Рішення адміністративного суду від 2014-03-24 00:00:00+02

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними дії відповідача, щодо відмови в перерахуванні щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, який передбачений ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", стягнути щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2011 та 2012 рік. Постановою Славутицького міського суду Київської області від 13 лютого 2014 року в задоволені позову було відмовлено. Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного. Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції посилається на частину 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України та зазначає, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову. Однак, колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Таким чином, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, які передбачають в разі пропуску строку звернення до адміністративного суду постановлення ухвали про залишення адміністративного позову без розгляду. Однак, суд першої інстанції ухвалив постанову, посилаючиcь на зазначену статтю, що є невірним виходячи с загальних засад судочинства. Водночас, з матеріалів справи вбачається, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з катастрофою на Чорнобильській АЕС. Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", щорічна допомога на оздоровлення інвалідам ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного із Чорнобильською катастрофою, виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Така редакція статті існувала після визнання неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 р. N 107-VI. Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 щодо відповідності Конституції України пункту 4 розділу VII "Прикінцеві положення " Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" підтверджено право Кабінету Міністрів України, як державного органу, що має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, на визначення механізму реалізації законів України, в тому числі встановлення порядку та розміру соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету. Разом з тим, згідно пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет України на 2012 рік" встановлено, що норми і положення статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік. Із аналізу наведеного випливає, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" установлено громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір щорічної допомоги на оздоровлення, зокрема, інвалідам I і II групи - 120 гривень. Отже, колегія суддів приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у відповідному розмірі в 2011 та 2012 році. За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови порушено норми матеріального права, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволені позову.

Результат розгляду: partial