Рішення адміністративного суду від 2014-02-13 00:00:00+02

У червні 2012 року [PERSON] пред'явив позов до Державної митної служби України і Чопської митниці про скасування наказу Державної митної служби України від 28.05.2012 р. № 1103к "Про звільнення [PERSON]", поновлення на посаді начальника сектору митного оформлення № 3 відділу митного оформлення № 2 митного поста "Чоп-залізничний" Чопської митниці та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позов обґрунтував тим, що його незаконно звільнено за нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд (пункт 5 статті 40 Кодексу законів про працю України), оскільки 26.03.2012 р. в період непрацездатності він виходив на роботу, що перериває чотирьохмісячний строк, який повинен обчислюватися спочатку. Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2013 року, позов задоволено: визнано протиправними і скасовано наказ Державної митної служби України від 28.05.2012 р. № 1103-к "Про звільнення [PERSON]" і наказ Чопської митниці від 29.05.2012 р. № 944-к "По особовому складу"; поновлено [PERSON] на державній службі в митних органах України з 28.05.2012 р. на посаді начальника сектору митного оформлення № 3 відділу митного оформлення № 2 митного поста "Чоп-залізничний" Чопській митниці; стягнуто з Чопській митниці на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу з 28.05.2012 р. по 19.10.2012 р. У касаційних скаргах Державна митна служба України і Чопська митниця просять скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Вказують на законність наказу про звільнення [PERSON] із займаної посади, оскільки строк знаходження позивача на лікарняному не переривався і він жодного дня з 26.01.2012 р. по день видання наказу 28.05.2012 р. не виконував своєї трудової функції. Водночас помилковим є посилання судів на подання Чопської митниці від 25.05.2012 р. № 1/а-2.39/4185 як на доказ меншого за чотирьохмісячний строк нез'явлення на роботу, так як подання є документом, що передує прийняттю рішення про припинення трудових відносин, а предметом даного спору є наказ Держмитслужби України від 28.05.2012 р. № 1103-к. Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають задоволенню. Судами встановлено, що [PERSON] з 15.03.1989 р. проходив службу в митних органах, з 02.02.2011 р. - на посаді начальника сектору митного оформлення № 3 відділу митного оформлення № 2 митного поста "Чоп-залізничний" Чопської митниці. 25.05.2012 р. начальником Чопської митниці внесено подання № 1/а-2.39/4185 на ім'я голови Державної митної служби України про звільнення [PERSON] за нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності. Наказом Державної митної служби України від 28.05.2012 р. № 1103-к [PERSON] звільнено із займаної посади з 28.05.2012 р. відповідно до пункту 5 статті 40 КЗпП України у зв'язку з нез'явленням на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності. На виконання вказаного наказу Держмитслужби України Чопською митницею 29.05.2012 р. видано наказ № 944-к "По особовому складу" про проведення розрахунку з позивачем та вилучення митного забезпечення. Відповідно до статті 408 Митного кодексу України від 11 липня 2002 року (чинного на час виникнення спірних відносин) правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України "Про державну службу". За змістом статті 30 Закону України "Про державну службу" підстави припинення державної служби можуть бути загальними, тобто визначеними Кодексом законів про працю України, та спеціальними, передбаченими у цій нормі. Згідно з пунктом 5 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, листками непрацездатності серії АВФ № 404165, серії АББ № 968245, серії АВФ № 404373, серії АВФ № 469692 підтверджується факт безперервного перебування [PERSON] на лікарняному з 24.01.2012 р. по 10.06.2012 р. Доводи позивача про вихід на роботу 26.03.2012 р. обґрунтовано визнані судом першої інстанції безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, зокрема табелями обліку використання робочого часу митного поста "Чоп-залізничний" і журналом виходу на роботу за 26.03.2012 р., в якому відсутній запис про вихід [PERSON] на роботу в цей день з 08 год.00 хв. до 20 год.00 хв. Водночас судами з'ясовано, що згідно з графіком виходу на роботу за січень 2012 року по митному посту "Чоп-залізничний" останнім днем виконання позивачем трудових функцій було 24.01.2012 р. (нічна зміна з 20 год.00 хв. 23.01.2012 р. по 08 год.00 хв. 24.01.2012 р.), 25.01.2012 р. - вихідний день після зміни і наступним днем виконання функціональних обов'язків було 26.01.2012 р. За наведених обставин суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що подання Чопської митниці від 25.05.2012 р. № 1/а-2.39/4185, яке покладено в основу наказу Держмитслужби України від 28.05.2012 р. № 1103-к, було завчасним, оскільки лише з 26.01.2012 р. почався перебіг строку невиконання позивачем трудових функцій і станом на 25.01.2012 р. цей період становив менше чотирьох місяців, тому у Держмитслужби України не було підстав для звільнення позивача за пунктом 5 статті 40 КЗпП України. Даний висновок судів не ґрунтується на нормах трудового законодавства, в тому числі положеннях пункту 5 статті 40 КЗпП України, в якому йдеться про можливість розірвання трудового договору після спливу чотирьохмісячного строку відсутності працівника на роботі внаслідок тимчасової непрацездатності, тобто умови звільнення з цієї підстави мають бути наявними на момент видання власником або уповноваженим ним органом наказу про звільнення. Подання (пропозиція) підпорядкованого органу про звільнення працівника з роботи має рекомендаційний характер для вищестоящого органу та не припиняє трудових правовідносин з працівником. Таким чином, дата внесення подання Чопською митницею про звільнення [PERSON] із займаної посади не впливає на законність наказу Держмитслужби України від 28.05.2012 р. № 1103-к, на час прийняття якого позивач був відсутній на роботі більше чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності. З огляду на викладене та виходячи з приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Результат розгляду: denied