Рішення адміністративного суду від 2014-03-27 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ніколь Інк" (далі по тексту - ТОВ "Ніколь Інк" або позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Управління Укртрансінспекції у Херсонській області (далі по тексту - відповідач) про скасування постанови про застосування фінансових санкцій. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 січня 2014 року Управлінням Укртрансінспекції у Херсонській області винесено постанову про застосування фінансових санкцій № 000267, якою накладено на позивача штрафні санкції в розмірі 1700 грн. Вказану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що перевантаження автомобілю не мало місце, оскільки після завантаження автомобілі проходять зважування, а також вказує, що ваги відповідача не сертифіковано. Крім того зауважив, що представника позивача не було запрошено на розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, що позбавило позивача права надати пояснення з приводу обставин, що склалися. Також позивач вказує, що протокол та постанову про застосування фінансових санкцій йому не надано. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач надав до суду письмові заперечення. Заперечення обґрунтовано тим, що позивача 21 січня 2014 року запрошено для розгляду акту листом, який отримав уповноважений представник позивача. Також відповідач вказує на те, що квитанцію вагового контролю та вказані в ній дані позивачем не оскаржено. Вважає, що постанову винесено правомірно з дотриманням норм чинного законодавства, оскільки дозвіл на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень оформлено не було, що стало підставою для накладення штрафних санкцій. Представник відповідача заявлені заперечення підтримав та просив в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі. Заслухавши в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлено наступне: статтею 6 Закону "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III (далі по тексту - Закон України №2344-III) встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" № 1567 від 08.11.2006 р. (далі по тексту Постанова №1567) органами державного контролю на автомобільному транспорті є Головавтотрансінспекція, її територіальні управління в областях, АР Крим, в містах Києві та Севастополі. Положеннями п.п. 21, 27 постанови №1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. При виявленні порушення законодавства складається акт, на підставі якого керівник органу державного контролю виносить постанову про застосування фінансових санкцій, яка є обов'язковою до виконання. Згідно з вимогами п.28 постанови №1567 фінансова санкція повинна бути перерахована суб'єктом господарювання на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п'ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування фінансових санкцій. Скарга на постанову подається протягом десяти днів після її винесення. Неоскаржені та неоплачені постанови є боргом порушника перед державою. Згідно з актом проведення перевірки додержання вимог законодавства на автомобільному транспорті під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом державними інспекторами територіального управління Головавтотрансінспекції в Херсонській області виявлено порушення, відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Відповідач здійснював експлуатацію автомобілю марки SCANIA R 114 державним номерним знаком ВТ 8973 АХ без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами або документ про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. Відповідно про що складено акт. На підставі вказаного акту начальником правління винесено постанову про №000267 від 21.01.2014 про застосування до позивача штрафу у розмірі 1700,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 48 Закону України "№2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Частиною 2 ст. 48 Закону України №2344-III передбачено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків. Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України №2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до квитанції вагового контролю № 06185 від 20 грудня 2013 року, осьове навантаження встановлено 11600 кг., яке не повинно перевищувати 11000 кг. та повна маса склала 38800 кг., при цьому дозволена маса - 38000 кг., тобто на час перевірки транспортний засіб рухався з перевищенням габариту без оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий уповноваженими компетентними органами або документу про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів. Щодо посилання представника позивача, що позивача не було запрошено на розгляд справи про порушення суд зазначає, що представником відповідача надано до суду запрошення № 22/1-06-71/6/59-14 від 09.01.2014 р. на розгляд справи та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке підтверджує, що уповноваженим представником позивача отримано вказане запрошення. Також суд зазначає, що водій з актом № 098768 від 20 грудня 2013 року про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом ознайомлений, від підпису відмовився. Щодо твердження позивача, що ваги на яких проводилося зважування не сертифіковано, суд зазначає, що представником відповідача надано Сертифікат затвердження типу засобів вимірювання техніки № UA-MI/1-2195-2007 виданий 21 листопада 2007 року, в якому зазначено, що міжповірочний інтервал, встановлений під час затвердження типу ваг, - не більше одного року, рекомендований міжкалібрувальний інтервал - 1 рік. Відповідно до інструкції по експлуатації вагів портативних автомобільних " 008212, остання періодична перевірка вагів проводилася 12 серпня 2013 року, що не перевищує одного року до дати проведення перевірки. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що автомобіль після завантаження проходить зважування та мав вагу, яка є допустимою, оскільки доказів вказаного в судове засідання не надано. Отже, суд приходить до висновку, що позивачем допущені порушення, які зафіксовано в акті № 098768 від 20.12.2013 р. Також суд вважає, що відповідачем правомірно винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу. Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніколь Інк" до Управління Укртрансінспекції у Херсонській області про скасування постанови про застосування фінансових санкцій не підлягають задоволенню. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Результат розгляду: denied