Рішення адміністративного суду від 2014-03-14 00:00:00+02

11 січня 2014 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Топстар» (далі - позивач) з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - відповідач) з вимогами про: - визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № 0005312202 від 06.12.2013 р.; - визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо формування в акті № 996/04-61-22-2/35201525 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Топстар» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинам з Приватним підприємством «Полтава-Проект-Монтаж» за грудень 2012 р., січень, березень 2013 р., Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Легія» за період січень, лютий, березень 2013 р., Товариством з обмеженою відповідальністю «Взлет-Ера» за період лютий 2013 р.» висновків про визнання нереальності здійснення господарських операцій Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Топстар» з Приватним підприємством «Полтава-Проект-Монтаж», Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Легія», Товариством з обмеженою відповідальністю «Взлет-Ера»; - визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо коригування показників податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Топстар», яке відбулось на підставі акту № 996/04-61-22-2/35201525 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Топстар» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинам з Приватним підприємством «Полтава-Проект-Монтаж» за грудень 2012 р., січень, березень 2013 р., Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Легія» за період січень, лютий, березень 2013 р., Товариством з обмеженою відповідальністю «Взлет-Ера» за період лютий 2013 р.», в тому числі дії з виключення з електронної бази даних «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України» сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які визначені Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Топстар» у податкових деклараціях; - зобов'язання Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відновити показники податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Топстар», в тому числі зобов'язати відобразити в електронній базі даних «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України» суми податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Топстар» включено до податкових декларацій з податку на додану вартість. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. Позивач виконав усі передбачені законом умови щодо формування податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру податкового кредиту. Висновки відповідача, викладені в акті перевірки, ґрунтуються виключно на наявності порушень податкового законодавства, допущених контрагентами позивача. Податковим органом не доведено, що договори, укладені позивачем з контрагентами, порушують публічний порядок та не спрямовані на реальне настання правових наслідків. Враховуючи наведене, податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № 0005312202 від 06.12.2013 р. суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши свою позицію наступним. Позивачем сформовано податковий кредит за рахунок контрагентів, які допустили порушення податкового законодавства. В зв'язку з цим зроблено висновок про неможливість здійснення господарських операцій позивача з Приватним підприємством «Полтава-Проект-Монтаж», Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Легія», Товариством з обмеженою відповідальністю «Взлет-Ера». Угоди між позивачем та зазначеними контрагентами укладені з метою штучного створення податкового кредиту. Такий висновок зроблений відповідачем на підставі матеріалів перевірок вказаних контрагентів, складених іншими податковими органами. Крім того, первинні документи позивача не підтверджують вид та обсяг господарських операцій. В зв'язку з наведеним, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним, винесеним у відповідності до вимог чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд приходить до наступного висновку. Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Топстар» Фізична зареєстровано 20.02.2007 р., включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за ідентифікаційним кодом 35201525 та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області. 15.11.2013 р. Державною податковою інспекцією у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Топстар» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинам з Приватним підприємством «Полтава-Проект-Монтаж» за грудень 2012 р., січень, березень 2013 р., Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Легія» за період січень, лютий, березень 2013 р., Товариством з обмеженою відповідальністю «Взлет-Ера» за період лютий 2013 р. За результатами перевірки складено акт № 996/04-61-22-2/35201525 від 22.11.2013 р. Перевіркою встановлені, зокрема, наступні порушення, допущені Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Топстар»: - ст. 185, ст. 188, п. 198.3 ст. 198, п. 196 ст. 198 Податкового кодексу України завищено податковий кредит по операціях з придбання товарів (робіт, послуг) від Приватного підприємства «Полтава-Проект-Монтаж», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Легія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Взлет-Ера», що призвело до заниження податку на додану вартість всього на суму в 2012 р. - 8 900,00 грн., у 2013 р. - 47 128,80 грн. В акті перевірки зазначено про наявність документів фінансово-господарської діяльності підприємства, а саме, договорів, податкових накладних, актів виконаних робіт, платіжних доручень. Порушення законодавства позивачем обґрунтовані в акті перевірки тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Топстар» мало господарські взаємовідносини з контрагентами - Приватним підприємством «Полтава-Проект-Монтаж», Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Легія», Товариством з обмеженою відповідальністю «Взлет-Ера», які допустили порушення податкового законодавства, а саме, підприємства відсутні за місцезнаходженням, відсутність основних виробничих фондів, працівників. Вказаний висновок зроблений на підставі матеріалів перевірок вказаних контрагентів, складених іншими податковими органами. Крім того, платником податку до перевірки не надано доказів транспортування товару від постачальника до покупця. 06.12.2013 р. Державною податковою інспекцією у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № 0005312202. Представником позивача на підтвердження реальності господарських операцій з контрагентами надано наступні документи: договори, податкові накладні, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), платіжні доручення, технічну документацію. Відповідно до витягу з ІС Податковий блок «Детальна інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» податковим органом на підставі акту перевірки № 996/04-61-22-2/35201525 від 22.11.2013 р. здійснено коригування показників податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Топстар» по взаємовідносинам з Приватним підприємством «Полтава-Проект-Монтаж», Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Легія», Товариством з обмеженою відповідальністю «Взлет-Ера» за вказаний в акті період. Відповідно до пп. 41.1.1. п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби. Згідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Згідно пп. 83.1.1.-83.1.6 п. 83.1. ст. 83 Податкового кодексу України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачен цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби. Відповідно до п.п. 44.1, 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення. Згідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. Згідно п.п. 198.1., 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сумм податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Датою виникнення права платника податку на віднесення сумм податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Згідно п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимогчи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону. Відповідно до п. 74.1 ст. 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Згідно до пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках. Відповідно до п. 54.5 ст. 54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом. Відповідно до п. 58.1, 58.2 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення. Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. У разі зменшення (збільшення) контролюючим органом суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платнику податків надсилаються (вручаються) окремі податкові повідомлення-рішення. Згідно до п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до органу державної податкової служби за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Правова позиція Верховного Суду України щодо оскарження певних положень акту перевірки викладена в постанові від 10.09.2013 р. № 21-237а13: «акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта». Згідно з ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно до п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Топстар» підлягають задоволенню частково в зв'язку з наступним. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що за перевіряємий період Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Топстар» мало господарські взаємовідносини з Приватним підприємством «Полтава-Проект-Монтаж», Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Легія», Товариством з обмеженою відповідальністю «Взлет-Ера». Позивачем до договору № 5 від 14.01.2013 р. поставки металоріжучого інструмента, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Топстар» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Легія» (Виконавець) не надано специфікацій, актів здачі-прийняття товару, товарно-транспортних накладних. З наданих в судове засідання договорів № 4 від 03.12.2012 р., № 1/12 від 03.12.2012 р., № 4 від 03.12.2012 р., укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Топстар» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Взлет-Ера», Приватним підприємством «Полтава-Проект-Монтаж», Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Легія» (Виконавці) вбачається, що контрагенти мали надати позивачу інжинірингові послуги. Відповідно до розділу 2 договорів Виконавець зобов'язується надати комплекс технологічних робіт, який включає: вивчення поставленого технологічного завдання; підбір необхідного оснащення; надання технологічної інформації та ефективної експлуатації товару; відпрацювання технології різання безпосередньо на обладнанні Покупця; разом зі спеціалістами Покупця зобов'язаний відпрацювати технологію різання стосовно інструмента, що поставляється, в об'ємі 8 годин на кожні 10 000,00 грн. поставленого інструмента. На підтвердження реальності здійснення господарських операцій на підставі договорів позивачем надано, зокрема, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та технічну документацію. При цьому, з актів здачі-прийняття робіт не вбачається, які саме роботи з наведених в договорі були прийняті, не обґрунтовано вартість прийнятих робіт, не зазначено про прийняття технічної документації, її назви та кількості аркушів. На пакетах технічної документації не міститься номеру реєстрації вхідної кореспонденції підприємства та дати складання документації. Відповідно до Листа Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 р. № 1936/11/13-11: «документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.» Враховуючи наведене, позивачем надано не достатньо первинних документів на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з Приватним підприємством «Полтава-Проект-Монтаж», Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Легія», Товариством з обмеженою відповідальністю «Взлет-Ера». Таким чином, податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № 0005312202 від 06.12.2013 р. відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до проаналізованих положень Податкового кодексу України, у разі, коли контролюючий орган самостійно розраховує суму грошового зобов'язання платника податків, або коли за результатами перевірки податковий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків такий контролюючий орган зобов'язаний винести та надіслати (вручити) платнику податків податкове повідомлення-рішення. В свою чергу, платник податків може, в разі незгоди з визначеною контролюючим органом в податковому повідомленні-рішенні сумою грошового зобов'язання, оскаржити податкове повідомлення-рішення. Зміни таких показників податкової звітності платника податків, обчислені на підставі акту перевірки, можуть бути відображені податковим органом у інформаційній базі лише після складення податкового повідомлення-рішення та його узгодження у передбаченому законом порядку. Податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № 0005312202 від 06.12.2013 р. не є узгодженим на момент здійснення податковим органом коригування показників податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Топстар». Таким чином, дії Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо коригування показників податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Топстар» на підставі акту № 996/04-61-22-2/35201525 від 22.11.2013 р. не відповідають вимогам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вчинені відповідачем на підставі, у межах повноважень, але не у спосіб, передбачений законодавством та без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дії. Показники податкової звітності підприємства в системи ІС Податковий блок «Детальна інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», скориговані на підставі акту перевірки, підлягають поновленню. Відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії). Акт перевірки та викладені в ньому факти та висновки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а є засобом документування дій контролюючого органу під час проведення перевірки та носієм доказової інформації про виявлені під час перевірки порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства. Зазначений документ не породжує правових наслідків, не спрямований на регулювання тих чи інших відносин та не має обов'язкового характеру для платника податків. На підставі акта перевірки приймається відповідне рішення контролюючого органу. Податковий орган має право викладати в акті перевірки певні висновки щодо встановлених обставин. При цьому, оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо викладення висновків в акті перевірки та щодо змісту висновків надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі акту. В зв'язку з викладеним, вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо формування в акті перевірки висновків про документальне не підтвердження реальності здійснення господарських операцій є неналежним способом захисту порушеного права. Таким чином, позовна вимога про визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо формування в акті № 996/04-61-22-2/35201525 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Топстар» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинам з Приватним підприємством «Полтава-Проект-Монтаж» за грудень 2012 р., січень, березень 2013 р., Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Легія» за період січень, лютий, березень 2013 р., Товариством з обмеженою відповідальністю «Взлет-Ера» за період лютий 2013 р.» висновків про визнання нереальності здійснення господарських операцій Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Топстар» з Приватним підприємством «Полтава-Проект-Монтаж», Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Легія», Товариством з обмеженою відповідальністю «Взлет-Ера» є не обґрунтованою та не підлягає задоволенню. Відповідно до п. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» 3674-VI від 08.07.2011 р. ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно до ч. 3 ст. 4 вказаного Закону України під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. На момент подачі позову до суду мінімальний розмір судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру становив 1 720,50 грн. Позивачем, відповідно до вимог ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплачено частково судовий збір за позовні вимоги майнового характеру в розмірі 172,06 грн. В зв'язку з тим, що в задоволенні позовної вимоги майнового характеру позивачу відмовлено, сума судового збору в розмірі 1 548,44 грн. підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Топстар» до Державного бюджету України.

Результат розгляду: partial