Рішення адміністративного суду від 2014-03-14 00:00:00+02

24.02.2014 у Черкаський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом звернулась державна податкова інспекція у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області (далі - позивач) до комунального підприємства «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради» (далі - відповідач), в якому просила стягнути з рахунків у банках, обслуговуючих відповідача, податковий борг з податку на доходи фізичних осіб в сумі 840448грн. 99коп., що виник з 01.01.2011. 14.03.2014 представник позивача надав суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з рахунків відповідача у банківських установах податковий борг з податку на доходи фізичних осіб в сумі 676336грн. 92коп. за період з 01.01.2011 до часу відкриття провадження у цій справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у добровільному порядку не погашає заборгованість з податку на доходи фізичних осіб за вищевказаний період в сумі 676336грн. 92коп. Представник відповідача адміністративний позов визнав частково на суму 187175,04грн. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Право податкового органу звернутися в суд щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини передбачене підп.20.1.34 п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України). Згідно з п. 41.2 ст.41 ПК України органами стягнення є виключно органи доходів і зборів які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Суд встановив, що комунальне підприємство «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради» зареєстроване як юридична особа з 06.03.1992 (код ЄДРПОУ 03328675), зареєстрований як платник податків з 03.06.1992. Позивач за результатами перевірки (акт від 27.12.2013 №1535/23-01-17-0508/03328) дотримання відповідачем встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб встановив несвоєчасне та не в повному обсязі перерахування до бюджету вказаного податку згідно зі звітами форми 1-ДФ за період з 01.01.2011 до 31.12.2012 в сумі 810439,17грн. Вказана в позовній заяві заборгованість відповідача з податку на доходи фізичних осіб виникла у зв'язку з наступним. Як вбачається з письмових доказів у матеріалах справи та підтверджується поясненнями представників сторін, відповідач станом на 01.01.2011 мав недоїмку з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 719279,59грн. В подальшому із-за недофінансування ця сума збільшилась за поданням декларацій з цього виду податку. Враховуючи часткову оплату заборгованості, станом на час розгляду справи з 01.01.2011 відповідач має заборгованість в сумі 676336грн. 92коп. Відповідно до п.п.168.1.1.-168.1.2. п.168.1. ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Згідно з п.п.168.1.5. п.168.1. ст.168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду. П.54.2. ст.54 визначено, що ПК України визначено, що грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету. Абз.2 п.57.1 статті 57 розділу II ПК України встановлено обов'язок податкового агента сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом. За змістом п.п.14.1.175 п.14.1 статті 14 ПК України сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання визнається податковим боргом. Відповідно до п. 59.1. ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Згідно з п.59.3. ст.59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. П. 59.4. ст. 59 ПК України визначено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Відповідно до п. 95.2. ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Таким чином нормами ПК України визначено умови виникнення права органів доходів і зборів на стягнення податкового боргу з платника податків через 60 днів після направлення йому податкової вимоги. З письмових доказів у справі та пояснень представника позивача суд встановив, що податкова вимога стосовно податкового боргу, який є предметом цього спору, не приймалась та відповідно, відповідачу не надсилалась. Тому суд дійшов висновку, що у позивача відсутні правові підстави для стягнення з відповідача податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб в сумі 17865 грн. 83 коп. Стосовно часткового визнання позивачем позовних вимог на суму 187175,04грн. суд зазначає, що згідно з ч.4 ст.51 КАС України суд не приймає визнання адміністративного позову відповідачем, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси. Враховуючи, що у позивача відсутнє право на стягнення з відповідача податкового боргу у цій справі, суд дійшов висновку, що часткове визнання відповідачем позову суперечить нормам ПК України щодо порядку стягнення податкового боргу.

Результат розгляду: denied