Рішення адміністративного суду від 2014-02-24 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Територіальне управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області про визнання протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, стягнення недоплачених та проведення перерахунку по щомісячної оплаті з 01.12.2013 року в розмірі 90 відсотків виходячи з розміру заробітних плат визначених у довідках ТУ ДСА в Запорізькій області від 05.12.2013 року за № 08-03/484 без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням різниці, яка виплачена за цей період. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що згідно наказу Президента України про звільнення суддів, відповідно до пунктів 1 і 9 частини п'ятої статті 43 Закону України «Про статус суддів» він був звільнений з посади судді Заводського районного суду міста Запоріжжя у зв'язку з поданням заяви про відставку, про що свідчить Указ Президента України від 07.11.2005 року №1554/2005. Наказом голови Заводського районного суду м. Запоріжжя №33-к від 28.11.2005 року йому було встановлено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати з 29.11.2005 року. Державна судова адміністрація України 21.12.2005 року надіслала лист територіальному управлінню державної судової адміністрації в Запорізькій області №17-8333/05 щодо надання дозволу на отримання щомісячного довічного грошового утримання (стаж роботи на посаді судді станом на 28.11.2005 року становить 25 років 7 місяців), згідно якому, він має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати. Згідно постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2013 року та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, згідно довідок ТУ ДСА Запорізької області від 03.01.2013 року № 08-03/1 та 08-03/2, здійснило перерахунок та виплатило йому щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці в розмірі 90 відсотків, виходячи з розміру заробітної плати працюючих суддів без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання, яке він утримує на цей період. У зв'язку зі зміною заробітної плати працюючих суддів він звернувся із заявою до ТУ ДСА України в Запорізькій області, яка 05.12.2013 року надала довідку за 08-03/484 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці на підставі особливого розрахунку працюючого на відповідній посаді судді, згідно ст.. 129 Закону України «Про статус суддів» на 01.12.2013 року. 06.12.2013 р. він звернувся до Управління Пенсійного фонду України Ленінського району м. Запоріжжя з заявою щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. 19.12.2013 року ним було отримано письмову відповідь з Управління Пенсійного фонду України Ленінського району м. Запоріжжя за № 396/с-1 з відмовою у перерахуванні і виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Свою відмову Управління Пенсійного фонду Ленінського району м. Запоріжжя обґрунтувало тим, що згідно ч. 4 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» зміна розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного грошового утримання. УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя вважає, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання передбачено лише для суддів Конституційного суду України. Крім того, рішенням Конституційного суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/213 визнані такими, що не відповідають Конституції України, є неконституційними: ч. 3, 1, 2, третє речення ч. 5 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI, ст. 2 Закону України Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI в частині поширення її дії на Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, абзац 2 розділу ІІ «прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI положенні законів України, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом цього рішення. Положення ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Конституційним судом не розглядалося. З даною відмовою Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач не згоден. На підставі викладеного, позивач просить визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання від 19.12.2013 року № 396/с-1 , зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити йому з 01.12.2013 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці в розмірі 90 % виходячи з розміру заробітних плат визначених у довідках ТУ ДСА в Запорізькій області від 05.12.2013 р. за № 08-03/484 без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням різниці, яка виплачена за цей період та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя в разі підвищення посадових окладів суддів здійснювати перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в майбутньому визначених у довідках ТУ ДСА в Запорізькій області. Також просить допустити негайне виконання у межах суми стягнення за один місяць, та стягнути з Державного бюджету України витрати на оплату судового збору у сумі 229,40 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні надала письмові заперечення, в яких заперечувала проти позову та просила відмовити у задоволенні адміністративного позову, оскільки перерахунок щомісячного довічного грошового утримання передбачено лише для суддів Конституційного суду України. Вважає, що законних підстав для проведення перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 05.12.2013 року № 08-03/484, виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, не має. Крім того, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя в разі підвищення посадових окладів суддів здійснювати перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в майбутньому, виходячи з розміру заробітних плат, визначених у довідках ТУ ДСА в Запорізькій області заявлені з порушенням ст. 2, ст. 6 КАС України, оскільки діючим законодавством передбачено захист порушених прав, свобод або інтересів, але не встановлення права на майбутнє. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника ТУ ДСА в Запорізькій області, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечують. Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку сторін, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 9 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України. В разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Згідно частини 1 статті 104 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Відповідно до ст. 71 ч. 2 КАС України, обов'язок доказування правомірності своїх дій повністю покладено на відповідача Судом встановлено, що Указом Президента України від 07.11.2005 року №1554/2005 року [PERSON] звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку 28.11.2005 року [PERSON] наказом голови Заводського районного суду м. Запоріжжя №31-к від 28.11.2005 року звільнено з посади судді Заводського районного суду м. Запоріжжя у зв'язку з поданням заяви про відставку. Наказом голови Заводського районного суду м. Запоріжжя №33-к від 28.11.2005 року [PERSON] встановлено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати з 29.11.2005 року (стаж роботи, який дає право і відставку, становить 29 років 6 місяців 27 днів. Державна судова адміністрація України від 21.12.2005 року надіслала лист №17-8333/05 територіальному управлінню державної судової адміністрації в Запорізькій області щодо надання дозволу на отримання щомісячного довічного грошового утримання (стаж роботи на посаді судді станом на 28.11.2005 року становить 25 років 7 місяців), згідно якому, [PERSON] має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати. Згідно листа ТУ ДСА України Запорізької області про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці у зв'язку з підвищенням заробітної плати діючим суддям Управління Пенсійним фондом України в Ленінському районі м. Запоріжжя та положень ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів», наказу Президента України від 10.07.1995 року № 584 «Про додаткові гарантії соціального захисту суддів», з 01 лютого 2007 року на підставі моєї заяви від 16.01.2007 року Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя було призначено щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці, яке складало 3901,59 грн. сума виплати 90 відсотків заробітної плати судді. Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області у зв'язку з підвищенням заробітної плати діючим суддям починаючи з 2012 року надавало [PERSON] довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі яких , починаючи з 2012 року [PERSON] звертався із заявою до Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання працюючого судді. 19.12.2013 року позивачем було отримано письмову відповідь з Управління Пенсійного фонду України Ленінського району м. Запоріжжя за № 396/с-1 з відмовою у перерахуванні і виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Свою відмову Управління Пенсійного фонду України Ленінського району м. Запоріжжя обґрунтувало, тим, що згідно ч. 4 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» перерахунок щомісячного грошового утримання здійснюється лише для суддів Конституційного Суду України, а рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/213 по справі №1-2/2013, положень ч. 4 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус судів», Конституційним Судом не розглядалось. [PERSON] є суддею у відставці та користується пільгами відповідно до ст.44 Закону України «Про статус суддів». Згідно статті 43 Закону України «Про статус суддів», за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканості та соціального захисту, як і до виходу у відставку. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Постановою Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України №2863-ХІІ від 15 грудня 1992 року «Про статус суддів»(абз. 3 пункту 1) передбачалося, що в разі зміни заробітної плати суддів, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислюється виходячи з нового розміру заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, та виплачується - в суді за останнім місцем роботи або за їх вибором у суді за місцем їх проживання. Згідно з частиною 3 статті 11 Закону України «Про статус суддів» гарантії незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим. Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріпленою у статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Положеннями п. 7 Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 №8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконання обов'язків судді. Також Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції з 01.01.2011р., щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Досліджуючи правове поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011, вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов'язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету, діючому судді виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України вказує про неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення. Відповідно до рішення Конституційного Суд України від 22.09.05 р. № 5-рп/2005, конституційні права свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод. Отже, суд прийшов до висновку, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці повинно виплачуватися виходячи з заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, а прийняття нормативних актів, які б звужували існуючі гарантії незалежності суддів, складовою якої є належне матеріальне забезпечення, є порушенням норм Конституції України, яка гарантує судді ці права. Таким чином, відмову у перерахуванні і виплаті [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у зв'язку із зміною заробітної плати працюючого судді, слід визнати неправомірною, оскільки вона суперечить Конституції України, тому позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими, такими, що відповідають вимогам закону, та підлягають задоволенню. Зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя довічно перераховувати щомісячне довічне грошового утримання як судді у відставці у зв'язку із зміною заробітної плати працюючого судді, не підлягають задоволенню тому, що діючим законодавством (ст. 2, ст. 6 КАСУ) передбачено захист порушених прав, свобод або інтересів, але не встановлення права на майбутнє. Згідно ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). У відповідності до ч. 1 п. 1. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів у межах суми стягнення за один місяць.

Результат розгляду: partial