Рішення адміністративного суду від 2014-02-06 00:00:00+02

У січні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що засуджений вироком Глухівського райнарсуду Сумської області від 18 вересня 1990 року за ст. 81 ч. 3 КК УРСР до одного року шести місяців виправних робіт за місцем роботи з утриманням із заробітку в доход держави 20% з конфіскацією майна 80 руб. Призначене судом покарання він відбував з жовтня 1990 року по 1 квітня 1992 року працюючи в колгоспі «Новий мир» В його трудовій книжці колгоспника зроблено запис від 30 березня 1989 року та зазначено , що з 1 жовтня 1990 року по 1 квітня 1992 року відбував покарання в виді виправних робіт ( в стаж не зараховувати) . Засуджений вироком Глухівського райсуду Сумської області від 18 серпня 1995 року за ст. 81 ч. 1 КК УРСР до одного року виправних робіт за місцем роботи з утриманням із заробітку в доход держави 15% . Призначене судом покарання він відбував з 25 серпня 1995 року по 24 серпня 1996 року працюючи в колгоспі «Новий мир» в його трудовій книжці колгоспника зазначено , що з 25 серпня 1995 року по 24 серпня 1996 року відбував покарання в виді виправних робіт ( не зараховувати в загальний і безперервний трудовий стаж) . Статтею 95 ВТК УРСР та ст. 42 КВК України час відбуття покарання у виді виправних робіт зараховується до загального трудового стажу. Відповідач йому відмовив у зарахуванні до трудового стажу час відбування виправних робіт. Просить зобов'язати відповідача зарахувати йому до страхового стажу та спеціального стажу час відбування покарання у виді виправних робіт згідно вироку Глухівського райнарсуду Сумської області від 18 вересня 1990 року - з 1 жовтня 1990 року по 1 квітня 1992 року та згідно вироку Глухівського райсуду Сумської області від 18 серпня 1995 року з 25 серпня 1995 року по 24 серпня 1996 року. Позивач в судове засідання з'явився , позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю. Представник відповідача в судове засідання з'явився, позов не визнав повністю з підстав викладених в запереченні на позовну заяву , просить відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно вироку Глухівського райнарсуду Сумської області від 19 вересня 1990 року [PERSON] визнано винним за ст. 81 ч. 3 КК УРСР та призначено за цим законом покарання один рік шість місяців виправних робіт за місцем роботи з утриманням 20 відсотків із заробітку з конфіскацією майна -80 руб. внесених в касу колгоспу «Новий мир» (а.с. 8) Згідно вироку Глухівського райсуду Сумської області від 18 серпня 1995 року [PERSON] визнано винним за ст. 81 ч. 1 КК УРСР та призначено за цим законом покарання один рік виправних робіт по місцю роботи з утриманням 15 відсотків заробітку в дохід держави (а.с. 9) Згідно трудової книжки колгоспника [PERSON] вступив до членів колгоспу в 1977 році 11 березня 1978 року прийнятий на роботу трактористом КСП «Новий мир» 10 січня 2001 року звільнений за власним бажанням(а.с. 10-11) Згідно запису в трудовій книжці колгоспника без номеру зазначено , що « з 1 жовтня 1990 року по 1 квітня 1992 року відбував покарання в виді виправних робіт ( в стаж не зараховувати)» та запису без номеру і дати «з 25 серпня 1995 року по 24 серпня 1996 року відбував покарання в виді виправних робіт ( не зараховувати в загальний і безперервний трудовий стаж)». За змістом відповіді управління ПФУ в м. Глухові та Глухівському районі від 27 грудня 2013 року [PERSON] фактично відмовлено у зарахуванні до загального трудового стажу часу відбування покарання у виді виправних робіт (а.с.14) Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень , дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють , чи прийняті вони на підставі і у межах повноважень та у спосіб , що передбачений конституцією та законами України , з використанням повноваження з метою якою це повноваження надано , обґрунтовано з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення , безсторонньо, добросовісно , з дотриманням принципу рівності перед законом запобігаючи несправедливій дискримінації , пропорційно , зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав свобод та інтересів особи і цілями на досягнення яких спрямовано це рішення з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Згідно ст. 95 ч. 3 КВК України час відбування покарання у виді виправних робіт може бути включений судом до загального трудового стажу засудженого. Згідно ст. 42 ч. 3 КВК України час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи. Згідно ст. 56 ч. 3 п. а Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків. Судом встановлено, що [PERSON] працював в КСП «Новий мир» трактористом з 1977 року по 2000 рік , відпрацював встановлений мінімум людиноднів , на іншу роботу та роботу з неповним робочим днем не переводився , відпусток без збереження заробітної плати не отримував, отримував заробітну плату за період з 1 січня 1984 року по 31 грудня 1997 року (а.с.16-17), КСП «Новий мир» та ТОВ «Новий мир» ліквідовано (а.с.15) За змістом статті 42 ч. 3 КВК України час відбуття покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи. Згідно ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав. За змістом ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача як на підставу своїх заперечень проти позову і мотиви обґрунтування відмови в позові на ст. 414-1 ч. 1 КПК України (1960 року) оскільки її виключено на підставі Закону N 2377-IV ( 2377-15 ) від 20.01.2005 року. Заперечення відповідача та його представника проти позову не обґрунтовано мотивами які заслуговують на увагу суду. Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем, в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України не доведено та не надано суду належних доказів щодо час відбування покарання у виді виправних робіт з 1 жовтня 1990 року по 1 квітня 1992 року та з 25 серпня 1995 року по 24 серпня 1996 року не підлягає зарахуванню [PERSON] до загального стажу роботи. Судом не встановлено підстав для відмови зарахувати позивачу до загального стажу роботи часу відбування покарання у виді виправних робіт. Разом з тим суд не знаходить підстав для зарахування позивачу до спеціального стажу роботи часу відбування покарання у виді виправних робіт, оскільки за змістом статті 42 ч. 3 КВК України час відбуття покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи, і в цій частині позову необхідно відмовити. Таким чином, проаналізувавши вищезазначені нормативні акти , а також ознайомившись із зібраними по справі доказами, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного відповідно до ст. ст. 22,56 Конституції України, ст. 42 КВК України та

Результат розгляду: partial