Рішення адміністративного суду від 2014-01-27 00:00:00+02

02.08.2013 року позивачем засобами телекомунікаційного зв'язку надано до відповідача податкову звітність за липень 2013 року. Зазначена звітність за липень 2013 року прийнята відповідачем, про що свідчать наявні в матеріалах справи квитанції № 1 та № 2. Як вказує відповідач та не запресує позивач, підприємством 20.08.2013 року подана нова звітність за липень 2013 року з ознакою «Звітний новий». 23.08.2013 року за № 1263/10/22-03 позивачу надіслано лист, згідно якого повідомлено позивача, про те що податкова нова звітність за липень 2013 року надана не в повному обсязі (відсутній реєстр виданих та отриманих податкових накладних), у зв'язку з чим, податковій звітності позивача з ПДВ за липень 2013 року надано статус «не визнана як податкова звітність». Відповідачем 11.09.2013 проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2013 року, за результатами якої складено акт № 2410/22-03/30389387 від 11.09.2013 року (далі Акт перевірки). Відповідно до результатів перевірки встановлено наступне: - згідно пп.49.18.1 п.49.18 ст. 49 розділу 2, п.203.1 ст. 203, п.209.13 ст. 209 розділу 5 Податкового кодексу України та п. 5 розділу 1 порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість № 1429 від 20.12.2011 р. передбачене подання податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2013 року (загальної ї декларації), термін подання -за липень до 20.08.2013 р. -згідно п.201.15 ст.201 розділу 5 Податкового кодексу України та п.7 Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних від 24.12.2010 за № 1002 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2010 р. за № 1402/18697 платники податків щомісяця в термін, що передбачені для подання податкової звітності (календарний місяць) подають органу державної податкової служби копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за такий період в електронному вигляді. -платником ТОВ КАЗ «Укрпромінвест» у порушення п.п. 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 розділу 2, пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України та п.5 розділу 1 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість № 1492 від 20.12.2011 р. не надана податкова звітність з ПДВ за липень 2013 року. Нова звітна податкова декларація з податку на додану вартість № 9051882749 від 20.08.2013 надана не в повному обсязі, тобто без реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, якої надано статус «не визнана як податкова звітність» У висновках Акту перевірки, зазначено, дані камеральної перевірки позивача свідчать про неподання податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2013 року. Відповідальність платника передбачена пунктом 120.1 статті 120 розділу 2 Податкового кодексу України. На підставі Акту перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення - рішення від 20.09.2013 року № 0000772203 яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 1020 грн. Збільшуючи грошове зобов'язання спірним податковим повідомленням-рішенням, відповідач виходив з того, нова звітна податкова декларація з податку на додану вартість № 9051882749 від 20.08.2013 надана не в повному обсязі, тобто без реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, якої надано статус «не визнана як податкова звітність», в порушення вимог підпункту 49.18.1 (49.18.2) пункту 49.18 статі 49 розділу 2, пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України 46.1. податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною. Згідно з п.п.47.1.1. сп.47.1 ст.47 ПК України відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть: юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи. Відповідно до п.201.15 ст. 201 ПК України платники податку щомісяця в терміни, що передбачені для подання податкової звітності (календарний місяць), у тому числі для яких цим розділом встановлено звітний податковий період - квартал, подають контролюючому органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за такий період в електронному вигляді. Пунктом 203.1. ст.203 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Наказом Міністерства Фінансів України від 25.11.2011 N 1492 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість»(був чинний на час спірних правовідносин) зокрема, затверджено форми податкової звітності з податку на додану вартість та Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, що додається (далі Порядок № 1492 ). Так пунктом 1 розділу 1 Порядку № 1492 визначено, що подання податкової декларації з податку на додану вартість (далі - декларація) передбачено пунктом 46.1 статті 46 глави 2 розділу II "Адміністрування податків, зборів (обов'язкових платежів)" та статтею 203 розділу V "Податок на додану вартість" Податкового кодексу України (далі - Кодекс). Відповідно до п.10 зазначеного Порядку до податкової звітності з податку на додану вартість (далі - податкова звітність) належать:податкова декларація з податку на додану вартість; уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок; копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді; розрахунок податкових зобов'язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованим як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України. Наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року N 233 затверджена «Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку»(далі Інструкція № 233) . Відповідно до п.7.4 Інструкції № 233 перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним. Підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС (п.7.6. Інструкції № 233). Позивач зазначає, що ним 02.08.2013 року подана податкова звітність з ПДВ за липень 2013 року, яка була прийнята відповідачем, що підтверджується наявними в справі квитанціями. Після чого як вказує позивач ним 20.08.2013 року надана нова звітна декларація з ПДВ за липень 2013 року, у зв'язку з чим суд зазначає наступне. З метою забезпечення практичного застосування статей 46 - 51 Податкового кодексу України та відповідно до статті 2 Закону України від 04 грудня 1990 року N 509-XII "Про державну податкову службу в Україні" Державна податкова служба України Наказом від 14 червня 2012 року N 516 затвердила Методичні рекомендації щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України (далі - Методичні рекомендації). Так, відповідно до п.3.1. вказаного Наказу Методичні рекомендації охоплюють повний цикл ведення та обробки документів податкової звітності, які подаються до органів державної податкової служби підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності та фізичними особами - підприємцями (далі - платники податків). Податкова декларація, розрахунок (далі - податкова звітність) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом, у випадках, визначених Кодексом) контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків, у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Як вже було зазначено судом вище, додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною (п. 46.1 ст. 46 Кодексу)(п.4.1. Методичних рекомендацій). Пунктом 4.13.8 Наказу № 516 встановлено, що якщо платник податків надіслав адресату звітності податковий документ з ознакою "Звітний", то кожному наступному документу, надісланому до граничного терміну, проставляється ознака "Звітний новий". Орган ДПС визнає оригіналом електронний документ, отриманий останнім до закінчення граничного терміну подання податкової звітності, встановленого для подачі звітності у паперовому вигляді. Таким чином, податковий орган визнає оригіналом електронний документ отриманий останнім до закінчення граничного терміну подання податкової звітності. Отже, відповідач прийняв в якості податкової звітності позивача з ПДВ за липень 2013 року, податкову декларацію з додатками надану 20.08.2013 року, у зв'язку з чим суд вважає неспроможними посилання позивача на те, що у зв'язку з неприйняттям податкової декларації з ПДВ за липень 2013 року від 20.08.2013 року то останнім отриманим оригіналом податкової звітності з ПДВ за липень є декларація від 02.08.2013 року, оскільки оригіналом податкової звітності вважається останній поданий документ, а це була податкова декларація з ПДВ за липень 2013 року від 20.08.2013 року, до якої позивачем не надано реєстр виданих та отриманих податкових накладних, який є додатком до податкової декларації та в силу вимог ст.46 ПК України її невід'ємною частиною. Зазначені факти не спростовані позивачем під час розгляду справи, більш того представник позивача під час розгляду справи пояснив, що у всіх інших періодах, крім липня 2013 року реєстри були надані. Що стосується посилання позивача на те, що повідомлення про надання статусу «не визнана як податкова звітність» декларації з ПДВ за липень 2013 року № 9051882749 прийнято поштовим відділенням для відправлення 27.08.2013 року, тобто на шостий робочий день з дати надання декларації з ПДВ за липень 2013 року № 9051882749 від 20.08.2013 року, що є порушенням п.п. 49.11.1 ст. 49 ПК України, а тому вона повинна була бути прийнята, суд також не приймає з наступних підстав. Відповідно до п.п. 49.11.1. п.49.11. ст. 49 ПК України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання. Під час розгляду справи судом встановлено, що 20.08.2013 року позивачем надано нову звітну декларацію з ПДВ за липень 2013 року, 23.08.2013 р. за вих. 31263/10/22-03 позивача повідомлено про відмову у прийняті податкової декларації з ПДВ за липень 2013 від 20.08.2013 року, зазначений лист прийнятий поштою 27.08.2013 р. про, що свідчить штемпель пошти на копії конверту (а.с. 54 зворотній бік). Однак, суд зазначає, що останнім п'ятим робочим днем з 20.08.2013 року є 28 серпня 2013 року, тобто відповідач не порушив вимоги ст. 49 ПК України, в частині строків надання письмового повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови. Таким чином, оскільки позивачем не надано до податкової звітності з ПДВ від 20.08.2013 року за липень 2013 року, яка є оригіналом податкової звітності з ПДВ за липень 2013 року, реєстр виданих та отриманих накладних, який є додатком до декларації з ПДВ, то відповідачем правомірно надано зазначеній податковій звітності статусу «не визнана як податкова звітність», у зв'язку з чим, позивачем порушено вимоги п.п.49.18.1 п.49.18 ст. 49, п.203.1 ст. 203 ПК України. Пунктом 120.1. ст. 120 ПК України передбачено, що за неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Позивачем не довів суду обґрунтованість позовних вимог. Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 20.09.2013 № 0000772203 є таким, що прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб визначений чинним законодавством. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності в порядку статей 69, 70, 86 КАС України, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню. Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 27.01.2014 року. У повному обсязі постанову складено та підписано 03.02.2014 року.

Результат розгляду: denied