Рішення адміністративного суду від 2014-02-04 00:00:00+02

Позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до відповідачів - Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківської області, Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області та просила, з урахуванням поданих змін та уточнень, визнати протиправними дії та бездіяльність відповідачів щодо взяття позивачки на облік як платника єдиного внеску без надсилання відповідного повідомлення платнику та без взаємного погодження між собою і нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску; визнати протиправною бездіяльність УПФУ в Ізюмському районі Харківської області щодо не зняття з обліку платника єдиного внеску та незаконно нарахованої недоїмки зі сплати єдиного внеску за карткою особового рахунку платника на підставі судового рішення, яке набрало законної сили і не надання довідки про суми заборгованості; визнати протиправними дії Ізюмської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області про прийняття рішення - вимоги про сплату недоїмки від 17 грудня 2013 року №Ф-9095-17 за станом на 31.10.2013 р., зі сплати єдиного внеску, штрафі та пені у розмірі 10466,58 грн.; скасувати рішення Ізюмської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області - вимогу про сплату недоїмки від 17 грудня 2013 року №Ф-9095-17 за станом на 31.10.2013 року зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені у розмірі 10466,58 грн.; зобов'язати УПФУ в Ізюмському районі Харківської області та Ізюмську ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області зняти з обліку незаконно нараховану недоїмку зі сплати єдиного внеску за карткою особового рахунку платника єдиного внеску; зобов'язати УПФУ в Ізюмському районі Харківської області та Ізюмську ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області видати довідку про наявність/відсутність суми заборгованості зі сплати єдиного внеску та зобов'язати суб'єктів владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що 27 грудня 2013 року нею отримано вимогу про сплату недоїмки від 17 грудня 2013 року №Ф-9095-17 станом на 31.10.2013 року на суму 10466,58 грн. Оскільки позивачка є пенсіонером (за віком), інвалідом та отримує пенсію згідно закону, остання вважає, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", вона звільнена від сплати єдиного внеску. Крім того зазначила, що не писала заяв та не надавала згоди щодо стягнення з неї єдиного внеску. В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, що викладені в позовній заяві з урахуванням уточнень. Перший відповідач надав до суду письмові заперечення та просив розглядати справу за відсутності свого представника. Представник другого відповідача надав до суду письмові заперечення та просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що позивачка зареєстрована як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в Управлінні Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області. Відповідно до Свідоцтва платника єдиного податку серії [NUMBER] позивачка є платником єдиного податку. Наказом від 29.11.2008 року № 174 о/с Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області позивачка звільнена у відповідності до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України у відставку за п. 65 "а" (за віком) . Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.07.2013 року №1855/К-14, позивачка отримує пенсію за вислугу років, призначену з урахуванням статей 1, 11, 13 та 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Позивачці встановлена третя група інвалідності (довідка до акту огляду МСЕК серії ХАР-07 №039761 від 12.03.2009 р., копія довідки до акту огляду МСЕК серії ХАР-07 №039858 від 13.04.2009 р., посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи Серії [NUMBER] з вкладкою [NUMBER]). Відповідачем оскаржувану в даній справі вимогу направлено позивачу з посиланням на до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загально обов'язкове державне соціальне страхування». З урахуванням відомостей картки особового рахунку платника Ізюмська ОДПІ зобов'язала позивача виплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 10466,58 грн. Судом встановлено, що приймаючи оскаржувану вимогу відповідач виходив з того, що фізичні особи - підприємці, які отримують пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 2262-XII від 09.09.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, і деяких інших осіб» із змінами, не звільняються від сплати єдиного внеску. На протязі 2011-2013 року позивач здійснила перехід з пенсії по інвалідності (призначена згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян. Які постраждали внаслідок Чорнобильскьої катастрофи») на пенсію за вислугою років (призначена згідно Закону України №2262-XII від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, і деяких інших осіб). Згідно п. 4.6.2. Постанови правління Пенсійного фонду України № 21-5 від 27.09.2010 року «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та п. 4.2. Постанови правління пенсійного фонду України №21-2 від 27.09.2010 року «Про затвердження Порядку ведення органами пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів» станом на 01.10.2013 року борг по єдиному соціальному внеску складав 9272,55 грн., а саме: 2011 р. - 2312,07 грн., 2012 р. - 4572,42 грн., 1 кв. 2013 року 1194,03 грн. Суд з такими висновками не погоджується з огляду на наступне. За визначенням п.п.291.2-291.3 ст.291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків та зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів. Відповідно до п. 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності, юридична чи фізична особа-підприємець може самостійно обирати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеним цією главою". Відповідно до ч.4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті (а саме - фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування), які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Отже, з аналізу наведеної норми випливає, що від сплати єдиного внеску звільняються фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Суд відзначає, що в ході розгляду справи не встановлено даних щодо добровільної участі позивача в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. За таких підстав, суд дійшов висновку, що позивач звільняється від обов'язку сплачувати єдиний внесок. Враховуючи наведене суд доходить висновку про відсутність у відповідача підстав для прийняття оскаржуваної в даній справі вимоги та, відповідно, її надіслання до органів державної виконавчої служби, з урахуванням відсутності її узгодження позивачем. В зв'язку з наведеним суд відзначає, що будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень на може ґрунтуватися на припущеннях. Так, перевіривши оскаржуване в даній справі рішення відповідача з урахуванням наведеної норми, суд дійшов висновку, що відповідачем при його прийнятті невірно застосовано норми чинного законодавства при неповному та неправильному встановленні всіх дійсних обставин справи, в зв'язку з чим воно підлягає визнанню протиправним. Також суд вважає, що задоволенню підлягають позовні вимоги про визнання протиправними дій з прийняття оскаржуваного рішення, а також позовні вимоги про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області та Ізюмську ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області зняти з обліку незаконно нараховану недоїмку зі сплати єдиного внеску за карткою особового рахунку платника єдиного внеску. Суд при цьому бере до уваги, що в зв'язку з визнанням незаконним рішення про нарахування такої недоїмки зобов'язання щодо зняття суми такої недоїмки з обліку відповідає меті захисту прав позивача та сприятиме їх поновленню. Разом з тим, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги щодо зобов'язання відповідачів видати довідку про наявність/відсутність суми заборгованості зі сплати єдиного внеску, оскільки позивач з такою заявою до відповідачів не звертався, отже його права порушено не було, а спір між сторонами з даного питання ще не виник. Так само необґрунтованими є позовні вимоги про визнання протиправними дій та бездіяльності відповідачів щодо взяття позивачки на облік як платника єдиного внеску без надсилання відповідного повідомлення платнику та без взаємного погодження між собою і нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску; визнання протиправною бездіяльності УПФУ в Ізюмському районі Харківської області щодо не зняття з обліку платника єдиного внеску та незаконно нарахованої недоїмки зі сплати єдиного внеску за карткою особового рахунку платника на підставі судового рішення, яке набрало законної сили і не надання довідки про суми заборгованості. Суд зауважує, що під час розгляду справи ознак незаконності у перелічених діях відповідачів встановлено не було, а судове рішення, про невиконання якого вказує позивач (постанова Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2013р. № 820/4412/13-а) не передбачало зобов'язань відповідачів вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення, оскільки згідно нього було визнано протиправними дії щодо прийняття вимоги про сплату недоїмки та скасовано таку вимогу. Так само судом не вбачається підстав про зобов'язання надання звіту з виконання судового рішення. На підставі викладеного та

Результат розгляду: partial