Рішення адміністративного суду від 2014-02-28 00:00:00+02

У січні 2014 року позивач звернувся в суд з позовом до інспектора ДПС ВДАІ ПМУ ст.. сержанта міліції Кулик Михайла Борисовича, ВДАІ з обслуговування м.Полтави УМВС України в Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що 06 січня 2014 року приблизно о 13-40 год. він, керуючи автомобілем HYUNDAI SONATA, реєстраційний номер [NUMBER] в м.Полтаві повертаючи з вул. Шевченка на вул.Гоголя був зупинений працівником ДАІ, який повідомив, що я порушив Правила дорожнього руху, а саме, не надав дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину. Інспектору пояснив, що коли повертав з вул.Шевченка на вул.Гоголя попереду нього рухалося ще два автомобілі, які також повертали на вул.Гоголя. В цей час пішоходів на проїзній частині не було, лише на узбіччі стояла жінка. Коли автомобілі, що рухалися попереду його авто повернули, жінка продовжувала стояти. При повороті він зменшив швидкість руху, щоб зупинитися у разі потреби дати дорогу пішоходам, але оскільки жінка, яка стояла на узбіччі нікуди не рухалася, а пішоходів на проїзній частині не було, продовжив поворот. У момент, коли він вже повернув на вул. Гоголя жінка раптово зробила крок на проїзну частину. Потреби зупинятися, щоб дати дорогу пішоходу не було, оскільки пішохід був не попереду мого автомобіля, а з правого боку. Не зважаючи на ці пояснення інспектором було складено протокол та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КупАП. Вважає притягнення його до адміністративної відповідальності незаконним та безпідставним, а тому просив скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача Забурова Л.І. та відповідач Кулик М.Г. позов не визнали, проти задоволення позову заперечували. При цьому посилалася на правомірність дій працівників ДАІ при складенні протоколу та винесенні постанови про адміністративне правопорушення . Суд, заслухавши позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як встановлено судом, що 06.01.2014 року відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказано, що останній, керуючи автомобілем HYUNDAI реєстраційний номер [NUMBER], 06.01.2014 року близько 13.35 год. по вул.. Шевченка в м.Полтаві на перехресті з вул.. Гоголя не надав перевагу в русі пішоходу, який переходив проїздну частину на яку він повертав, чим порушив вимоги п.16.2 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП. У вказаному протоколі в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, [PERSON] зазначив «порушив ненавмисно». Тобто на час складання протоколу будь-яких заперечень [PERSON] не мав, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутня його незгода. Постановою серії ПС1 № 444156 від 06.01.2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 12 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. На час розгляду справи позивачем вже сплачено штраф в повному обсязі, що підтверджується наданою квитанцією № 1010012 від 15 січня 2014 року. Оскільки на даний час позивачем сплачено штраф в повному обсязі, що свідчить про фактичну згоду з вчиненим адміністративним правопорушенням, то в задоволенні позову слід відмовити.

Результат розгляду: denied