Рішення адміністративного суду від 2014-02-28 00:00:00+02

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпрод-Сервіс" з позовом до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів у Київській області, в якому просить: визнати протиправними дії відповідача щодо встановлення в акті перевірки № 1298/22-4/38007149 від 12.11.2013 року фактів нікчемності правочинів за наслідками господарської діяльності ТзОВ "Укрпрод-Сервіс" із ТОВ «Базасофт» та ТОВ «НВП Союзторгстрой» (як з постачальниками) та з ТОВ «Напої плюс», ТОВ «Сандора», ПП «Текстра - Віта», ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед», ТОВ «Кондитерська Фабрика «Меркурій», АТ «ВО «Конті», ТОВ «Адам Компані», ПАТ «ЖЛК-Україна», ПАТ «Бель Шостка Україна» (як покупцями) за період з 01.04.2012 по 30.11.2012 року; визнати протиправними дії Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів у Київській області щодо внесення змін до облікових даних податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість ТзОВ "Укрпрод-Сервіс" в системі автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів в частині відображення недостовірної інформації, викладеної в акті перевірки № 1298/22-4/38007149 від 12.11.2013 року та зобов'язати відповідача поновити ці показники. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що факти встановлені в ході перевірки ґрунтуються на припущеннях та не відповідають фактичним обставинам. Позивач надав всі необхідні документи, які спростовують висновки перевіряючи. Всі господарські операції підтверджуються наявними первинними документами, що підтверджує їх реальність та фактичність здійснення. Представник позивача в судове засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи в письмовому провадженні. Відповідач, в письмових запереченнях проти позову заперечив у повному обсязі, так як на його думку оскаржувані дії вчинені з дотриманням вимог чинного законодавства. Представник відповідача також надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Судом встановлено, що на підставі наказу Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів у Київській області від 29.10.2013 року № 281 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки" та на підставі п. 75.1 ст. 75, пп.78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового Кодексу України, відповідачем з 30.10. по 05.11.2013 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпрод-Сервіс" з питання дотримання вимог податкового законодавства щодо нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Базасофт» за період з 01.04.2012 по 30.11.2012 року та з ТОВ «НВП Союзторгстрой» за період з 01.09.2012 по 30.09.2012 року. З матеріалів справи вбачається, що наказ на проведення вищезазначеної перевірки та повідомлення вручено під розписку директору позивача 29.10.2013 року. За результатами перевірки, перевіряючими складено акт № 1298/22-4/38007149 від 12.11.2013 року. У висновках акту, перевіряючі зазначили що у ТОВ "Укрпрод-Сервіс" вбачається відсутність об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг) за перевіряємий період, які підпадають під визначення ст. 185 Податкового кодексу України. А таким чином, всі господарські операції між позивачем та контрагентами - постачальниками та покупцями не спрямовані на реальне настання наслідків. Товар (послуги) по цих правочинах не був переданий в порушення ст.. 662, 655 та 656 Цивільного кодексу України. А отже задекларовані податкові зобов'язання з ПДВ відповідач вважає непідтвердженими. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Порядок та особливості проведення документальних позапланових невиїзних перевірок визначено положеннями ст. ст. 78, 79 Податкового кодексу України. Перевіривши матеріали справи, судом не встановлено порушення відповідачем визначеної законом процедури перевірки. Надаючи правову оцінку позовним вимогам щодо дій Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів у Київській області по коригуванню показників податкової звітності, суд зазначає наступне. Згідно статті 74 Податкового кодексу України, податкова інформація, зібрана відповідно до Податкового кодексу України, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань. Наказом ДПА України від 18.04.2008 р. № 266 "Про організацію взаємодії органів державної податкової служби при проведенні перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість з урахуванням інформації розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів" затверджено методичні рекомендації взаємодії органів державної податкової служби при опрацюванні розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у контрагентів (далі - наказ № 266). Згідно пункту 1.3 наказу № 266, для реалізації методичних рекомендацій створені відповідні програмні продукти, у тому числі "Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України". Пунктом 2.8 наказу № 266 встановлено, що працівники органу державної податкової служби несуть відповідальність за відповідність інформації у базах податкової звітності даним податкових документів, наданих платником ПДВ. Отже, показники податкового кредиту та податкових зобов'язань конкретного платника податків, які відображаються в Автоматизованій системі "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", формуються на підставі показників поданих таким платником податків податкових декларацій з податку на додану вартість з додатком № 5 до податкової декларації з податку на додану вартість, і повинні їм відповідати. Як випливає зі змісту підпункту 2.10.3 пункту 2.10 наказу № 266, співставлення даних податкової звітності з ПДВ з інформацією з інших джерел, а саме інформації кол. 2 розділу II Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, кол. 3 Розрахунку коригування сум ПДВ до податкової декларації з податку на додану вартість з даними Реєстру платників ПДВ здійснюється у складі автоматизованого контролю. Відповідно до пункту 2.14 наказу № 266, інформація податкової звітності з ПДВ, надіслана до центральної бази даних податкової звітності, підлягає розподілу відповідно до вимог Методичних рекомендацій щодо порядку розподілу платників податків за категоріями уваги та співставленню засобами системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Пунктом 2.19 наказу № 266 передбачено, що у разі виявлення працівником підрозділів оподаткування юридичних, фізичних осіб під час проведення камеральної перевірки податкової звітності помилок, допущених працівником підрозділу ведення та захисту податкової звітності при введенні податкової звітності до електронної бази податкової звітності з паперового носія така інформація передається до підрозділу ведення та захисту податкової звітності, шляхом направлення службової записки, з метою усунення помилки. Згідно пункту 2.20 наказу № 266, за наслідками перевірки отриманої інформації працівниками органу ДПС: усуваються помилки, допущені працівником підрозділу ведення та захисту податкової звітності при введенні податкової звітності до електронної бази податкової звітності органом ДПС з паперового носія; враховуються уточнюючі розрахунки (у разі їх подання платником ПДВ); складаються акти перевірки платника ПДВ (камеральної, документальної невиїзної, планової, позапланової перевірки) із обов'язковим зазначенням у розрізі контрагентів донарахованих сум ПДВ. Пунктом 2.21 наказу № 266 передбачено, що підсумки перевірок за результатами автоматизованого співставлення податкової звітності з ПДВ на центральному рівні відображаються в описовій частині акта перевірки (камеральної, документальної невиїзної, планової, позапланової перевірки) або довідки у розрізі періодів та операцій з одним контрагентом та фіксуються в АС "Аудит". По мірі підписання актів перевірки та узгодження податкових зобов'язань, визначених податковим повідомленням-рішенням, прийнятим за результатами таких перевірок, уточнюються результати автоматизованого співставлення на центральному рівні податкової звітності з ПДВ за поданням підрозділу, яким завершено процедуру такого узгодження та яким прийнято таке повідомлення-рішення. Згідно пункту 4.15 наказу, якщо платником ПДВ (постачальником) до податкових зобов'язань включено суму ПДВ меншу, ніж контрагентом (отримувачем) до податкового кредиту, працівники підрозділу оподаткування юридичних, фізичних осіб органу ДПС, на обліку якого знаходиться платник ПДВ (постачальник), та органу ДПС, на обліку якого знаходиться платник ПДВ (отримувач), звертаються в письмовій формі до таких платників ПДВ щодо одержання пояснень та їх документальних підтверджень з метою встановлення причин розбіжностей даних, що містяться у поданій ними податковій звітності з податку на додану вартість, виявлених під час камеральної перевірки, та/або за результатами автоматизованого співставлення. З аналізу зазначених положень можна зробити висновок, що процес зіставлення даних податкової звітності з ПДВ у розрізі контрагентів є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов'язань та податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці. Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку. Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку статті 54 Податкового кодексу України та його узгодження. Оскільки, за наслідками проведеної перевірки податкові повідомлення-рішення не приймались, а відповідно податкові зобов'язання не узгоджувались, податкова не мала права на корегування показників податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ "Укрпрод - Сервіс", а відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про не згоду з висновками перевірки, що викладені в акті та встановленими фактами, то тут суд зазначає наступне. Так, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. При цьому слід зазначити, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов'язку. Згідно з частиною другою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. При цьому, під рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, у розумінні частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, вважається таке владне рішення (дія), які спрямовані на врегулювання тих чи інших суспільних відносин у публічно-правовій сфері, мають обов'язковий характер і породжують певні правові наслідки. Акти ревізій, документальних перевірок, дії службових осіб, вчинені у процесі чи за результатами перевірок тощо, не підлягають розгляду в судах у порядку адміністративного судочинства, оскільки вони не мають обов'язкового характеру. В даній справі позивач пред'явив вимогу про визнання протиправними дій податкового органу, що виявились у встановленні в акті перевірки висновків про нікчемність правочинів, укладених позивачем з його контрагентами. З урахуванням наведеного вище, вказана вимога не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Результат розгляду: partial