Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

24 грудня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ендейвер" /надалі - позивач; ТОВ "Ендейвер"/ звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області /надалі - відповідач; ДПІ у м. Полтаві/ про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення - рішення № 0000942301 від 07 жовтня 2013 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене за результатами проведеної відповідачем документальної позапланової виїзної перевірки правомірності декларування ТОВ "Ендейвер" залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за липень 2013 року, що набрала форму акта від 25.09.2013 № 1009/16-01-20-01-09/37306380. Вважає помилковими висновки акту перевірки про порушення п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України в частині завищення значення рядку 24 "Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду" декларації з податку на додану вартість за липень 2013 р., з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2013 року в сумі 305420 грн., оскільки перевіркою не встановлено завищення податкового кредиту та заниження податкових зобов'язань, залишок від'ємного значення сформовано позивачем правомірно. Вважає, що відповідно до п. 200.3 Податкового кодексу України сума від'ємного значення, яка утворилася у звітному періоді, враховується у зменшення суми податкового боргу за попередній період, якщо такий мав місце, а в разі відсутності податкового боргу зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду Тобто таке від'ємне значення частково буде формувати податковий кредит в наступному періоді. Жодних обмежень щодо врахування такого від'ємного значення протягом конкретних періодів не передбачено. Вважає, що Податковим кодексом України не передбачено відповідальності за завищення рядка 24 податкової декларації з ПДВ, якщо це не призвело до виникнення податкового боргу. Заперечує щодо наявності підстав для проведення перевірки, за результатами якої винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення. 16 січня 2014 року до суду надійшли письмові заперечення проти позову, у яких відповідач на підтвердження правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення посилається на висновки акту перевірки від 25.09.2013 № 1009/16-01-20-01-09/37306380 та зазначає, що проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, а саме, завищення значення рядку 24 "Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду" на суму 305420 грн. Пояснює, що частина від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету повинна вказуватися або у рядку 23.1 або у рядку 23.2 податкової декларації з ПДВ. Перевіркою встановлено, що позивач не декларував в декларації з ПДВ за липень 2013 рядок 23 "Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню", а тому позбавлений права формувати рядок 24 вказаної декларації. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що ТОВ "Ендейвер" /ідентифікаційний код 37306380/ є юридичною особою, знаходиться на податковому обліку в ДПІ у м. Полтаві з 21.09.2010 за № 60991 та у перевіряємому періоді було зареєстроване платником податку на додану вартість з 13.10.2010, свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ № 200023772 серії НБ № 289492 , індивідуальний податковий номер 373063816018 /том 1 а.с. 21-23/. 16.08.2013 ТОВ "Ендейвер" подано до ДПІ у м. Полтаві податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2013 /том 1 а.с. 73-75/, у рядку 9 якої зазначено суму податкових зобов'язань в розмірі 60016 грн., у рядку 17 вказано розмір податкового кредиту в сумі 71870 грн. У рядку 19 декларації "Від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду" зазначено 11854 грн. У рядку 22 вказаної декларації вказано "Залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду" у розмірі 305420 грн. 09.09.2013 ТОВ "Ендейвер" подано до ДПІ у м. Полтаві уточнюючий розрахунок податковий зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2013 /том 1 а.с. 74-83/, яким уточнено показник рядка 24 податкової декларації з ПДВ за липень 2013, а саме визначено "Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду" в розмірі 305420 грн. Відповідно до п.п. 78.1.8 п. 78 1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. У зв'язку з поданням позивачем уточнюючого розрахунку до декларації з ПДВ за липень 2013, 11.09.2013 ДПІ у м. Полтаві видано наказ № 629 "Про проведення позапланової документальної перевірки з питання законності декларування від'ємного значення з ПДВ ТОВ "Ендейвер", код за ЄДРПОУ 37306380" , яким на підставі п.п. 20.14 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України наказано провести позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ "Ендейвер", код за ЄДРПОУ 37306380, з питання законності декларування заявленої до відшкодування суми ПДВ за липень 2013 р., терміном 5 робочих днів з 12.09.2013 /том 1 а.с. 204/. Вказаний наказ про призначення перевірки позивачем до суду не оскаржено, контролюючий орган допущено до проведення перевірки. У термін з 12.09.2013 по 18.09.2013 посадовою особою ДПІ у м. Полтаві проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності декларування ТОВ "Ендейвер" залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за липень 2013 року, за результатами якої складено акт від 25.09.2013 № 1009/16-01-20-01-09/37306380 /том 1 а.с. 34-51/. Із пояснень представника відповідача у судовому засіданні встановлено, що зазначена вище перевірка проведена ДПІ у м. Полтаві на підставі п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України у зв'язку з поданням позивачем уточнюючого розрахунку до декларації з ПДВ за липень 2013, у якому вказано від'ємне значення з податку на додану вартість в розмірі, що перевищує 100 тис. грн., а посилання в акті перевірки як на підставу для її проведення на п. 200.11 ст. 200 та пункт 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1238 зазначено помилково. У акті від 25.09.2013 № 1009/16-01-20-01-09/37306380 зафіксовано, що за результатами перевірки декларації з ПДВ за липень 2013 встановлено, що підприємство не декларувало рядок 23 "Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню", хоча підприємство зобов'язане заповнювати рядок 23, якщо від'ємне значення включає оплачений податковий кредит, а тому формування рядка 24 у податковій декларації з ПДВ за липень 2013 є неправомірним. З огляду на викладене, ДПІ у м. Полтаві сформувало висновок про порушення позивачем п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, а саме, завищення значення рядку 24 "Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду" декларації з податку на додану вартість за липень 2013 р., з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2013 року в сумі 305420 грн. 07.10.2013 на підставі акту перевірки від 25.09.2013 № 1009/16-01-20-01-09/37306380 ДПІ у м. Полтаві винесено податкове повідомлення-рішення № 0000942301, яким ТОВ "Ендейвер" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за липень 2013 на суму 305420 грн. /том 1 а.с. 31/. Дане податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем у адміністративному порядку до Головного управління Міндоходів у Полтавській області /том 1 а.с. 89-92/. Рішенням Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 28.10.2013 року № 1293/10/16-31-10-04-06 продовжено строк розгляду скарги до 17.12.2013 /том 2 а.с. 3/, а рішенням Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 13.12.2013 року № 1778/10/16-31-10-04-06 податкове повідомлення-рішення від 07.10.2013 № 0000942301 залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення /том 1 а.с. 97-100/. Матеріалами справи підтверджено, що позивач також звертався до Головного управління Міндоходів у Полтавській області зі скаргою № 10/03-289 від 03.10.2013 на акт перевірки з запереченнями до акту перевірки /том 1 а.с. 85-86/, на яку листом від 11.10.2013 № 1176/10/16-31-22-05-17 Головне управління Міндоходів у Полтавській області повідомило позивача про те, що платники податків у разі незгоди з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті перевірки, мають право подати свої заперечення до органу державної податкової служби за основним місцем обліку такого платника податків /том 1 а.с. 87-88/. Пунктом 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України визначено, що у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Оскільки позивач знаходиться на обліку у ДПІ у м. Полтаві, письмові заперечення проти акту перевірки підлягали поданню до ДПІ у м. Полтаві, а не до Головного управління Міндоходів у Полтавській області. За таких обставин суд відхиляє доводи позивача про порушення Головним управлінням Міндоходів у Полтавській області права платника податків на адміністративне оскарження. Крім того зазначає, що позивач у даній справі не заявляє жодних позовних вимог до Головного управління Міндоходів у Полтавській області. Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням від 07.10.2013 № 0000942301, у зв'язку з чим оскаржив його до суду. Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд дійшов наступних висновків. За результатами перевірки податкової декларації з ПДВ за липень 2013, з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2013 року, ДПІ у м. Полтаві встановлено, що формування залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду, що включається до складу поточного звітного періоду за липень 2013 в сумі 305420 грн. формується з залишку сум від'ємного значення за листопад 2012, грудень 2012, січень-червень 2013. Причиною виникнення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту є перевищення обсягів придбання над обсягами продажу в зв'язку з придбанням необоротних активів, у тому числі імпорту обладнання на підставі вантажно-митних декларацій та сплаті ПДВ митним органам /том 1 а.с. 42/. Проведеною ДПІ у м. Полтаві перевіркою вантажно-митних декларацій, аркушів коригування до митних декларацій, платіжних доручень, які відображені на стор. 10 акту перевірки /том 1 а.с. 43/ та копії яких наявні у матеріалах справи, встановлено та зафіксовано в акті перевірки, що митне оформлення імпортованого обладнання здійснювалося ТОВ "Ендейвер" у відповідності до вимог Митних кодексів України та наказу Державної митної служби України від 09.07.1997 № 307 "Про затвердження Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації" /том 1 а.с. 44/. Дослідженням вантажних митних декларацій, наданих до перевірки, ДПІ у м. Полтаві встановлено, що вказані документи посвідчують право на віднесення підприємством до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплаченої митним органам, та зроблено висновки, що підприємством правомірно віднесено до складу податкового кредиту придбання імпорту обладнання на підставі вантажно-митних декларацій та сплаті ПДВ митним органам, що в подальшому вплинуло на виникнення сум в рядку 24 декларації за липень 2013 /том 1 а.с. 46-47/. У пункті 3.14.4 акту перевірки перевірючим зазначено, що за результатами перевірки декларації з ПДВ за липень 2013 не встановлено завищення податкового кредиту та заниження податкових зобов'язань. У пункту 3.14.5 акту вказано, що за результатами перевірки декларації з ПДВ за липень 2013 серед постачальників не виявлено платників, якими надано ризиковий кредит. Разом з тим, у акті перевірки відповідачем зазначено, що підприємство у податковій декларації з ПДВ за липень 2013 не декларувало рядок 23 "Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню", а тому не має права формувати рядок 24 вказаної декларації. Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Пунктом 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. Пунктом 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Відповідно до п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду. Отже, аналіз вищезазначених норм дозволяє визначити сукупність підстав для отримання бюджетного відшкодування, до яких відносяться: зарахування від'ємного значення до складу податкового кредиту наступного податкового періоду; фактична оплата податку отримувачем товарів (послуг); проведення вказаної оплати постачальникам товарів (послуг) в попередньому та звітному податкових періодах. При цьому зазначеними нормами не обмежено право платника податку на бюджетне відшкодування сум ПДВ фактично сплачених останнім в ціні товару або послуг у попередніх та звітному податкових періодах часовими межами певного податкового періоду, та не ставить право платника податку на отримання податкової вигоди в залежність від того, в якому звітному податковому періоді у платника податків виникло право на податковий кредит у розмірі суми бюджетної заборгованості, а тому оскільки облік бюджетного відшкодування ПДВ має накопичувальний характер, попередніми податковими періодами для липня 2013 року можуть бути попередні йому податкові періоди (12 місяців). Податкове законодавство не пов'язує право на бюджетне відшкодування тільки оплатою, проведеною у попередньому та звітному періодах, за операціями по придбанню товару в цьому ж періоді, та з формуванням податкового кредиту в цьому ж податковому періоді, а лише обмежує суму від'ємного значення, яка може бути відшкодована платнику, фактичною сплатою ПДВ постачальникам товарів в попередніх та звітному податкових періодах. У випадку, якщо платник податків не прийняв рішення про повернення бюджетного відшкодування у звітному періоді, в якому в нього виникло таке право, шляхом відшкодування його на рахунок або у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних звітних періодів (рядки 23.1 та 23.2), положеннями ст. 200 Податкового кодексу України передбачено включення цього від'ємного значення до рядку 24 "Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду" - декларації цього періоду, як і свідчать матеріали справи. За результатами перевірки відповідачем не встановлено порушення щодо формування податкового кредиту, податкового зобов'язання звітного періоду та залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 22) в сумі 305420 грн. У акті перевірки та в ході судового розгляду справи відповідачем не заперечується правомірність формування залишку від'ємного значення (рядок 22 декларації з ПДВ) в сумі 305420 грн. Водночас, ТОВ "Ендейвер" при заповненні податкової декларації з ПДВ за липень 2013, з урахуванням уточнюючого розрахунку, не заповнювало рядок 23.1 (сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку) та рядок 23.2 (сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів), а віднесло суму в розмірі 305420 грн. в рядок 24 (залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 22 - рядок 23). Таким чином, твердження ДПІ у м. Полтаві про те, що платник податку зобов'язаний заявити про бюджетне відшкодування у тому звітному періоді, в якому у нього виникло право на таке відшкодування, а до рядку 24 "Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду" може переноситись ПДВ лише по господарським операціям, по яким платником податку оплата на поставлені товари/послуги не здійснювалась, суд вважає безпідставними. Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено право на включення до податкового кредиту ПДВ по податковим накладним протягом 365 днів з дня їх складання (і таким чином регулювання платником виникнення у нього від'ємного значення ПДВ). Пунктом 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України визначено право платника податку на подання заяви (а і відповідно прийняття рішення) про бюджетне відшкодування протягом 1095 днів з дня, що настає за днем отримання права на таке відшкодування, і який встановлює лише кінцевий термін для реалізації платником податку вказаного права. З огляду на вищевикледене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення від 07.10.2013 № 0000942301 прийнято без урахування всіх обставин, необхідних для прийняття рішення, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" розмір судового збору за подання позовних заяв майнового характеру становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. З огляду на вищевикладене, позивач повинен був сплатити судовий збір за подання позовної заяви, що має майновий характер, в розмірі 458 грн. 80 коп. (10 відсотків розміру ставки судового збору). У зв'язку з ухваленням судового рішенням на користь ТОВ "Ендейвер" стягненню з Державного бюджету України в особі Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області на користь ТОВ "Ендейвер" підлягають витрати зі сплати судового збору в розмірі 458 грн. 80 коп. Разом з тим, позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 610 грн. 80 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 2219 від 23.12.2013 /том 1 а.с. 2/, тобто в більшому розмірі, ніж встановлено законом. З огляду на вищевикладене, на підставі пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", суд вважає за можливе повернути ТОВ "Ендейвер" з Державного бюджету України надміру сплачений платіжним дорученням від 23 грудня 2013 року № 2219 судовий збір в розмірі 152 грн. (610 грн. 80 коп. - 458 грн. 80 коп.). На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted