Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Куйбишевському районі м. Донецька про визнання недійсною та скасування вимоги № Ф-691 від 10.04.2013 року та визнання неправомірними дій. В обґрунтування позову зазначив, що вказана вимога УПФУ про сплату недоїмки у розмірі 2241,29 грн. є незаконною, оскільки єдиний соціальний внесок за 2011 рік ним був сплачений у повному обсязі, а саме у сумі 5242,48 грн., виходячи з 34,70% доходу, отриманого за вказаний період у розмірі 15108,00 грн. При цьому, визначаючи оскаржуваною вимогою суму недоїмки, відповідач безпідставно не врахував те, що згідно діючому на той час законодавству звітним базовим періодом для нарахування та сплати єдиного внеску був рік. Сума внеску за 2011 рік, що підлягав сплаті до 15 квітня 2012 року, мала визначатися виходячи з річного доходу суб'єкта підприємницької діяльності, відображеного ним у податковій декларації. Крім того, при визначенні суми недоїмки УПФУ безпідставно не враховано, що протягом 2011 року щомісячно ним сплачувалися авансові платежі з єдиного соціального внеску у мінімальному законодавчо встановленому розмірі, в зв'язку з чим підстав для донарахування внеску в УПФУ не було. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2013 року, залишеною в силі ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2013 року, у задоволенні зазначеного позову ФО-П [PERSON] відмовлено у повному обсязі. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року вказані рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Приймаючи таке рішення, Вищий адміністративний суд вказав на помилковість висновків судів попередніх інстанцій про виникнення у позивача недоїмки на підставі даних звіту, оскільки в матеріалах справи містяться докази, які протирічать один одному. Справа була спрямована на новий розгляд до суду першої інстанції. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2013 року по адміністративній справі № 805/5528/13-а позов задоволений частково (а.с.137, 138-141). Скасовано вимогу № Ф-691 від 10 квітня 2013 року, видану Управлінням Пенсійного фонду України у Куйбишевському районі міста Донецька про сплату Фізичною особою - підприємцем [PERSON] недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 2241,29 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, пославшись на необґрунтованість постанови суду першої інстанції, яка прийнята з порушенням норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. (а.с.144-145). Апелянт доводить, що перевіркою встановлено та доведений факт неповної сплати позивачем за 2011 рік єдиного внеску, внаслідок чого сформована вимога про сплату недоїмки є законною. Представники відповідача підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні. Представник позивача заперечував проти апеляційної скарги у повному обсязі, просив постанову суду залишити без змін. Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця 13.06.2001 року виконавчим комітетом Донецької міської ради. (а.с.7,8). Позивач, як платник внесків до Пенсійного фонду, знаходився на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Куйбишевському районі м. Донецька за реєстраційним № 05-19-11-5060. 20 січня 2012 року позивачем до УПФУ у Куйбишевському районі м. Донецька поданий звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2011 рік. Відповідно даних, зазначених у вказаному звіті, ФО-П [PERSON] була визначена сума доходу за 2011 рік, на яку нараховується єдиний соціальний внесок, у розмірі 15108,00грн., у тому числі із зазначенням сум помісячного доходу : у січні - 489,00 грн., у лютому - 490,00 грн., у березні - 810,00 грн., у квітні - 8509,00 грн., у травні - 3421,00 грн., у червні -95,00 грн., у липні - 9,00 грн., у серпні - 97,00 грн., у вересні - 101,00 грн., у жовтні - 99,00 грн., у листопаді - 658,00 грн., у грудні - 330,00 грн. Виходячи із сум отриманого доходу та розміру єдиного внеску, встановленого у 34,70% , позивачем був нарахований єдиний внесок за 2011 рік у загальному розмірі 5242,48 грн., у тому числі із зазначенням помісячних сум : за січень - 169,68 грн., за лютий - 170,03 грн., за березень - 281,07 грн., за квітень - 2952,62 грн., за травень - 1187,09 грн., за червень - 32,97 грн., за липень - 3,12 грн., за серпень - 33,66 грн., за вересень - 35,05 грн., за жовтень - 34,35 грн., за листопад - 228,33 грн., за грудень - 114,51 грн. (а.с.12). Як вбачається з виписок Приват Банку по рахунку ФО-П [PERSON], протягом 2011 року позивач щомісячно перераховував до Пенсійного фонду єдиний соціальний внесок у мінімальному встановленому законодавством розмірі, а саме : за січень 2011 року сплачено єдиний внесок у сумі 326,53 грн., платіжне доручення від 16.02.2011 року №24 (а.с.13); за лютий 2011 року - у сумі 326,53 грн., платіжне доручення від 11.03.2011 року №36 (а.с.14); за березень 2011 року - у сумі 326,53 грн., платіжне доручення від 13.04.2011 року №59 (а.с.15); за квітень 2011 року - у сумі 333,12 грн.; платіжне доручення від 10.05.2011 року №82 (а.с.16) за 2009 року - у сумі 333,12 грн. платіжне доручення від 06.06.2011 року №118 (а.с.17); за червень 2011 року - у сумі 333,12 грн., платіжне доручення від 11.07.2011 року №146 (а.с.18); за липень 2011 року - у сумі 333,12 грн., платіжне доручення від 04.08.2011 року №158 (а.с.19); за серпень 2011 року - у сумі 333,12 грн., платіжне доручення від 12.09.2011 року №169 (а.с.20); за вересень 2011 року - у сумі 333,12 грн., платіжне доручення від 11.10.2011 року №175 (а.с.21); за жовтень 2011 року - у сумі 369,32 грн., платіжне доручення від 01.11.2011 року №181 (а.с.22); за листопад 2011 року - у сумі 341,80 грн., платіжне доручення від 05.12.2011 року №190 (а.с.23); за грудень 2011 року - у сумі 348,39 грн., платіжне доручення від 05.01.2011 року №196 (а.с.24), а всього на загальну суму 4037,82 грн. Крім того, з банківських виписок за 23.01.2012 року, 09.02.2012 року, 02.03.2012 року, 03.04.2012 року та пояснень представника позивача встановлено, що у січні-квітні 2012 року ФО-П [PERSON] була здійснена доплата єдиного соціального внеску за 2011 рік до суми 5242,48грн., нарахованої ним самостійно у звіті за вказаний період. (а.с.25-28) Наявність недоїмки зі сплати єдиного внеску підтверджується відомостями, що містяться в картці особового рахунку ФО-П [PERSON] (а.с.127-131). 10 квітня 2013 року відповідачем складений Акт № 2 про донарахування доплати до мінімального страхового внеску. З розрахунку суми, яка підлягає сплаті фізичною особою - підприємцем за 2011 рік вбачається, що позивачу донараховано до сплати єдиний внесок за 2011 рік у розмірі 2241,29 грн. Вказана сума недоїмки складається з донарахувань суми доплати до мінімального внеску за січень 2011 року у розмірі 156,85 грн., за лютий у розмірі 156,50 грн., за березень - 45,46 грн., за червень - 300,15 грн., за липень - 330,00 грн., за серпень - 299,46 грн., за вересень - 298,07 грн., за жовтень - 307, 45 грн., за листопад - 113,47 грн., за грудень - 233,88 грн. При цьому, вказана сума доплати визначалась органом УПФУ виходячи з даних, зазначених позивачем у звіті за 2011 рік. (а.с.10,11) На підставі зазначеного акту УПФУ у Куйбишевському районі м. Донецька сформовано вимогу № Ф-691 від 10 квітня 2013 року про сплату ФО-П [PERSON] недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 2241,29 грн. (а.с.9) Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08 липня 2010 року. У відповідності до п. 4. ч. 1. ст. 4 Закон України № 2464-VI платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). Згідно ч. 11 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. Згідно ч. 8 ст. 9 Закону, платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць, а для платників, зазначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - календарний рік. Порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначений Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 №21-5 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 року за №994/18289. Відповідно до підпункту 4.5.2 пункту 4.5 розділу 4 зазначеної Інструкції, у редакції, яка діяла на час існування спірних правовідносин, платники, визначені підпунктом 2.1.3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, за себе та членів своїх сімей, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, сплачують єдиний внесок протягом року до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада у вигляді авансових платежів в розмірі 25 відсотків річної суми єдиного внеску, обчисленої від суми, визначеної податковими органами для сплати авансових сум податку на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності. Суми єдиного внеску, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним за календарний рік, до 1 квітня року, наступного за звітним роком, на підставі даних річної податкової декларації. Виходячи із системного аналізу та правового змісту наведених положень законодавства колегія суддів приходить до висновку, що при обчисленні суми єдиного внеску, яка підлягає сплаті платником, суми внесків не повинні бути меншими ніж розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за кожен місяць, у якому отримано дохід. Як було встановлено, що розмір щомісячних внесків, крім єдиного внеску за квітень та травень 2011 року, які самостійно розрахував позивач, є меншими ніж мінімальний страховий внесок на відповідний місяць. В даному випадку здійснений позивачем розрахунок нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2011 рік не відповідає вимогам законодавства, що в свою чергу вказую на те, що відповідач правомірно здійснив позивачу донарахування зобов'язань в сумі 2241,29 грн. та сформував вимогу №Ф691 від 10.04.2013 року про сплату недоїмки у вказаній сумі. Вимоги позивача про оскарження дій відповідача по складанню акту від 10.04.2013 року, є такими, що не можуть бути задоволенні не тільки з невірно обраного способу судового захисту, але ж виходячи із правомірності нарахування спірної суми недоїмки. На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вимога № Ф-691 від 10.04.2013 року про сплату недоїмки у розмірі 2241,29 грн. є законною, прийнятою відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено законом України. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Висновки суду першої інстанції про задоволення вимог позивача не відповідають вимогами наведеного законодавства. Враховуючи допущенні судом першою інстанцією норм матеріального права, надана неналежна правова оцінка обставинам справи, з огляду на положення ст.202 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги. Доводи апеляційної скарги спростовують правильність прийнятого рішення.

Результат розгляду: denied