Рішення адміністративного суду від 2014-03-04 00:00:00+02

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ексістрой" (далі по тексту постанови - позивач, ТОВ "Ексістрой") звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів (далі - відповідач, ДПІ у Шевченківському м.Запоріжжя) про визнання неправомірними дій відповідача по складанню висновків акту № 130/22-01/25221417 від 25.12.2013, скасування податкових повідомлень-рішень відповідача № 0000132201 від 14.01.2014 та № 0000142201 від 14.01.2014. Представник позивача в ході розгляду справи надав пояснення, що повністю співпадають з позицією, викладеною в позовній заяві, зазначив, що позивачем правомірно на підставі належним чином оформлених первинних документів сформовано витрати та податковий кредит по господарських операціях з ТОВ "Абсолют-Бест" та ПП "Ривал". Позивач оплатив отримані товарно-матеріальні цінності та послуги (роботи), в тому числі ПДВ; використав такі товари та послуги в своїй господарській діяльності, про що надав до перевірки усі первинні документи. ТОВ "Абсолют-Бест" та ПП "Ривал" у період здійснення господарських операцій з позивачем були платниками ПДВ, зареєстровані як юридичні особи, мали повний обсяг цивільної право- та дієздатності. А відтак, висновок податкового органу про неправомірність формування позивачем витрат та податкового кредиту по господарських операціях з ТОВ "Абсолют-Бест" та ПП "Ривал" є необґрунтованим. Просить позов задовольнити повністю. Відповідач подав письмові заперечення проти позову. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених в запереченнях. Зокрема зазначив, що проведеною перевіркою встановлено, що позивач занизив податок на прибуток всього в сумі 10806 грн. та занизив податок на додану вартість в сумі 12398 грн. Порушення встановлено в результаті того, що під час досудового розслідування встановлено, що підприємство ТОВ "Абсолют-Бест" зареєстровано невстановленою особою на ім'я [PERSON]. [PERSON], під час допиту як свідка, пояснила, що у січні 2012 року на прохання малознайомого чоловіка на ім'я Євгеній без мети здійснення реальної фінансово-господарської діяльності за грошову винагороду зареєструвала на своє ім'я ТОВ "Абсолют-Бест". Фінансово-господарської діяльності не здійснювала, нікого на це не уповноважувала, первинні документи не складала та не підписувала, податковий та бухгалтерський обліки не вела, податкову звітність не складала, не підписувала, не подавала до органів податкової служби. Отже, виписані видаткові та податкові накладні не можна вважати належно оформленими та підписаними уповноваженою особою. Так само, за матеріалами досудового розслідування встановлено, що ПП "Ривал" зареєстровано [PERSON] на прохання невстановленої особи, без мети здійснення фінансово-господарської діяльності. Допитаний як свідок [PERSON] пояснив, що після реєстрації на своє ім'я ПП "Ривал" всі реєстраційні документи та печатку підприємства віддав чоловікові на ім'я Євгеній, який запропонував йому стати директором ПП "Ривал". Фінансово-господарської діяльності вказаного підприємства [PERSON] не здійснював, первинних бухгалтерських документів ПП "Ривал" не складав та не підписував. Відповідно до постанови господарського суду Запорізької області від 21.09.2012 року ПП "Ривал" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатор ПП «Ривал» Мірошник І.В. пояснив, що під час ліквідаційної процедури підприємства-боржника фінансово-господарські документи та печатка йому не передавалися. Місце знаходження їх йому не відоме. Службових осіб ПП "Ривал" не знає. ПП "Ривал" зареєстровано на ім'я [PERSON] без мети здійснення господарської діяльності, подальше документальне оформлення первинної бухгалтерської документації здійснювалося невстановленими особами без мети вчинення правочинів, які спрямовані на реальне настання наслідків. Представник відповідача просить відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що посадовими особами ДПІ у Шевченківському районі м.Запоріжжя проведено документальну виїзну позапланову перевірку ТОВ "Ексістрой" з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати до бюджетів податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Абсолют-Бест" та ПП "Ривал" за період з 01.06.2011 по 31.12.2012, результати якої оформлено актом перевірки № 130/22-01/25221417 від 25.12.2013 (а.с.16-36 том 1). Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 138.1 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження податку на прибуток всього в сумі 10806 грн., в тому числі: за 1 півріччя 2012 року в сумі 10806 грн., за 9 місяців 2012 року в сумі 10806 грн., за 2012 рік в сумі 10806 грн.; порушення пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті за березень 2012 року в сумі 4826 грн., за квітень 2012 року в сумі 7572 грн. За результатами висновків зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 14.01.2014 - № 0000132201, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 13507,50 грн., в тому числі: за основним платежем - 10806,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 2701,5 грн. (а.с.37 том 1); - №0000142201, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 15497,50 грн., в тому числі: за основним платежем - 12398,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 3099,55 грн. (а.с.38 том 1). Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача по складанню висновків акту перевірки суд зазначає таке. Перевірка позивача проведена відповідно до пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, який передбачає, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону. Відповідно до п. 86.9 ст. 86 Податкового кодексу України, у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку. В даному випадку, стосовно посадових осіб позивача відсутні кримінальні провадження, предметом яких є податки та/або збори, а відтак, відповідач мав право на винесення податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки позивача, проведеної на підставі пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України. За змістом пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. У пункті 8 статті 3 КАС України позивача визначено як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду. З наведених процесуальних норм Закону випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів КАС України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права таабо виникнення додаткового обов'язку. Таким чином дії суб'єкта владних повноважень є такими що порушують права і свободи особи в тому разі, які вони, по-перше, вчинені з перевищенням визначених законом повноважень, та, по-друге, є юридично значимими, тобто мають безпосередній вплив на стан суб'єктивних прав та обов'язків особи. Однак оскаржувані дії податкової інспекції які полягають у складанні висновків в акті перевірки не відповідають наведеним критеріям. Адже такі дії є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх посадових обов'язків. Тому самі по собі висновки податкового органу в акті перевірки не створюють для суб'єкта господарювання жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав, та безпосередньо не породжують у позивача будь-яких обов'язків. Оспорюванні за цим позовом дії податкового органу з викладення висновків в акті перевірки не мають самостійного правового значення, оскільки не являють собою остаточне волевиявлення владного суб'єкта. Дії відповідача, які полягають у складенні висновків в акті перевірки від 25.12.2013 року, не впливають на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків позивача, а також встановлених законом умов їх реалізації. Рішенням податкового органу, з яким закон пов'язує виникнення у платника податків податкових зобов'язань, є податкове повідомлення-рішення. Акт перевірки, це лише службовий документ, компетентна обґрунтована думка (позиція) ревізора щодо результатів перевірки, яка викладена ним для використання уповноваженою службовою особою при прийнятті конкретного управлінського рішення. Уповноважена службова особа при прийнятті управлінського рішення на підставі акту перевірки може як погодитися з думкою (позицією) ревізора, так і відхилити її. Отже, дії по викладенню висновків акту перевірки є лише фіксацією правопорушення та повинні відповідати вимогам щодо чіткості, об'єктивності та повноти. За таких обставин, позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача по складанню висновків акту № 130/22-01/25221417 від 25.12.2013 до задоволення не підлягає. Щодо правомірності винесених податкових повідомлень-рішень суд зазначає таке. В ході судового розгляду встановлено, що підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень стали встановлені в ході перевірки обставини формування позивачем витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, та податкового кредиту по господарських операціях з ТОВ "Абсолют-Бест" та ПП "Ривал", по яких встановлено відсутність факту реального здійснення господарських операцій. В підтвердження своєї позиції відповідач зазначає, що засновники вказаних підприємств заперечують свою участь в діяльності таких підприємств. Склад витрат та порядок їх визнання визначені ст. 138 Податкового кодексу України (далі по тексту постанови - ПК України). Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності та інших витрат. Витрати операційної діяльності включають: 1) собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати; 2) витрати банківських установ (пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України). Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п. 138.2 ст. 138 ПК України). Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України). Таким чином, у разі, якщо платник податку здійснив певні витрати на придбання товарів (робіт, послуг) для їх подальшого використання у власній господарській діяльності і ці витрати підтверджуються відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, він має право віднести такі витрати до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування. Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Згідно з пунктами 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту З наведених норм вбачається, що для отримання права сформувати податковий кредит із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати, зокрема, податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання в господарській діяльності. Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач придбавав у ТОВ "Абсолют - Бест" прес гідравлічний (ціна без ПДВ - 16800,00 грн., ПДВ - 3360,00 грн.) та послуги з діагностики та ремонту двигуна автомобіля Daewoo Nubira (держ. № [NUMBER]) (ціна послуг без ПДВ - 6610,00 грн., ПДВ - 1322,00 грн.). До складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, позивачем по господарських операціях з названим контрагентом включено витрати у розмірі 16800,00 грн., до складу податкового кредиту позивачем включено 4682 грн. (а.с.90-118, 125-135 том 1). Товар (прес гідравлічний) позивач отримав по видатковій накладній №РН-0428/02 від 28.04.2012 (а.с.48 том 1), оплата здійснена по рахунку -фактурі від 28.04.2012 (а.с.35 том 2); за результатами надання послуг з діагностики та ремонту двигуна автомобіля між сторонами підписано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.03.2012 (а.с.50 том 1), рахунок-фактура від 30.03.2012 № СФ-0330/01 (а.с.36 том 2); ТОВ "Абсолют-Бест" виписав для позивача податкові накладні від 28.04.2012 № 27 (а.с.49 том 1) та від 30.03.2012 № 39 (а.с.51 том 1). На вказаних документах вказано прізвище особи, яка підписувала документи від імені ТОВ "Абсолют-Бест" - Єгоров С.І. Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились у безготівковій формі, про що відповідачем зазначено в акті перевірки (а.с.20 том 1, а.с.89 том 1). Між позивачем (покупець) та ПП "Ривал" (постачальник) укладено договір поставки № 0203/1 від 02.03.2012 (а.с.55 том 1). За умовами вказаного договору постачальник зобов'язується передати у власність покупця товар - мастика герметизуюча бутилкаучукова в кількості 1668 кг. Право власності на товар переходить з моменту підписання уповноваженими представниками покупця видаткової накладної (п.2.2 Договору). За результатами вказаної господарської ПП "Ривал" виписано видаткові накладні від 30.03.2012 № РН-0330/07, від 28.04.2012 №РН-0428/01, податкові накладні від 30.03.2012 № 82 (сума без ПДВ - 17520,00 грн., ПДВ - 3504,00 грн.), від 28.04.2012 № 26 (сума без ПДВ - 17139,00 грн., ПДВ - 3427,80 грн.) (а.с.56-59 том 1). Також позивач придбавав у ПП "Ривал" послуги з діагностики та профілактики (заміна сітки паливного насосу, заміна мастил та фільтрів) автомобіля Daewoo Nubira (держ. № [NUMBER]). За результатами вказаної господарської операції між сторонами підписано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0428/01 від 28.04.2012 (а.с.60 том 1); ПП "Ривал" виставлено позивачу рахунок-фактуру від 28.04.2012 (а.с.61 том 1) та виписало податкову накладну від 28.04.2012 № 27 (сума без ПДВ - 3920,00 грн., ПДВ - 784,00 грн.) (а.с.62 том 1). Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились у безготівковій формі, про що відповідачем зазначено в акті перевірки (а.с.23, 142-144 том 1). До складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, позивачем по господарських операціях з ПП "Ривал" включено витрати у розмірі 34659,00 грн., до складу податкового кредиту позивачем включено 7716,00 грн. (а.с.90-118, 125-135 том 1). Придбані позивачем у контрагентів товари перевозилися автомобілями позивача, що підтверджується звітами про роботу автотранспорту ГАЗель за березень 2012, подорожніми листами, звітами про роботу автотранспорту ГАЗ-53Б за квітень 2012 (а.с.16-19 том 2), накладними на відпуск нафтопродуктів (а.с.22-26 том 2), оборотно-сальдовими відомостями та картками рахунку 203 (а.с.27-29 том 2), копією журналу реєстрації довіреностей (а.с.30-31 том 2). Придбані позивачем товари та послуги були використані позивачем в своїй господарській діяльності. Так, для здійснення своєї діяльності позивач орендував автотранспорт, в тому числі автомобіль Daewoo Nubira (держ. № [NUMBER]) (а.с.87-88 том 1), який згідно наказу № 0316-3 наданий у розпорядження генерального директора Федотова О.С. (а.с.7 том 2). На підтвердження фактичного використання вказаного автомобіля у господарській діяльності позивачем надано звіти про роботу автотранспорту, подорожні листи (а.с.8-15 том 2). Прес гідравлічний позивач продав Товариству з обмеженою відповідальністю "Глодія-Д" (а.с.136-141 том 1, а.с.37, 38, 39 том 2). Мастику позивач використовував для здійснення ремонтних робіт по договорах підряду (а.с.145-148 том 1, а.с.3-6 том 2). Вказані обставини також підтверджуються актами приймання виконаних будівельних робіт (а.с.143-189), податковими накладними (а.с.193-202 том 1). Господарські операції з контрагентами ТОВ "Абсолют-Бест" та ПП "Ривал" відображені в бухгалтерському обліку позивача (а.с.119-124, 190 том 1). Суд зазначає, що первинні документи оформлені належним чином. Всі господарські операції позивача з ТОВ "Абсолют-Бест" та ПП "Ривал" проведені в бухгалтерському та податковому обліку, з якого вбачається реальне отримання товарно-матеріальних цінностей та послуг та розрахунки з постачальником таких товарів. Стосовно посилання відповідача на безтоварність операції, суд зазначає, що отримання товару повністю підтверджується документами доданими до матеріалів справи, складеними у відповідності до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Інформація про ТОВ "Абсолют-Бест" та ПП "Ривал" на момент здійснення господарських операцій знаходилася в Єдиному державному реєстрі, контрагенти мали свідоцтва про реєстрацію платниками податку на додану вартість (а.с.217-219, а.с.223-226 том 1). Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", від 15.05.2003 року №755-IV, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Таким чином, відомості, якими позивач володів на момент здійснення господарських операцій з контрагентами ТОВ "Абсолют-Бест" та ПП "Ривал" відповідають тим, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а отже є достовірними. Відповідач як на доказ відсутності реального характеру здійснення господарських операцій позивача з ТОВ "Абсолют-Бест" та ПП "Ривал" посилається на те, що [PERSON] (засновник ТОВ "Абсолют-Бест") та [PERSON] (засновник ПП "Ривал") в ході досудового розслідування надали пояснення, в яких заперечують свою участь у діяльності вказаних підприємств. Щодо вказаних покликань відповідача суд зазначає таке. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ТОВ "Абсолют-Бест" (а.с.52-54 том 1) вбачається, що засновником, керівником, підписантом, ліквідатором ТОВ "Абсолют-Бест" є Єгоров Сергій Ігорович. В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відсутня інформація щодо засновника чи керівника ТОВ "Абсолют-Бест" - [PERSON] Будь-яких доказів щодо того, що [PERSON] була уповноважена підписувати первинні документи від імені ТОВ "Абсолют-Бест" відповідачем до суду не надано. А відтак, не підписання [PERSON] первинних документів від імені ТОВ "Абсолют-Бест" не свідчить про безтоварність господарських операцій. Крім того, посилання відповідача на пояснення [PERSON], [PERSON](а.с.232234 том 1) суд вважає не допустимим доказом. Суду не надано доказів наявності обвинувальних вироків відносно посадових осіб позивача та його контрагента щодо порушення податкового законодавства, а також щодо наявності умислу посадових осіб позивача на вчинення угод, які суперечать інтересам держави та суспільства. Щодо покликань відповідача на те, що ПП "Ривал" визнано банкрутом та на пояснення ліквідатора Мірошника І.В., суд зазначає, що відповідач в своїх запереченнях вказує, що ПП "Ривал" визнано банкрутом відповідно до постанови господарського суду Запорізької області від 21.09.2012 року, в той час як господарські операції позивача з ПП "Ривал" відбувалися в березні-квітні 2012 року. Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер і покладення на платника відповідальності за наслідки господарської діяльності третіх осіб є прямим порушенням норм Конституції України, які є нормами прямої дії. Можливі порушення контрагентами чи іншими особами податкової дисципліни та правил здійснення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення добросовісного платника податків, в даному випадку позивача, права на податковий кредит з податку на додану вартість, а також не можуть впливати на формування останнім валових витрат. Судом не було встановлено обізнаності позивача щодо можливого протиправного характеру діяльності ТОВ "Абсолют-Бест" та ПП "Ривал" та/або їх контрагентів-постачальників в ланцюгу постачання товарів, прямої чи опосередкованої причетності до такої протиправної діяльності з метою отримання податкової вигоди. Такий висновок суду також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно включено до складу витрат та податкового кредиту суми, сплачені позивачем по господарських операціях з ТОВ "Абсолют-Бест" та ПП "Ривал", а відтак, податкові повідомлення -рішення є протиправними та підлягають скасуванню Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Результат розгляду: partial