Рішення адміністративного суду від 2014-02-19 00:00:00+02

29 січня 2014 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Луганська Головного управління Міндоходів у Луганській області до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 1933,36 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач [PERSON] перебуває на податковому обліку в ДПІ у Жовтневому районі м.Луганська, як платника податків з 27.05.2009. У зв'язку з несплатою сум узгодженого податкового зобов'язання нарахованого платником самостійно, відповідно до поданої заяви, за відповідачем утворилась заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб, за період жовтень-грудень 2012 року та січень-червень 2013 року, у загальному розмірі 1933,36 грн. Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м.Луганська Головного управління Міндоходів у Луганській області відповідачу була надіслана податкова вимога від 04.10.2013 №360-11. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] заборгованість перед бюджетом з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 1933,36 грн. Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву в якій просив розглянути справу без участі позивача. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На адресу суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.22-23). Відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України, розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Відповідно до ч. 6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних в матеріалах справи доказів. З огляду на положення ст.128 КАС України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 КАС України суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець 26.05.2009 та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Жовтневому районі м.Луганська як платник податків (а.с.6-10). Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України. Згідно із п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строк та у розмірах, встановлених цим кодексом. Відповідно до п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством. Підпунктом 14.1.137 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України передбачено, що орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно п.291.3 ст.291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному главою. Згідно п.293.1 ст.293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати (п.293.2 ст.293 Податкового кодексу України). Пунктом 295.1 ст.295 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року. У разі якщо сільська, селищна або міська рада приймає рішення щодо зміни раніше встановлених ставок єдиного податку, єдиний податок сплачується за такими ставками у порядку та строки, визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу. Відповідно до п.300.1 ст.301 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій. Відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, [PERSON] обрав спрощену систему оподаткування (а.с.13-14). Фіксована ставка єдиного податку для відповідача у 2012 році складала 214,76 грн. на місяць, у 2013 році - 229,40 грн. на місяць. У зв'язку з неповною сплатою єдиного податку за жовтень-грудень 2012 року та за січень-червень 2013 року, станом на 20.01.2014 за відповідачем утворився податковий борг у загальному розмірі 1933,36 грн., що підтверджується розрахунком суми податкового боргу, обліковою карткою відповідача та довідкою про суми податкового боргу платника податків (а.с.12,17,18). Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання в установлені строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. На виконання вищезазначених положень Податкового кодексу України Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м.Луганська Головного управління Міндоходів у Луганській області відповідачу була сформована та надіслана податкова вимога форми «Ф» від 04.10.2013 №360-11 (а.с.15), конверт з якою повернувся на адресу позивача з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.15-зворотній бік). Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Даних про оскарження відповідачем податкової вимоги судом не встановлено, а тому вона є узгодженою та чинною на час розгляду справи. Підпунктами 87.1 та 87.2 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження. Внаслідок того, що фізична особа - підприємець [PERSON] станом на дату розгляду справи у добровільному порядку податковий борг зі сплати єдиного податку з фізичних осіб у загальному розмірі 1933,36 грн. не сплатив, що підтверджується обліковою карткою відповідача (а.с.17,25), вимога податкового органу про стягнення податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб, за період жовтень-грудень 2012 року та січень-червень 2013 року у загальному розмірі 1933,36 грн., визнається судом обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: granted