Рішення адміністративного суду від 2014-03-19 00:00:00+02

Управління Пенсійного фонду України в Липовецькому районі (далі - УПФ України в Липовецькому районі) звернулось до суду з адміністративним позовом до [PERSON] (далі - [PERSON]) про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідач своєчасно не сплатив страхові внески до УПФ України в Липовецькому районі, в зв'язку з чим, утворилась заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 8582,72 грн. Оскільки сума стягнення ґрунтується на рішенні позивача, щодо якого завершився встановлений строк оскарження, судом, в порядку ст. 183-2 КАС України, при розгляді даної справи застосовано скорочене провадження. На виконання вимог ч. 3 ст. 183-2 КАС України копія ухвали про відкриття скороченого провадження в адміністративній справі надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, який було отримано відповідачем 06.03.2014 року (а.с. 20). Одночасно, йому було запропоновано у 10-денний строк з дня одержання ухвали подати заперечення проти позову, але він їх не подав, хоча і заяви про визнання позову не надав. З огляду на викладене, суд вважає можливим розглянути дану справу в скороченому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до переконання, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких мотивів. [PERSON] зареєстрований в УПФ України в Липовецькому районі і є платником внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Відносини, що виникають між Пенсійним фондом України та платниками єдиного внеску, регулюються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VІ від 08.07.2010 року, який набрав чинності з 01.01.2011 року (далі - Закон №2464-VІ). Відповідно до статті 1 Закону №2464-VІ, єдиний внесок - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Частина 3 статті 9 Закону №2464-VІ передбачає, що обчислення єдиного внеску територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до територіальних органів Пенсійного фонду, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Відповідно до частини 8 статті 9 вказаного Закону, платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Частиною 13 статті 9 вказаного Закону передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Згідно із пунктом 7 частини 1 статті 13 Закону №2464-VІ, Пенсійний фонд та його територіальні органи мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач має заборгованість перед управлінням Пенсійного фонду України в Липовецькому районі по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 8585,72 грн. Положеннями статті 25 Закону №2464-VІ визначено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики. Якщо згоди з органом Пенсійного фонду не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти робочих днів з дня надходження рішення відповідного органу Пенсійного фонду або оскаржити вимогу до органу Пенсійного фонду вищого рівня чи в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідачу направлялась вимога про сплату боргу № Ф - 362 від 10.05.2013 року (а.с.9), яка надсилалась за місцем реєстрації відповідача, проте конверт повернувся з відміткою відділення поштового зв'язку: "за відмовою адресата від отримання" (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що боржник протягом 10 робочих днів після отримання вимоги не сплатив зазначену у вимозі суму боргу. На час розгляду справи відповідач не надав до суду доказів погашення заборгованості перед позивачем. Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд. згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Враховуючи те, що відповідач, в строки визначені Законом, зазначену вище суму єдиного внеску не сплатив, на час вирішення справи докази про сплату боргу відсутні, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги відповідають дійсним обставинам справи, заявлена в позові сума підтверджується належними доказами, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 4 статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Результат розгляду: granted