Рішення адміністративного суду від 2014-02-18 00:00:00+02

23.01.2014 року Державна податкова інспекція (далі-ДПІ) у м.Івано-Франківську Головного управління( далі-ГУ) Міндоходів в Івано-Франківській області звернулася з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ( далі-ТзОВ) «Бистриця ІВ» про стягнення заборгованості в сумі 21548,96 грн. Позовні вимоги мотивувала тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у зв'язку із несплатою самостійно визначеного платником згідно поданої декларації податкового зобов'язання із орендної плати в розмірі 21548,96 грн. Таким чином вищевказана сума податкового боргу підлягає до стягнення з відповідача в судовому порядку, як такого, що не погашений у встановлений строк. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Позов просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позов визнала. Вказала, що ТзОВ «Бистриця ІВ» звернулося до податкового органу щодо розстрочення вищезазначеної суми податкового боргу. Розглянувши матеріали адміністративної справи, вислухавши представників сторін, дослідивши і оцінивши докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового Кодексу України (далі-ПК України) визначає, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та в розмірах передбачених податковим законодавством. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1ст.38 ПК України). Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковим боргом є сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. В судовому засіданні встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності( а.с.6). Підпунктом 14.1.157 п.14.1 ст.14 ПК України плату за землю визначено, як загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Відповідно до п.287.1 ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Згідно п.287.3 ст.287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати на землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів,що настають за останнім календарним днем податкового ( звітного) періоду. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем подано до ДПІ у м.Івано-Франківську ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області уточнюючу податкову декларацію з орендної плати за землю на 2013 рік ( а.с.9-10). Таким чином шляхом подачі вказаної декларації ТзОВ «Бистриця ІВ» самостійно визначило та узгодило податкове зобов'язання по орендній платі за землю на 2013 рік в розмірі 5755,96 грн. щомісячно. Як вбачається із норм пункту 56.11 ст.56 ПКУ податкове зобов'язання самостійно визначене платником податків не підлягає оскарженню. Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків встановлених цим Кодексом. Однак, в порушення вимог даної норми Кодексу відповідач у встановлений строк не погасив самостійно визначене податкове зобов'язання з орендної плати за землю в розмірі 21226,60 грн., що підтверджується дослідженим судом витягом з облікової картки платника податків.( а.с.14-17). Крім того у відповідності до приписів п.129.1.1 ст.129 ПК України відповідачу нараховано пеню в сумі 322,36 грн. Згідно п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає(вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення рішення. На підставі вищенаведеного ТзОВ «Бистриця ІВ» було надіслано вимогу про сплату боргу за №1274-19 від 27.08.2013 року в розмірі 18042,41 грн.( а.с11). Дана вимога отримана відповідачем 27.08.2013 року, що підтверджується підписом посадової особи підприємства на корінці даної вимоги.( а.с.11). Підпунктом 59.5 ст.59 ПК України визначено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання(вручення) податкової вимоги. Таким чином згідно наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку ( а.с.13) до стягнення з ТзОВ «Бистриця ІВ» в дохід місцевого бюджету підлягає податковий борг з орендної плати за землю в розмірі 21548,96 грн. ( 21226,60 грн.- самостійно узгодженої суми податкового зобов'язання за серпень- листопад 2013 року +322,36 грн.-пені =21548,96 грн.) Підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено. В судовому засіданні представник відповідача визнала наявність вищевкаазної суми податкового боргу . Згідно п.95.1 ст.95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.(п.95.2 ст.95 ПК України). Відповідно до п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Згідно п.95.4 ст.95 ПК України орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення коштів підставною, а позов таким, що підлягає до задоволення. На підставі ст.124 Конституції України,

Результат розгляду: granted