Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та державної реєстрації права власності на нерухоме майно, в якому зазначає, що 16.06.2006 року виконавчим комітетом Деснянської селищної ради було прийняте рішення № 80 про прийняття до комунальної власності нежитлової будівлі, розташованої в селищі Десна, Козелецького району Чернігівської області, по вулиці Ювілейна, 5в як безхазяйної. На підставі зазначеного рішення виконавчим комітетом Деснянської селищної ради 25.09.2006 р. було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю, розташовану в селищі Десна Козелецького району Чернігівської області, по вулиці Ювілейна 5в. Зазначене свідоцтво було зареєстровано відповідачем в комунальному підприємстві «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» 25.09.2006 року за № 19 в книзі 2. На думку позивача, в порушення положень чинного законодавства, відповідач маючи намір оформити право власності на нежитлову будівлю не подав до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, заяву про взяття на облік нежитлової будівлі, а відповідно і не зробив оголошення у друкованих засобах масової інформації про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік, отже не довів до відома громадськості про свій намір, внаслідок чого об'єктивно створив передумови для порушення права невизначеного кола осіб та виникнення в майбутньому спорів про право. Замість цього, не звертаючись до суду, відповідач власноручно прийняв на баланс нежитлову будівлю шляхом видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно та реєстрації набутого права власності в органах БТІ. Виходячи із вищевикладеного, відповідач під час прийняття оскаржуваних актів порушив передбачену законодавством процедуру набуття права власності на безхазяйне майно та перевищив владні повноваження. Позивач вперше отримав відомості про оскаржувані ним незаконні дії відповідача 09.11.2013 року внаслідок подання позивачем на адресу відповідача офіційного звернення з цього питання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Представник відповідача - Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області - Осташевський Ю.В. заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що оформлення прав на будівлю на ім'я територіальної громади в особі Деснянської селищної ради здійснено відповідно до вимог діючого законодавства. 18 лютого 2014 року ухвалою суду до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено [PERSON], представник якого - [PERSON] - в судовому засіданні вважав позов таким, що підлягає до задоволення. Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. 16 червня 2006 року виконавчим комітетом Деснянської селищної ради було прийняте рішення № 80 «Про прийняття до комунальної власності нежитлової будівлі» яким надано згоду на прийняття до комунальної власності нежитлової будівлі, розташованої в селищі Десна по вулиці Ювілейна, 5в (а.с. 28). На підставі зазначеного рішення виконавчим комітетом Деснянської селищної ради 25 вересня 2006 року було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю, розташовану в селищі Десна, Козелецького району Чернігівської області по вулиці Ювілейна 5в. Зазначене свідоцтво було зареєстровано відповідачем в комунальному підприємстві «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» 25 вересня 2006 року за № 19 в книзі 2 (а.с. 30, 31). Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду. При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку. Отже, рішення, дія чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо вони є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що порушення його прав полягає в тому, що він як член територіальної громади зацікавлений в тому, щоб при оформленні права власності на нерухоме майно на ім'я територіальної громади була дотримана процедура, визначена чинним законодавством. З огляду на викладене та враховуючи те, що позивачем не доведено, що прийняте відповідачем рішення вплинуло на реалізацію його прав, свобод, інтересів та призвело до їх порушення (позивач ніколи приміщенням, яке було передано у власність територіальної громади оспорюваним рішенням, не користувався; участі в тендері при виставленні об'єкта в оренду не приймав; участі в торгах, коли об'єкт виставлявся на продаж, також не приймав), а також беручи до уваги те, що оспорюваним рішення на позивача не покладено будь-якого додаткового обов'язку, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення виконкому Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області № 80 від 16 червня 2006 року, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги про визнання протиправним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю є похідними від позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення селищної ради, на підставі якого видавалося свідоцтво та в подальшому проводилася державна реєстрація права власності (в задоволенні якої відмовлено), в задоволенні позовних вимог в цій частині також слід відмовити. З урахуванням наведеного,

Результат розгляду: denied