Рішення адміністративного суду від 2014-03-25 00:00:00+02

[PERSON] звернулася в суд з позовом до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області, [PERSON] про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 26.02.2014 року. В обгрунтування своїх вимог вказує, що 26.02.2014 року постановою №120 заступника начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області [PERSON] її було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП, тобто в невиконанні законних вимог (припису) посадових осіб Державної архітектурно-будівельної інспекції України або її територіальних органів та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 5100 грн. Вважає, що її незаконно та необгрунтовано, без наявності будь-яких правових підстав притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення даного правопорушення. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві і просить задовольнити їх. Суду пояснив, що позивач виготовити документи і узаконити господарську будівлю сарай, згідно чинного законодавства, не має змоги, оскільки земля на якій побудований сарай, є прибудинковою територією багатоквартирного будинку і може бути передана у власність власникам квартир, лише після створення об'єднання співвласників житлового будинку. На даний час об'єднання співвласників будинку не створено. Покликаючись на те, що при винесенні постанови про накладення адмінстягнення не було враховано усі обставини справи, просить скасувати постанову №120 від 26.02.2014 року про накладення адміністративного стягнення. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з'явилися, хоч належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, тому суд ухвалив провести судовий розгляд справи у відсутності відповідачів. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. З пояснень представника позивача, матеріалів справи, судом встановлено, що за результатами проведення позапланової перевірки щодо виконання вимог припису від 13.11.2013 року головним державним інспектором інспекційного відділу №1 інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області Орловим В.В. 20.02.2014 року було складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, з якого вбачається, що [PERSON] не виконує даний припис щодо усунення порушень ст.ст.34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» (в м.Рожище по вул.Чехова, 19 забудовано господарську будівлю-сарай без зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт) та щодо направлення повідомлення в інспекцію про виконання даного припису (а.с.8). 20 лютого 2014 року головним державним інспектором Орловим В.В. складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст.188-42 ч.1 КУпАП за невиконання припису від 13 листопада 2013 року щодо усунення порушень (а.с.6-7). У поясненні до протоколу позивач зазначила причину, чому вона не змогла виконати даний припис. Це зокрема стосується питання отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку. 26.02.2014 року перший заступник начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області Пиріг A.C. виніс Постанову №120 по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 грн. (4-5). При цьому, судом встановлено, що в постанові №1857 від 17.09.2012 року розкрита об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП України. Оскаржувана постанова містить найменування посадової особи, яка винесла постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Таким чином, судом встановлено, що постанова, винесена посадовою особою відповідача - [PERSON] 26.02.2014 року за №120 відносно [PERSON] про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн. за ч.1 ст.188-42 КУпАП відповідає вимогам закону, оскільки, відповідно до вимог ст.280 КУпАП, ґрунтується на повно з'ясованих обставинах, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме: відповідачем з'ясовано, що позивачем було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене саме ч.1 с.188-42 КУпАП, що [PERSON] винна у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч.1 ст.188-42 КУпАп, що вона підлягає адміністративній відповідальності саме за ч.1 ст.188-42 КУпАП, та враховано обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, оскільки на позивача накладено мінімальне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.188-42 КУпАП. Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Разом з тим, не враховано, що суспільно небезпечних наслідків позивачем спричинено не було. Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Таким чином, суд дослідивши представлені докази, беручи до уваги, що позивач пенсійного віку, є інвалідом III групи, що ніяких суспільно-небезпечних наслідків не наступило, приходить до висновку, що постанову від 26.02.2014 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-42 КУпАП слід змінити, звільнивши [PERSON] від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. На підставі ст.ст.22, 188-42 ч.1, 280 КУпАП,

Результат розгляду: partial