Рішення адміністративного суду від 2014-01-21 00:00:00+02

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Ірпінська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Київській області з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення податкового боргу у розмірі 8429,59 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача наявний податковий борг у сумі 8429, 59 грн. Вказаний борг утворився у зв'язку з несплатою відповідачем єдиного податку з фізичних осіб. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2014 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21.01.2014. 21 січня 2014 року сторони, повідомлені належним чином про розгляд справи, в судове засідання не з'явились. Повідомлення позивача про розгляд справи підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого листа від 15.01.2014 №0113317161041, яке наявне в матеріалах справи. Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого листа від 11.01.2014 № 0113317161033, в судове засідання не з'явився та заперечень проти позову не подав. Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Враховуючи наведене суд ухвалив розглядати справу за відсутності, належним чином повідомлених, сторін та у порядку письмового провадження. Розглянувши та дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 06.06.2006 зареєстрований Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради Київської області, як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку як платник податків в Ірпінській об'єднаній державній податковій інспекції. 01.01.2011 відповідачу видано Свідоцтво серії [NUMBER] про те, що відповідач є платником єдиного податку. Як слідує із заяви відповідача про застосування спрощеної системи оподаткування, відповідач здійснює діяльність у сфері розробки програмного забезпечення та відноситься до ІІІ групи платників єдиного податку, за ставкою 5%. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем самостійно було подано до органів податкової служби, податкові декларації платника єдиного податку - фізичних осіб-підприємців, в яких відповідачем самостійно визначного суму податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, за підсумками поточного звітного періоду: ІІ квартал 2012 року, вх. № 18949 від 03.08.2012 на суму 1188,20 грн.; ІІІ квартал 2012 року, вх. № 26859 від 31.10.2012 на суму 679,00 грн.; ІУ квартал 2012 року, вх. № 1300001307 від 09.02.2013 на суму 6431,64 грн. та за І квартал 2013 року, вх. № 1300008769 від 29.09.2013 на суму 283,50 грн. За даними податкового органу у відповідача утворилась податкова заборгованість за період ІІ квартал 2012 року - І квартал 2013 року у розмірі 8429,59 грн. У зв'язку з наявною у відповідача заборгованістю, позивачем було надіслано останньому вимогу форми «Ф» № 842 від 29.08.2012 на суму - 1035,45 грн. Вказана вимога вручена особисто відповідачу, про що свідчить підпис на копії корінця податкової вимоги, яка наявна в матеріалах справи. Як вбачається із матеріалів позовної заяви, в адміністративному чи судовому порядку вказана податкова вимога відповідачем не оскаржувалась. Надаючи нормативно-правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких положень законодавчих актів. Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно з пунктом 291.2 статті 291 Податкового кодексу України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Відповідно до пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: третя група - фізичні особи - підприємці, які протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: - не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 20 осіб; - обсяг доходу не перевищує 3000000 гривень. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач відноситься до третьої групи платників єдиного податку. Відповідно до пункту 293.1 статті 293 Податкового кодексу України, ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Пунктом 293.2 статті 293 Податкового кодексу України встановлено, що фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для третьої і четвертої груп платників єдиного податку: 1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом; 2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку. Відповідно до пункту 295.3 статті 295 Податкового кодексу України, платники єдиного податку третьої - шостої груп сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал. Згідно з пунктом 300.1 статті 300 Податкового кодексу України, платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій. У зв'язку з тим, що відповідач у добровільному порядку не сплачував визначену суму єдиного податку, позивач направив йому вимогу про сплату боргу. Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Згідно з пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. За наведених обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Результат розгляду: granted