу, що вказані небезпечні фактори пожежі, як правило, мають місце зовсім не на початку виникнення пожежі, а на більш пізніх етапах її розвитку, які стають можливими внаслідок несвоєчасного виявлення пожежі, невжиття заходів щодо її гасіння та евакуації людей. В свою чергу, не обладнання окремих будівель автоматичною пожежною сигналізацією призводить до неможливості виявлення пожежі на початковій стадії та як наслідок до набуття нею значних розмірів. Таким чином, суд дійшов висновку, що вказане порушення є суттєвим та потребує усунення, оскільки відповідач у сфері цивільного захисту має обов'язок вживати комплексні заходи по забезпеченню пожежної безпеки, в тому числі впровадження автоматичних засобів виявлення та гасіння пожеж і використання для цієї мети виробничої автоматики (п. 23 ч.1 ст. 20 Кодексу цивільного захисту України). Встановлені перевіркою порушення, а саме: сукупність порушень правил експлуатації електромереж та електроустаткування (підвішування світильників безпосередньо на струмопровідні проводи, користування пошкодженими розетками, з'єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів здійснюється без допомоги опресування, зварювання, паяння або затискачів (гвинтових, болтових тощо)), що може привести до пожежі, відсутність системи автоматичної сигналізації та системи оповіщення про пожежу, та не забезпеченість об'єкту в повному обсязі первинними засобами пожежогасіння, не здійснення вогнезахисної обробки дерев'яних конструкцій тощо становлять небезпеку та загрозу життю і здоров'ю людей, так як впливають на своєчасне виявлення пожежі, оперативне реагування з боку рятувальних сил на пожежу та створюють перешкоди при ліквідації надзвичайної ситуації. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В порушення вимог вищезазначеної статті відповідачем жодних доказів в обґрунтування своєї позиції не надано. При цьому, у судовому засіданні представник відповідача підтвердив наявність порушень, зафіксованих в актах перевірки, однак зазначив, що повне усунення порушень потребує відповідного фінансування з державного бюджету та наразі вживаються дії, направлені на приведення приміщень закладу у відповідність з вимогами протипожежної безпеки. Проте, суд зауважує, що відсутність коштів, достатніх для усунення виявлених позивачем порушень, не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності, враховуючи, що продовження роботи закладу створює загрозу життю та здоров'ю людей. Враховуючи наведене, беручи до уваги, що відповідачем станом на час розгляду справи не було надано доказів на підтвердження добровільного усунення в повному обсязі виявлених під час перевірки порушень вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Юність" Міністерства охорони здоров'я України, та приймаючи до уваги, що вказані порушення створюють загрозу життю і здоров'ю людей, суд доходить висновку про наявність встановлених законом підстав для застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду у вигляді повного зупинення роботи. При цьому суд роз'яснює положення частин 12-13 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими особа має право подати заяву про скасування заходів реагування, застосованих судом за результатом розгляду справи, передбаченої пунктом 5 частини першої цієї статті, якщо обставини, які стали підставою для вжиття заходів реагування, перестали існувати або усунуті, що підтверджується відповідними доказами. Така заява подається до адміністративного суду, який прийняв постанову про застосування відповідних заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю). Заява про скасування заходів реагування підлягає розгляду та вирішенню суддею одноособово з повідомленням осіб, які беруть участь у справі, протягом п'яти днів з дня її отримання судом. За результатами розгляду заяви суд постановляє ухвалу про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яка не підлягає оскарженню. Відмова у задоволенні заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду із заявою про скасування заходів реагування. Таким чином, відповідач вправі звернутися до суду із заявою про скасування заходів реагування, застосованих судом, після повного усунення виявлених позивачем порушень. Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. У судовому засіданні 20.01.2014 р. були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Повний текст постанови складений та підписаний 27.01.2014 р.

Результат розгляду: granted