Рішення адміністративного суду від 2014-01-30 00:00:00+02

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить суд визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська щодо відмови їй у перерахунку пенсії державного службовця та зобов'язати управління нарахувати та виплатити їй пенсії державного службовця в розмірі 80% від суми заробітної плати починаючи з 10.07.2013 року (з моменту призначення їй пенсії) з урахуванням: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку та індексації доходів. В обґрунтування позову посилається на те, що з 10.07.2013 року відповідачем їй призначена пенсія, як державному службовцю у відповідності зі ст. 37 Закону України «Про державну службу». При призначенні пенсії Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська (далі - Управління) призначило та нараховувало їй пенсію без включення до заробітної плати для обчислення пенсії інших виплат, що включені до довідки Луганської митниці Міндоходів від 03.10.2013 року №82, з яких справлялись внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. В судове засідання сторони не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Позивачка на задоволенні вимог позову наполягала. Представник відповідача надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позивачка знаходиться на обліку в УПФУ в Артемівському районі м. Луганська та отримує пенсію з урахуванням норм ЗУ «про державну службу». Пенсійне забезпечення даної категорії осіб здійснюється відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу». Порядок визначення стажу державної служби для розрахунку розміру пенсії за нормами ст.37 ЗУ «Про державну службу»та розміру надбавки за вислугу років, яка включається в заробітну плату при призначенні цього виду пенсії, затверджений постановою КМУ від 03.05.1994 р. № 283, в ч.2 п.2, де вказано, що розмір надбавки за вислугу років визначається відповідно до ч.5 ст.33 ЗУ «Про державну службу», а саме, за стаж державної служби понад 15 років -25% від посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг. Винагорода за вислугу років, яка виплачувалась посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, відповідно до постанови КМУ від 12.09.1997 р. № 1013 (із внесеними змінами) не належить до надбавок, які враховуються при обчисленні пенсій державного службовця. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положення про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами КМУ. Зазначене Положення закону в п.2 Постанову КМУ «Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів», і головам рад, зазначених у п.1 цієї постанови, надане право у межах установленого фонду оплати праці встановлювати спеціалістам і службовцям надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі 50% посадового окладу та надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати. Частиною 2 статті 33 ЗУ «Про державну службу» визначено складові заробітної плати державного службовця, а саме: посадові оклади, премії, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інші надбавки. Між тим, як винагорода за вислугу років, індексація грошових доходів і матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально - побутових питань не є складовими заробітної плати працівників, а є одноразовою виплатою, яка надається на розсуд керівника в межах встановленого фонду оплати праці. У відповідності до Постанови КМУ від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсій»та Постанови КМУ від 23.04.2003 р. № 851 «Про внесення змін до Постанови КМУ від 31.05.2000 р. № 865» при визначенні пенсії до заробітку для обчислення пенсій матеріальна допомога не включається, оскільки є одноразовою виплатою, а не складовою частиною заробітної плати. З цих підстав просить відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, розгляд справи провести без участі уповноваженого представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська та з 10.07.2013 року отримує пенсію на підставі ЗУ «Про державну службу». 07.10.2013 року позивачка звернулась до відповідача з заявою про перерахунок призначеної пенсії з урахуванням складових заробітної плати: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку та індексації доходів, між тим листом №265/С-12 від 15.10.2013 року Управління відмовило позивачці у перерахунку пенсії. Згідно листа відповідача №265/С-12 від 15.10.2013 р., позивачці призначено пенсію з 10.07.2013 року в розмірі 80% від суми заробітної плати. Згідно довідки Луганської митниці Міндоходів від 03.10.2013 року №82 про складові заробітної плати (за останні 24 календарних місяці роботи або будь - яких 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу», до складових заробітної плати позивачки з яких справлялись страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування входили інші виплати, що складались з: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку та індексації доходів. Отже судом встановлено, що на момент виходу на пенсію позивачки до складових її заробітної плати з яких справлялись страхові внески входили: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку та індексації доходів. Статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ (далі Закон № 37-23-ХІІ) передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Відповідно до статті 33 Закону № 37-23-ХІІ заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. При цьому саме на Кабінет Міністрів України покладається регулювання питань оплати праці державних службовців, встановлення розмірів посадових окладів, надбавок, доплат, матеріальної допомоги. Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця установлений постановами Кабінету Міністрів від 31 травня 2000 року № 865 та від 23 квітня 2003 року № 581. Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 із змінами і доповненнями передбачено, що особи, які вийшли на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» мають право на перерахунок пенсій, але лише за умови підвищення заробітної плати державним службовцям після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу». Згідно статті 37 Закону України «Про державну службу», пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі розмір пенсії збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90% заробітної плати. Частиною другою статті 2 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР) визначено, що в структуру заробітної плати входить також додаткова заробітна плата, яка визначена як винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Аналогічні положення містяться й в підпункті 2.2.2 пункту 2 Інструкції по статистиці заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, де вказано, що у склад фонду додаткової заробітної плати входять премії та винагороди, в тому числі за вислугу років, які мають систематичний характер, а відповідно підпункту 2.3.3 пункту 2 цієї інструкції матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом) входить до складу фонду оплати праці. Відповідно до статті 2 Закону № 108/95-ВР, структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії. Із змісту статті 40 вказаного Закону видно, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески. Отже, чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження. Таким чином, суд вважає, що відповідно до вказаних нормативних актів пенсія позивача повинна обчислюватись із заробітної плати, яку вона фактично отримувала на день звільнення, в тому числі з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку та індексації доходів, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 жовтня 2008 року № 19-11 «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2008 року за N 1161/15852, дійсно було передбачено обов'язкові реквізити довідки про заробітну плату, в тому числі встановлено складові заробітної, які враховуються під час призначення (перерахунку) пенсії. Дана постанова була зареєстрована в Міністерстві юстиції України 04.12.2008 року за № 1161/15852. Однак, постановою правління Пенсійного фонду України від 14 лютого 2011 року № 5-1 «Про виконання рішення окружного адміністративного суду міста Києва по справі №2а-4753/2670» затверджена нова форма довідки про складові заробітної плати, яка подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (далі - форма № 5-1), якою передбачено, що матеріальна допомога на оздоровлення і допомога на вирішення соціально-побутових питань (графа 5) є складовими заробітної плати. При цьому чітко передбачено, що із усіх виплат, які вказані в цій довідці нараховуються і сплачуються страхові внески, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Статтею 66 Закону України від 05.11.19914 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат па оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Стаття 41 Закону № 1058-ІV визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.02.2012 року (справа № 21-430а11). За приписами частини другої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. За приписами ч.4 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених ч.1 ст. 35, ч.2 ст.38, ч.3 ст. 42 і ч.5 ст. 48 цього Закону, провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачка має право на перерахунок пенсії в розмірі 80% заробітної плати з урахуванням складових заробітної плати - матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку та індексації доходів згідно довідки Луганської митниці Міндоходів від 03.10.2013 року №82, у зв'язку з чим дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії з урахуванням спірних виплат є протиправними. Між тим, позивачка звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії 07.10.2013 року, то право на перерахунок пенсії у неї виникло з 01.10.2013 року, тому на відповідача має бути покладено обов'язок по здійсненню перерахунку пенсії позивачки саме з 01.10.2013 року. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial