Рішення адміністративного суду від 2014-02-26 00:00:00+02

Макіївська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області (надалі - позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Фізичної особи - підприємця [PERSON] (надалі - відповідач) про стягнення податкового боргу з єдиного податку у розмірі 694,90 грн. Представник позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та обґрунтувала їх наступним. Відповідач має заборгованість в результаті несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування. На теперішній час податковий борг відповідача залишається несплаченим. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечення на позов суду не надав. Згідно ч. 4 ст. 33 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців місцезнаходження відповідача зазначено наступне: [ADDRESS]. За цією адресою відповідачеві поштою була направлена судова повістка, яка повернулася до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно вважається, що відповідач про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Відповідач зареєстрована як фізична особа - підприємець Виконавчим комітетом Донецької міської ради 24.03.1995 року, ідентифікаційний код [NUMBER], про що свідчить Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Серія АВ № 559744. Відповідно до довідки про взяття на облік платника податків від 10.12.2013 року № 1305911400193 позивача взято на облік в органах державної податкової служби 24.03.1995 року за № 250/95. 18.12.2012 року відповідачем до позивача надано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування, з якої вбачається, що відповідач є платником єдиного податку з фізичних осіб 1 групи з обраною ставкою у 10 %. 11.02.2013 року позивачем до відповідача надано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2012 рік, відповідно до якої загальна сума доходу за звітний період складає 86300,00 грн. Заборгованість відповідача по єдиного податку згідно із вищезазначеною заявою та податковою декларацією у період з січня по липень 2013 року, з урахуванням сплати у розмірі 108,00 грн., складає 694,90 грн., щомісячний платіж -114,70 грн., що підтверджується розрахунком податкового боргу та зворотнім боком облікової картки відповідача. Розмір щомісячного платежу визначається відповідно до рішення Макіївської міської ради від 18.01.2012 року № 18/1 про встановлення єдиного податку для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність. 19.09.2013 року позивачем складено вимогу форми «Ф» № 11331-17 на суму податкового боргу у розмірі 350,80 грн., яку позивач отримав 25.09.2013 року, про що свідчить його підпис на корінці зазначеної вимоги. Суду не надано доказів щодо оскарження вказаної вимоги у судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. П. 19-1.1 ст. 19 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів; звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством. Відповідно до пп. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14 ПК України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. Таким чином, позивач є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за визначенням та сплатою платником податків, а також повноваження на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу. Відповідно до пп. 16.1.4. п.16.1. ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно із п. 291.2 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. П. 291.3 ст. 291 ПК України встановлено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. Згідно із ч. 1 п. 291.4 ст. 294 суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 150000 гривень. Відповідно до п. 293.1 ст. 293 ПК України ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Згідно із п. 293.2 ст. 293 ПК України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць, зокрема, для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до п. 295.1 ст. 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. П. 295.2 ст. 295 ПК України встановлено, що нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності. Згідно із п. 300.1 ст. 300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій. П. 38.1. ст. 38. ПК України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Пп. 14.1.175. п. 14.1. ст. 14 ПК України встановлено, що суми грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання вважаються податковим боргом. Згідно п.п.31.1 ст.31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Таким чином, внаслідок несвоєчасної сплати податкових зобов'язань утворилась заборгованість у розмірі 694,90 грн., яка підтверджується розрахунком податкового боргу та зворотнім боком облікової картки відповідача. Доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду спору не надано, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. Враховуючи вищевикладене та

Результат розгляду: granted