Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

10 червня 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, в якому просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо проведення позивачу перерахунку пенсії незаконними. Просив зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок пенсії позивачу починаючи з 01 березня 2010 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників за 2009 рік та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум. Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 04 липня 2011 року позов [PERSON] задоволено: Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплатити [PERSON] пенсію відповідно до ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09.07.2003 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівника в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за 2009 рік, починаючи з 01 березня 2010 року з урахуванням вже здійснених виплат. Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просило скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволених вимог та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог позивачу повністю. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком. Позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з заявою про перерахунок пенсії по стажу та заробітній платі згідно ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" , що відповідачем не заперечується. Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя відмовило у перерахунку пенсії та надало роз'яснення підстав відмови . Не погодившись з таким рішенням , позивач звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції відносно задоволених позовних вимог позивача, виходячи із наступного. Перерахунок пенсій у зв'язку із збільшенням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України та страхового стажу регулюється статтею 42 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09 липня 2003 року, частина 4 якої передбачає, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через 2 роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсій. Перерахунок пенсій здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону. Така редакція закону існує після визнання неконституційними змін, внесених підпунктом "б" підпункту 10 пункту 35 Розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-6 Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008. Скасовані зміни надавали можливість перераховувати пенсію із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. Аналіз відновленої (діючої) норми абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону №1058 доводить, що перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону. Тобто, правила частини першої статті 40 при перерахунку пенсії, застосовуються виключно з метою визначення періоду страхового стажу, за який може бути обчислена заробітна плата (дохід). Частина 1 статті 40 передбачає, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року. Колегія суддів приходить до висновку, що середня заробітна плата працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, використовується як складова для призначення пенсії відповідно до ч.2 ст.40 Закону № 1058 і є величиною постійною не змінною при перерахунку пенсії, на відміну від інших показників, які використовуються при визначенні заробітної плати (доходу) застрахованої особи для обчислення пенсії. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ототожнювати визначення як "середня заробітна плата працівників, зайнятих в галузях економіки України" та "показник середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка, відповідно до цього закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії", не можливо, оскільки ці поняття є різними правовими категоріями, основу яких становлять різні економічні критерії. Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-12 (надалі Закон № 1788) та Закон України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" № 1058 від 9 липня 2003 року. З огляду на зазначене,

Результат розгляду: denied