Рішення адміністративного суду від 2014-02-27 00:00:00+02

[PERSON] 26.11.2010 року звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною відмови відповідача щодо виплати підвищення до пенсії у розмірі передбаченому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», стягнення 4214 грн. 02 коп. заборгованості підвищення до пенсії, отриманої у період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня по 31 грудня 2009 року та з 01 січня 2010 року по 30 вересня 2010 року, з урахуванням змін та виплачених сум. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2010 року позовну заяву за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня по 31 грудня 2009 року та з 01 січня 2010 року по 26 травня 2010 року - залишено без розгляду Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2011 року (прийнятою в порядку скороченого провадження) позовні вимоги задоволено, визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо невиплати [PERSON] підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 26 травня 2010 року, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську нарахувати [PERSON] підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 26 травня 2010 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеному ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», виплатити їй невиплачену суму підвищення до пенсії, з урахуванням виплачених сумм, постанову допущено до негайного виконання. Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку вважає постанову суду прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що Законом України «Про соціальний захист дітей війни» визначено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Частиною 2 статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визначено, що ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів. Тому просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Представники сторін в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи. Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання. Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів. Судом встановлено, що згідно з матеріалами справи, а саме: розрахунку пенсії в разі втрати годувальника по пенсійній справі ХД 17425 (а.с. 7), листа головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (а.с. 8) та протоколу за пенсійною справою ХД - 17425 (Міноборони) від 23.01.2012 року (а.с. 56), позивачу виплачується підвищення до пенсії, як дружині загиблого військовослужбовця. Відповідно до п.1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чинність цього Закону поширюється на сім'ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов'язків військової служби (службових обов'язків), а також внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів. Відповідно до абз. 4 п. 23 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Дружинам (чоловікам) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. А тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про задоволення позову [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання неправомірними дій відповідача щодо виплати підвищення до пенсії у розмірі передбаченому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зобов'язання нарахувати підвищення до пенсії, отриманої у період з 26 травня 2010 року. Крім того колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції безпідставно визнав неправомірними дії та зобов'язав нарахувати спірне підвищення до пенсії саме управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, оскільки [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. З врахуванням вище наведеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також має місце невідповідність висновків суду обставинам справи.

Результат розгляду: denied