Рішення адміністративного суду від 2014-03-27 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в. м. Сумах, в якому просить визнати протиправними дії відповідача про відмову здійснити перерахунок пенсії державного службовця у розмірі 86%,, призначеної на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу», а також - зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в. м. Сумах провести з 01.12.2013р. перерахунок пенсії державного службовця з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально - побутових питань, надбавки за вислугу років відповідно до довідок Головного управління Міндоходів у Сумській області від 20.11.2013р.№122/05 та №12305. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала Представник відповідача надала заперечення проти позову. Суд, заслухавши сторони по справі , дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] працювала у Державній податковій адміністрації у Сумській області на посаді головного податкового ревізора інспектора. 05 січня 2013 року позивачу була призначена пенсія державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" в зв'язку з досягненням пенсійного віку. Однак, на думку позивача не була врахована виплачена матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, надбавка за вислугу років. Тому, позивачкою 20.11.2013 року отримано довідки Державної податкової служби №122/05 та №12305.Про складові заробітної плати, згідно якої вище перелічені виплати включено до складу доходів, з яких сплачувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. 09 грудня 2013 року позивачка звернулася до Управління Пенсійного фонду в м. Сумах з заявою про перерахунок пенсії державного службовця, призначеної на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням довідок Державної податкової служби від 20.11..2013р. №122/05 та №1230523.04.2013р. відповідачем прийнято рішення про відмову у здійсненні перерахунку пенсії та листом №742/І повідомлено про прийняте рішення. Обґрунтовуючи неправомірність дій відповідача, позивач посилається на те, що матеріальна допомога та грошова винагорода, надбавка за вислугу років входять до системи оплати праці державного службовця, тому повинні враховуватись під час призначення пенсії. Судом встановлено, що позивачка перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в. м. Сумах, їй призначено пенсію державного службовця. Стаж її роботи становить 19 років 04 місяців 18 днів, розмір надбавки за вислугу років - 25%. При обчисленні розміру пенсії відповідачем прийнята до розрахунку надбавка за стаж державної служби, розрахована згідно постанови Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 у розмірі 20% посадового окладу з урахуванням надбавки за звання. Суд виходить з того, що матеріальна допомога, на яку нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховується до заробітку для обчислення пенсії державного службовця, а отже позивачка має право на перерахунок пенсії з включенням надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків. Стаття 33 Закону від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу»(далі -Закон № 3723-XII) визначає умови оплати праці державних службовців, а не умови їх пенсійного забезпечення, тому, якщо державний службовець під час перебування на державній службі отримував винагороду (надбавку) за вислугу років у розмірі 30% до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг (спеціальне звання), то зазначений розмір цієї винагороди (надбавки) повинен бути врахований і при обчисленні пенсії державного службовця. Згідно частини п'ятої цієї статті надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Відповідно до положень частини 7 зазначеної статті умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Виплата винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання регулюється Порядком виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013, на підставі якої, як встановлено судами, позивачка отримувала під час її роботи в органах податкової служби надбавку за вислугу років у розмірі 25%. Такий висновок відповідає положенням пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», яким встановлено, що посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до законів, зазначених у пункті 1 цієї постанови (у пункті 1 постанови зазначений Закон України «Про державну службу»), враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії. Сума грошової винагороди включається до фонду оплати праці та відповідно до законодавства враховується під час визначення бази (об'єкта) для оподаткування, для нарахування страхових внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування та збору до Пенсійного фонду. Враховуючи те, що згідно довідок ДПС в Сумській області від 07.03.2013р.№58/05 та №59 позивачка отримувала перед звільненням з роботи та виходом на пенсію зазначену винагороду за вислугу років в розмірі 40%, частину надбавки та з неї проводилась страхові відрахування, то відповідач зобов'язаний був перерахувати пенсію з урахуванням зазначених надбавок. Що стосується позовних вимог про включення в розрахунок пенсії середньомісячного розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, то за змістом статті 37 Закону № 3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР «Про оплату праці»(далі - Закон № 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця. Крім того, статтею 66 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення»(далі - Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування»нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(далі - Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Суд критично оцінює доводи відповідача з приводу пропуску строку звернення до суду, оскільки позивач просить здійснити перерахунок з 01.12.2013р., тобто в межах визначеного ст.99 КАС України строку звернення з адміністративним позовом. У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Згідно ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Тому, суд вважає протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в. м. Сумах здійснити позивачу перерахунок пенсії державного службовця, на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу». Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, на користь позивача слід стягнути судові витрати за подачу позову.

Результат розгляду: partial