Рішення адміністративного суду від 2014-02-25 00:00:00+02

[PERSON] у серпні 2011 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської у м.Полтаві ради. В якому прохав: прийняти адміністративний позов до розгляду в суді; звільнити його - [PERSON], як інваліда війни 2 групи від сплат судових витрат, враховуючи незаконність дій державних органів та ст. 22 ЗУ № 3551 - XII; визнати за ним - [PERSON] право на щорічну допомогу на оздоровлення, передбачене ст. 48 ЗУ № 796 - XII в розмірі 5 мінімальних заробітних плат на момент виплати; визнати незаконною постійну відмову управління праці та соціального захисту населення Октябрської районної у м.Полтаві ради в виплаті йому - [PERSON] щорічної допомоги на оздоровлення передбачену ст.48 ЗУ № 796 - XII в розмірі 5 мінімальних заробітних плат на момент виплати; зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Октчябрської районної у м.Полтаві ради нарахувати і виплатити йому - [PERSON] у відповідності із ст.48 ЗУ № 796 - XII, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та стала інвалідом війни 2 групи на протязі 1 місяця кожного року в тім числі і за 2011 року щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат на момент виплати, та нарахувати і виплатити йому - [PERSON] втрачену частину доходу через несвоєчасну виплату коштів з урахуванням коефіцієнта інфляції та зміною рівня споживчих цін до дня фактичної оплати. 07 листопада 2012 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості другого відповідача Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області. 14 січня 2014 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору ГУ Державної казначейської служби України в Полтавській області. [PERSON] неодноразово уточнював позовні вимоги та остаточно прохав : визнати незаконною відмову відповідачів по виплаті щорічної допомоги на оздоровлення та визнати його право на таку допомогу; зобов'язати відповідачів виконати всі необхідні дії по нарахуванню щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком на момент виплати, виготовити необхідні документи та забезпечити виплату допомоги; стягнути з відповідачів на його користь вказану допомогу в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком на момент виплати та безумовно списати з рахунків ці кошти; стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити повністю. Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Октябрської районної в м.Полтаві ради проти позову заперечувала та просила відмовити в позові до управління в повному обсязі. Пояснюючи, що позивач не є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і тому права на отримання допомоги на оздоровлення не має. Представник третьої особи ГУ Державної казначейської служби України у Полтавській області в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні. Відповідач Центр по нарахуванню та виплаті соціальної допомоги у Полтавській області в судове засідання свого представника не направив, хоча в матеріалах справи наявні докази, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що мається розписка про отримання повістки. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ядерному об»єкті, який прирівняно до учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та має інвалідність II групи, яка пов'язана з виконанням обов»язків військової служби з ліквідації наслідками аварії на ядерному об»єкті, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] с від 15 січня 2010 року, вкладинкою до нього №679791с учасника ліквідації наслідків аварії на ядерному об»єкті від 15 січня 2010 року та довідкою МСЕ №0016736 від 30 грудня 2009 року. Таким чином, [PERSON] відповідно до абзацу 2 ст.48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції від 19 грудня 1991 року із змінами і доповненнями від 01 липня 1992 року) має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи""(у редакції від 19 грудня 1991 року із змінами і доповненнями від 01 липня 1992 року) вказаний закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв'язання пов'язаних з нею проблем медичного та соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території. Відповідно до ст.14 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"(у редакції від 19 грудня 1991 року із змінами і доповненнями від 01 липня 1992 року) Кабінет Міністрів України постановою КМУ №674 від 02 грудня 1992 року затверджено Порядок віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Постановою Кабінету Міністрів №674 від 02 грудня 1992 року затверджено Порядок віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в якому вказано: п.1 цей порядок визначає умови віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, до 1,2,3 категорії, встановлених ст.14 ЗУ №796-ХІІ; п.2 громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації ядерних аварій, ядерних випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, відносяться: до 1 категорії - інваліди з числа учасників ліквідації ядерних аварій, ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, встановлено причинний зв'язок інвалідності з відповідною аварією,- п.4 особам, зазначеним в п.2 цього Порядку видаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідної категорії. Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» установлено, що у 2011 році норми і положення ст. 48 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Текст ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28 лютого 1991 року викладено в наступній редакції: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України». У відповідності до ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Враховуючи особливий статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та обумовлену цим необхідність їх адекватного соціального захисту, Верховна Рада України в 2006 році доповнила ст.71 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в якій встановлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Крім того, делегуючи повноваження Кабінету Міністрів України щодо визначення порядку проведення таких виплат Верховна Рада України зазначеним законом не надавала йому право змінювати розмір в сторону зменшення, передбачених законом виплат. Так, зокрема, відповідно до ст.67 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Також необхідно зазначити, що зазначені Постанови Кабінету Міністрів України є підзаконними нормативно-правовим актами (прийнятими на виконання закону), тому у разі виникнення колізії між їх нормами та нормами закону, застосуванню підлягають положення останнього. Таким чином, суд дійшов висновку, що в даному спорі застосуванню підлягає ст.48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи""(у редакції від 19 грудня 1991 року із змінами і доповненнями від 01 липня 1992 року), з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати. Отже, [PERSON] має право на отримання в 2011 році щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат із розрахунку розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, встановлених Законами України про Державний бюджет на відповідний рік. Рішенням Конституційного суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу УП «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» підтверджено право Кабінету Міністрів України, як державного органу, що має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, на визначення механізму реалізації законів України, в тому числі встановлення порядку та розмір соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету. Рішенням Конституційного суду України визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачами порушено право позивача на отримання грошової допомоги на оздоровлення у розмірі, встановленому ч.4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в 2011 році. В зв'язку з вищевикладеним, необхідно визнати за [PERSON] право на щорічну допомогу на оздоровлення, передбачене ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Визнати неправомірними дії та відмови Управління праці та соціального захисту населення виконкому Октябрської районної в м.Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області у здійсненні нарахування та виплаті [PERSON] щорічної допомоги на оздоровлення передбачену ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2011 рік незаконною. Зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Октябрської районної в м.Полтаві ради зробити перерахунок та нарахувати [PERSON] щорічну допомогу на оздоровлення за 2011 рік, передбачену ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, з розміру мінімальної заробітної плати встановленої на момент виплати. Зобов»язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області виплатити [PERSON] щорічну допомогу на оздоровлення за 2011 рік, передбачену ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, з розміру мінімальної заробітної плати встановленої на момент виплати. Стягнути з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області на користь [PERSON] щорічну допомогу на оздоровлення за 2011 рік, передбачену ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, з розміру мінімальної заробітної плати встановленої на момент виплати. Відповідно до ч.2 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншими порушеннями прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважнь та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Суд, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди в зв'язку з недоведеністю, оскільки доказів, що внаслідок дій відповідачів позивачу заподіяно моральної шкоди не надано.

Результат розгляду: partial