Рішення адміністративного суду від 2014-01-28 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Долинської міжрайонної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби (далі Долинської МДПІ), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми «Р» № 0004691700 від 5.09.2011 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510грн. відповідно до п.121.1 ст.121 ПК України по податку з доходів найманих працівників. Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2012 року позов задоволено, визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення - рішення форми «Р» № 0004691700 від 5.09.2011 року. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач Долинська МДПІ звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.41 КАС України не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Із матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є фізичною особою, членом особистого селянського господарства, має в особистому користуванні земельну ділянку [ADDRESS]. Відповідачем Долинською МДПІ 17.08.2011 року на підставі ст.76 ПК України проведено камеральну перевірку [PERSON] з питань обчислення і сплати податку з доходів фізичних осіб за 2010 рік, за результатами якої складено акт перевірки №608/1720/[NUMBER] від 17.08.2011 року. Відповідно до викладених в акті перевірки висновків, позивач [PERSON], самостійно обробляючи у 2010 році власний земельний пай, у зазначений період часу всупереч п.19.1 ст.19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", не вів Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу , згідно з формою, затвердженою в додатку до наказу ДПА України від 16.10.2003 року №490, у встановлений строк - до 05.05.2011 року - не задекларував отримані 2010 році доходи. На вимогу податкового органу не подав у строк до 15.08.2011 року декларацію про доходи, отримані на протязі 2010 року, а також первинні документи, які пов'язані з обробітком власного паю, для визначення доходу за 2010 рік, який підлягає оподаткуванню, чим порушив вимоги п.121.1 ст. 121 ПК України, за що до нього застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510 грн. На підставі акту перевірки відповідачем 5.09.2011 року прийняте податкове повідомлення-рішення форми "Р" №0004691700 про нарахування позивачу штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510 грн. з податку з доходів найманих працівників. Вимоги податкового органу щодо обов'язку [PERSON] вести облік доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, ґрунтуються на висновку, що позивач зобов'язаний задекларувати доходи, отримані ним у 2010 році від використання земельної ділянки, наданої йому для ведення особистого селянського господарства у розмірі, що перевищує норму безоплатної передачі у власність громадянам земельних ділянок відповідно до ст. 121 ЗК України, які підлягають оподаткуванню згідно з пп. 4.3.36 п. 4.3. ст. 4 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб". Згідно з приписами пп. 4.3.36 п. 4.3 ст. 4 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включаються і не декларуються, зокрема, доходи від відчуження безпосередньо власником сільськогосподарської продукції (включаючи продукцію первинної переробки), вирощеної (виробленої) ним на земельних ділянках, наданих для ведення особистого селянського господарства, якщо їх розмір не було збільшено в результаті отриманої в натурі (на місцевості) земельної частки (паю). Викладене свідчить, що визначальною обставиною, яка зумовлює включення доходу, отриманого громадянином від ведення особистого селянського господарства, до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу, та обов'язок громадянина задекларувати цей дохід, є одержання доходу від відчуження сільськогосподарської продукції, вирощеної (виробленої) на земельних ділянках, наданих для ведення особистого селянського господарства, а не знаходження земельної ділянки певного розміру у власності (користуванні) члена особистого селянського господарства. Судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідно до приписів п. 18.1 ст. 18 ,п. 19.1 ст. 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" обов'язок вести облік доходів і витрат у 2010 році у Книзі обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного доходу згідно з формою, затвердженою в додатку до наказу ДПА України від 16.10.2003 року №490, що був чинним до 21.01. 2011 року, обов'язок зберігати первинні документи та пред'являти їх податковим органам, покладався на платників податків, які відповідно до цього Закону зобов'язані подавати декларацію або мали право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, на підтвердження достовірності відомостей, зазначених у деклараціях, а також на платників, які заявляли право на податковий кредит. Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що згідно з вимогами п.121.1 ст. 121 ПК України незабезпечення лише такими платниками податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 грн. Оскільки податковим органом не доведено отримання позивачем в 2010 році доходу від виробництва сільськогосподарської продукції, переробки власно виробленої сільськогосподарської продукції та реалізації її надлишків, який підлягав би включенню до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу та відображенню його в річній податковій декларації і зумовлював би обов'язок з її подання, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені обставини виключають обов'язок позивача вести Книгу обліку доходів і витрат, та обов'язок подання декларації про майновий стан і доходи за 2010 рік. Крім того, матеріалами справи підтверджено, що постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 21.11.2011 року провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП закрите за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України , суд апеляційної інстанції вважає, що визнання протиправним та скасування судом першої інстанції податкового повідомлення - рішення форми "Р" №0004691700 від 05.09.2011 року є обґрунтованим та вірним. Доводами апеляційної скарги вказані обставини не спростовуються. За таких обставин суд вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Результат розгляду: denied