Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування рішення про відмову у призначенні пенсії за віком та зобов'язання призначити пенсію, посилаючись на те, що 22 липня 2009 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком, як особі що працювала на Крайній Півночі. Для призначення пенсії він надав всі необхідні документи. 2 жовтня 2009 року він отримав рішення про відмову в призначенні пенсії за віком № 11540-02/23, оскільки у нього відсутній необхідний стаж роботи на Крайній Півночі. В обґрунтування своїх позивних вимог зазначає, що він має право на зниження пенсійного віку на 4 роки відповідно до п.1.6 ст.28 Закону РФ «Про трудові пенсії в Російській Федерації», якою необхідно керуватися на підставі Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення (далі - Тимчасова Угода). Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача Дикань І.Д. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідач не має необхідного стажу роботи в районах Крайньої Півночі - 15 календарних років, при цьому пояснила, що у особи виникає право на призначення пенсії лише після того, як вона відпрацює 15 років в районах Крайньої Півночі і тільки після цього особа має право на пільгові умови визначені в п.3 ст.1 Тимчасової Угоди. Позивач має стаж роботи у районах Крайньої Півночі лише 12 р. 5 міс. 0 днів, крім того пенсійне забезпечення громадян здійснюється по законодавству держави, на території якої вони проживають, а законодавством України не передбачено призначення пенсії зі зменшенням необхідного стажу роботи в районах Крайньої Півночі. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] 24 липня 2009 року звернувся з заявою до відповідача про призначення йому пенсії, з цією метою він надав відповідачу необхідні документи, зокрема заява, копія трудової книжки, копії трудових договорів, копії архівних довідок про попередню роботу та інші. Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області від 30.09.2009 року [PERSON] відмовлено в призначенні пенсії, оскільки його стаж роботи на Крайній Півночі, згідно трудової книжки становить 12 років 5 місяців 0 днів, а необхідний стаж для нарахування пенсії становить 15 календарних років на Крайній Півночі. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] працював в районах Крайньої Півночі: в Управлінні механізації треста Ямалгеолбуд з 14.09.1984 року по 20.10.1992 рік; в ПОО « Мале підприємство «АІД» м. Салехард з 10.08.1995 року по 23.04.1997 рік; в Управлінні капітального будівництва Ямало-Ненецького АО з 23.07.1997 року по 10.11.1998 рік; в ВАТ Інвестиційної будівної компанії ЯНАО з 11.11.1998 року по 01.07.1999 рік; в ВАТ «Уренгойбуд» з 27.10.1999 року по 25.06.2000 рік. Отже, позивач пропрацював районах Крайньої Півночі календарних (без урахування кратності) 12 років 5 місяців 0 днів. Відповідно до пункту 5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги передбачені відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 р. № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі" та Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 р. "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі". Питання пенсійного забезпечення осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі врегульовані Тимчасовою угодою між урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення. Зазначена угода підписана 15 січня 1993 року та набула чинності саме з цієї дати. Ця Угода передбачає призначення пенсій не тільки особам, які працювали в районах Крайньої Півночі, а й особам, що працювали в місцевостях до них прирівняних. Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р. встановлено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється відповідно до законодавства держави, на території якої вони проживають. Дана Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлено чи буде встановлено законодавством держав учасниць Угоди (крім пенсій, охоплених спеціальними системами пенсійного забезпечення). Отже, позивач [PERSON] є громадянином України, проживає на території України, а тому пенсія повинна призначатися за Законами України. Призначення пенсій здійснюється за за умови дотримання передбачених Угодою умов. При визначенні права на призначення пенсії у відповідності з цією Угодою застосовується Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, який діяв до 1 січня 1992 року. Спільною умовою, як для чоловіків так і для жінок є наявність необхідного стажу роботи в районах Крайньої Півночі, що становить 15 календарних років, а в районах, до них прирівняних - 20 календарних років. При цьому чоловіки матимуть право на призначення пенсії при досягненні 55 років, за наявності загального стажу роботи не менше 25 років, жінки при досягненні 50 років, за наявності загального стажу роботи не менше 20 років. В межах зазначеної угоди обчислення стажу за період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях до них прирівняних здійснюється календарно, тобто рік за рік. При цьому, громадянам, які працювали в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі один рік роботи зараховується як дев'ять місяців роботи в районах Крайньої Півночі. Якщо людина пропрацювала в районах Крайньої Півночі менше 15 календарних років, то питання призначення пенсії такій особі буде вирішуватися на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тобто при досягненні пенсійного віку. Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону передбачено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі або прирівняних до них районах зараховується на умовах законодавства, що діяло до 1 січня 1991 року. За законодавством, що діяло раніше період роботи в районах Крайньої Півночі чи місцевостях до них прирівняних обчислювався в наступному порядку: для призначення пенсій за віком та по інвалідності період роботи з 1 серпня 1945 року до 1 березня 1960 1 рік роботи зараховувався за 2 роки, а з 1 березня 1960 до 1 січня 1991 1 рік роботи за 1 рік і 6 місяців; для призначення пенсій за вислугу років період роботи з 1 серпня 1945 року до 1 березня 1960 зараховується за 2 роки, а з 1 березня 1960 року - рік за рік. Отже, як вбачається з норми ч.1 ст. 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі від 13.03.1993 року, застосування цієї норми поширюється на громадян, які пропрацювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі і не передбачає призначення пенсії громадянам, які відпрацювали менше 15 та 20 календарних років відповідно зниженням пенсійного віку, а позивач [PERSON] пропрацював в районах Крайньої Півночі лише календарних 12 років 05 місяців, а тому призначити [PERSON] пенсію за віком, згідно ч.3 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення», як особі, яка працювала на Крайній Півночі і має для цього достатній стаж роботи немає законних підстав, оскільки основною вимогою призначення цієї пенсії є наявність календарного стажу роботи в районах Крайньої Півночі не менше 15 календарних років. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied