Рішення адміністративного суду від 2014-02-05 00:00:00+02

[PERSON] звернвся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов'язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах з моменту звернення з заявою про призначення пенсії, а саме починаючи з 25.04.2012 року. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 13 липня 2012 року в задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У судове засідання сторони не з'явилися, причини неявки сторін суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, не здійснюється. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 25.04.2011 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 4,5). УПФУ у Вишгородському районі Київської області, 08.05.2012 року, повернуло [PERSON] зазначену заяву разом з доданими документами, посилаючись на те, що позивачем не надано довідки про проживання у Вишгородському районі. (а.с.69) Не погоджуючись з відмовою УПФУ, позивач звернувся до суду. Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач повинен був звертатись з заявою про призначення пенсії до УПФУ за місцем реєстрації, а тому УПФУ у Вишгородському районі обґрунтовано було відмовлено позивачу у призначенні пенсії. Однак, судова колегія не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до ст. 80 Закону України «Про пенсійне забезпечення» заява про призначення пенсії працюючим подається за місцем роботи, а непрацюючим - до зазначених у статті 81 цього Закону органів за місцем проживання заявника. Згідно пункту 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 заява про призначення пенсії працюючим громадянам і членам їх сімей (у зв'язку з втратою годувальника) та про відстрочку часу її призначення відповідно до Закону подається працівником (членом його сім'ї у зв'язку з втратою годувальника) до управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах (далі - орган, що призначає пенсію) через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа). За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації). З аналізу зазначених правових норм вбачається, що особи, які працюють та набули права на пенсію повинні подавати заяву про призначення останньої до УПФУ за місцем роботи через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації, в якій працюють. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, на час звернення до УПФУ, працював в ТОВ «Дім і Сад», що розташоване за адресою: вул. Київська, 3А, м. Вишгород, Київська область. Таким чином, позивач правомірно звертався до УПФУ у Вишгородському районі, через представника ТОВ «Дім і Сад», з заявою про призначення пенсії. В свою чергу, відмова відповідача щодо розгляду питання про призначення пенсії [PERSON], викладена в листі від 08.05.2012 року № 1796/05 є неправомірною. Крім того, необхідно зазначити, що відмовляючи в призначенні пенсії позивачу, відповідач зазначив, надані документи не дають підстав для призначення пенсії в м. Вишгород, оскільки позивачем не надано довідки про проживання в даному районі. Однак, відповідно до зазначеного вище Порядку, в переліку документів, необхідних для призначення пенсії відсутня довідка про проживання в певному районі. В силу положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про неправомірність дій УПФУ у Вишгородському районі Київської області щодо відмови у призначенні пенсії [PERSON]. Водночас, колегія суддів зазначає, що позовна вимога про зобов'язання УПФУ призначити пенсію за віком на пільгових умовах не може бути задоволена повністю, з огляду на наступне. Відповідно до статті 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. Отже, Закон визначив лише одного суб'єкта владних повноважень, що має право призначати пенсії за віком. При цьому, необхідно зазначити, що адміністративні суди, не вправі втручатись у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень, тобто повноваження, відповідно до яких адміністративний орган, приймаючи рішення, діє з певною свободою розсуду, а саме, обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Завдання адміністративного суду полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше це призведе до порушення принципу розподілу влади. Враховуючи наведене та з метою захисту прав позивача, судова колегія вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково та зобов'язати відповідача розглянути заяву [PERSON] про призначення пенсії останньому та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду. З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Таким чином, колегія суддів, у відповідності до ст. 205 КАС України, приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Результат розгляду: partial