Рішення адміністративного суду від 2014-01-15 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області з вказаним адміністративним позовом до інспектора ОДР ІДПС ДАІ УМВС України в Чернігівській області Пінчука Олександра Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови інспектора ОДР батальйону ДПС ДАІ України в Чернігівській області капітана міліції Пінчука Олександра Миколайовича серії АБ2 № 011775 від 16 грудня 2013 року в справі про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 300,00грн., та її скасування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в адміністративному позові зазначає, що 16 грудня 2013 року, близько 15 години, він керував автомобілем марки «Hyundai Tucson», д.н.з. [NUMBER], та рухався по автомобільній дорозі Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, і був зупинений інспектором ОДР батальйону ДПС ДАІ України в Чернігівській області капітаном міліції Пінчуком Олександром Миколайовичем, який повідомив йому, що він ніби-то перевищив встановлену швидкість руху на 23 км/год, чим порушив Правила дорожнього руху України. Заперечення позивача, що він рухався зі швидкістю не більш 60 км/год, а на швидкостевимірювальному приладі, пред'явленому йому інспектором, зафіксовано швидкість руху не його автомобіля, залишись поза увагою інспектора ДАІ, і він склав постанову серії АБ2 № 011775 від 16.12.2013 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, з якими його ознайомив і вручив копію постанови. Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора ОДР батальйону ДПС ДАІ України в Чернігівській області капітана міліції Пінчука О.М. серії АБ2 № 011775 від 16.12.2013 року по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 300,00 гривень. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання заявлених ним позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено поштовим повідомленням з відміткою про отримання; про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч. 4 ст. 128 КАС України у разі не прибуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року). За ч. 1 ст. 171-2 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами. Дослідивши матеріали справи та встановивши обставини справи, оцінивши відповідні їм докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Капітаном міліції - інспектором ОДР батальйону ДПС ДАІ України в Чернігівській області Пінчуком Олександром Миколайовичем винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 011775 за скоєння [PERSON] правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 300,00 грн. У постанові відповідач встановив, що позивач « 16.12.2013 року о 15 год. 10 хв. на автомобільній дорозі Київ-Чернігів-Н.Яриловичі (72 км), керував автомобілем марки «Хюндай», д.н.з. [NUMBER], зі швидкістю 83 км/год, при обмеженні швидкості руху 60 км/год, тобто перевищив швидкість руху на 23 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України». Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім того, відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі. Відповідно до п. 12.4 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, тягне за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для сумніву у правдивості даних, викладених в постанові про перевищення [PERSON] встановленого обмеження швидкості руху та приходить до висновку, що своїми діями [PERSON] порушив вимоги ПДР, оскільки керуючи автомобілем «Hyundai Tucson», д.н.з. [NUMBER], рухаючись зі швидкістю 83 км/год, перевищив встановлене обмеження швидкості руху більш як на двадцять км/год. У зв'язку з наведеним, доводи позивача щодо неправомірних дій відповідача й бездоказового притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України за перевищення швидкості є безпідставними і необґрунтованими. Тобто, позивача правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України. З огляду на викладене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення, адміністративне стягнення накладене в межах санкції адміністративного правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено. При таких обставинах суд дійшов висновку, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні. На підставі викладеного та

Результат розгляду: denied