Рішення адміністративного суду від 2014-02-12 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю "САВ-ДІСТРИБЬЮШН" (далі - ТОВ "САВ-ДІСТРИБЬЮШН") звернулося до суду з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Донецькій області (далі - Держспоживінспекція, відповідач) про визнання незаконними та скасування рішень. Від представника позивача через канцелярію суду 12 лютого2014 року надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої, позивач остаточно просив суд: визнати незаконним (протиправним) та скасувати наказ № 580 від 11.11.2013 року «Про проведення перевірки» начальника Інспекції з питань захисту прав споживачів у Донецькій області Л.Р. Левчук у частині проведення перевірки магазину ТОВ «САВ-ДІСТРІБЬЮШН», м. Шахтарськ, вул. Крупської, 1; визнати протиправними (незаконними) дії представників Інспекції з питань захисту прав споживачів у Донецькій області по проведенню позапланової виїзної перевірки магазину ТОВ «САВ-ДІСТРІБЬЮШН», м. Шахтарськ, вул. Крупської, 1; визнати незаконним та скасувати рішення Інспекції з питань захисту прав споживачів у Донецькій області про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 02.12.2013 року № 02/218; визнати незаконною та скасувати постанову про накладення штрафних санкцій від 25.11.2013 року № 240 р; стягнути з державного бюджету суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 листопада 2013 року головним спеціалістом відділу ринкового нагляду Інспекції з питань захисту прав споживачів у Донецькій області Флігельман Д.О. та головним спеціалістом відділу ринкового нагляду Інспекції з питань захисту прав споживачів у Донецькій області Багатюк І.В. відповідно до направлення на проведення перевірки від 11.11.2013 року № 02/331 була проведена перевірка магазину «Фокстрот» ТОВ «САВ-ДІСТРІБЬЮШН», який розташований за адресою: м. Шахтарськ, вул. Крупської, 1, з приводу перевірки безпеки обладнання електричного та електронного, приладів, що працюють на газоподібному паливі. В ході проведення перевірки, було встановлено: факт розповсюдження продукції без Національного знаку відповідності на цій продукції, її пакуванні, інструкціях або документах, в яких визначені гарантії зобов'язання; факт розповсюдження ламп електричних без Національного знаку відповідності; факт розповсюдження продукції з неналежно застосованим Національним знаком відповідності (без зазначення двох останніх цифр року, в якому підтверджено відповідності виробу); факт розповсюдження продукції з неналежно застосованим Національним знаком відповідності (не в передбаченому на етикетці місті). За результатами перевірки складені акт перевірки № 02/260 від 15.11.2013 року та протокол 02/230 П від 15.11.2013 року про виявлені порушення вимог ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції». Крім того, позивач зазначив, що Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Донецькій області прийнято постанову про накладання штрафних санкцій від 25 грудня 2013 року № 240 р, за порушення передбаченого ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» у розмірі 32300, 00 грн. Також, на підставі акту перевірки № 02/260 від 15.11.2013 року начальником Інспекції з питань захисту прав споживачів у Донецькій області прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів за № 02/218 від 02 грудня 2013 року, а саме: обмеження надання продукції на ринку шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами та тимчасової заборони надання продукції на ринку та зобов'язано письмово повідомити орган ринкового нагляду про виконання рішення до виконання до 09 грудня 2013 року. На думку позивача вказані дії порушують його права та інтереси, у зв'язку з чим він звернувся до суду. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволені у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, просили відмовити у задоволені позову з огляду на його необґрунтованість. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вирішив наступне. Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "САВ-ДІСТРІБЬЮШН", відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 456852 зареєстроване, як юридична особа Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією 06.12.2007 року, ідентифікаційний код - 35625082, місцезнаходження - 04119, м. Київ, вул. Дорогожицька, буд.1 (а.с. 34). Згідно з довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) серії АА № 633552 ТОВ "САВ-ДІСТРІБЬЮШН" має право на здійснення наступних видів діяльності за КВЕД-2010: - 47.43 роздрібна торгівля в спеціалізованих магазинах електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворення звуку й зображення; - 46.43 оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; - 46.49 оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; - 46.52 оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткуванням, деталями до нього; - 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; - 47.29 роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах ( а.с. 35). Так, в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11 жовтня 2013 року народний депутат України Бойко В.Б. звернувся до Генерального прокурора України листом за вих. № 216-х, в якому просив вжити заходи прокурорського реагування для припинення порушень прав споживачів та здійснити перевірку торгової мережі магазинів побутової техніки "Фокстрот" на предмет продажу контрафактної продукції та товарів, які не сертифіковані (заборонені для продажу) в Україні (а.с. 15). Звернення Бойка В. Б. від 11.10.2013 року листом Генеральної прокуратури України від 21.10.2013 року було направлено в межах компетенції голові Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів. Відповідно до листа Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів від 05.11.2013 року за № 5090-2-7/6, територіальним органам Держспоживінспекції України доручено здійснити позапланові заходи з перевірки продукції, яка реалізується у торгівельній мережі магазинів побутової техніки "Фокстрот" на дотримання вимог законодавства у сфері здійснення державного ринкового нагляду та захисту прав споживачів (а.с. 16). До переліку магазинів, які необхідно перевірити, включено в тому числі магазин "Фокстрот", який знаходиться за адресою: м. Шахтарськ, вул. Крупської, 1 (а.с. 17). На підставі цього, Держспоживінспекцією у Донецькій області видані наказ від 11.11.2013 року № 580 "Про проведення перевірки", та направлення від 11.11.2013 року № 02/331, в якому зазначено, що підставою проведення перевірки є згода Держспоживінспекції України від 05.11.2013 року № 5090-2-7/6. Проте, як пояснив представник позивача в судовому засіданні, він не вважає лист Держспоживінспекції України від 05.11.2013 року № 5090-2-7/6 згодою на проведення позапланової перевірки магазину "Фокстрот", оскільки цей лист не відповідає встановленій формі згідно з наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.03.2012 року № 310. Отже, як вказує представник позивача, відповідач не отримав від Держспоживінспекції України згоду на проведення позапланової перевірки магазину "Фокстрот", а тому не мав права на проведення цієї перевірки. Судом не приймаються наведені вище доводи представника позивача з наступних підстав. Відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності регулюються Законом України від 05.04.2007 року № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (надалі - Закон № 877). Відповідно до вимог статті 6 цього Закону підставами для здійснення позапланових заходів є: - подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; - виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених у документах обов'язкової звітності, поданих суб'єктом господарювання; - перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю); - звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення; - неподання у встановлений термін суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності без поважних причин, а також письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню таких документів; - настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання. Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю). Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, якщо інше не передбачається законом або міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суб'єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного документа. Строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб'єктів малого підприємництва - двох робочих днів, якщо інше не передбачено законом. Продовження строку здійснення позапланового заходу не допускається. Судом встановлено, що визначальною підставою для проведення позапланової перевірки позивача є звернення Бойка В.Б., що відповідає вимозі абзацу четвертого частини першої статті 6 Закону № 877, яким передбачено, що звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства є підставою для здійснення позапланових заходів, а тому суд не вбачає з боку відповідача порушень чинного законодавства щодо державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності в цієї частині. Відносно посилання представника позивача на те, що лист Держспоживінспекції від 05.11.2013 року № 5090-2-7/6, не є згодою, то суд з цього приводу зазначає наступне. Форма Згоди на проведення позапланових заходів зі здійснення державного контролю, затверджена до Порядку проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, затвердженому наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.03.2012 року № 310 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 11 травня 2012 року за № 743/21056 (надалі - Порядок № 310). Як вбачається з пункту 1.1 розділу І "Загальні положення" цього Порядку, цей Порядок визначає механізм здійснення державного контролю посадовими особами Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів (далі - Держспоживінспекція України) та її територіальних органів за додержанням законодавства про захист прав споживачів суб'єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства (далі - суб'єкти господарювання), крім Держспоживінспекції в Автономній Республіці Крим. При цьому, пунктом 1.3 розділу І Порядку № 310 прямо визначено, що його дія не поширюється на відносини, пов'язані із здійсненням державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції. Отже форма Згоди на проведення позапланових заходів зі здійснення державного контролю не є обов'язковою для застосування під час прийняття органом Держспоживінспекції рішення на проведення позапланових перевірок суб'єктів господарювання на дотримання вимог законодавства у сфері здійснення державного ринкового нагляду та захисту прав споживачів, оскільки до предмету регулювання Порядку № 310 дані правовідносини не відносяться. Таким чином, суд погоджується з поясненнями представника відповідача, які викладені в письмових запереченнях та надані в судовому засіданні, що лист Держспоживінспекції України від 05.11.2013 року № 5090-2-7/6 "Щодо проведення позапланових заходів" є належною згодою на проведення позапланової перевірки магазину "Фокстрот", оскільки законодавством не встановлена для перевірок такого роду форми згоди, а з наведеного листа вбачається наявність згоди (волі) центрального органу виконавчої влади (Держспоживінспекції України) на проведення перевірки. Крім того, з матеріалів справи вбачається та не заперечується представниками сторін у судовому засіданні, що на виконання вимог частини 5 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" перед початком перевірки керівнику магазину "Фокстрот" перевіряючими було пред'явлено направлення та службові посвідчення, а також надано копію направлення. В направленні зазначено підставу для проведення позапланової виїзної перевірки, а саме: згода Держспоживінспекції України від 05.11.2013 року № 5090-2-7/6 та перелік питань, що підлягають перевірці: перевірка безпеки електричного та електронного обладнання приладів, що працюють на газоподібному паливі. Отже наказ від 11.11.2013 року № 580 містить всю необхідну інформацію з приводу предмету та підстав проведення такої перевірки, а позивач фактично повідомлений про дату початку та період її проведення шляхом отримання вказаного наказу та направлення, що відповідає нормам Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". При цьому, співробітники відповідача допущені позивачем до перевірки, яка була проведена, тобто, спірний наказ виконано. Таким чином, суд не вбачає в діях відповідача порушень при проведенні позапланової перевірки магазину "Фокстрот", що належить ТОВ "САВ-ДІСТРИБЬЮШН", за адресою м. Шахтарськ, вул. Крупської, 1, згідно з отриманою від Держспоживінспекцієї України згоди. Разом з цим, судом також не знайдено порушень у наказі від 11.11.2013 року № 580, що могли б виступити підставою для його скасування, а тому позовні вимоги в цієї частині задоволенню не підлягають. Стосовно позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 02 грудня 2013 року № 02/218, суд зазначає наступне. За результатами перевірки, яка проведена 14.11.2014 року, складено акт перевірки від 15 листопада 2013 року № 02/260 та зафіксовані порушення, які виявлено при перевірці безпеки електричного та електронного обладнання, приладів, які працюють на газоподібному паливі: - факт розповсюдження продукції без Національного знаку відповідності на цій продукції, її пакуванні, інструкціях або документах, в яких визначені гарантії зобов'язання - порушення п.п. 7, 10 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 року № 1149; - факт розповсюдження ламп електричних без Національного знаку відповідності - порушення п.п. 14, 17 Технічного регламенту етикування ламп побутового використання стосовно ефективності споживання електроенергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 27.12.2008 року № 1144; - факт розповсюдження продукції з неналежно застосованим Національним знаком відповідності (без зазначення двох останніх цифр року, в якому підтверджено відповідність виробу) - порушено п. 27 Технічного регламенту приладів, що працюють на газоподібному поливі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 856; - факт розповсюдження продукції з неналежно застосованим Національним знаком відповідності (не в передбаченому на етикетці місті) - порушено п.п.14, 17Технічного регламенту етикування ламп побутового використання стосовно ефективності споживання електроенергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 27.12.2008 року № 1144 (а.с. 20-24). Так, постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 року № 1599 "Про затвердження опису та правил застосування національного знака відповідності" встановлено, що національний знак відповідності (далі - знак відповідності) має форму незамкненого з правого боку основного кола, усередині якого вміщено стилізоване зображення трилисника. Відповідно до Правил застосування національного знаку відповідності - національний знак відповідності засвідчує відповідність позначеної ним продукції вимогам технічних регламентів, які поширюються на неї. Знак відповідності наноситься тільки на ті види продукції, опис яких міститься в технічних регламентах. При цьому нанесення знака відповідності є обов'язковим. У разі підтвердження відповідності продукції, призначеним органом з оцінки відповідності поряд із знаком відповідності наноситься ідентифікаційний номер цього органу згідно з державним реєстром таких органів. Знак відповідності наноситься на продукцію безпосередньо її виробниками, якщо інше не передбачено відповідним технічним регламентом. Знак відповідності наноситься на виріб та/або на етикетку, тару, пакування, експлуатаційну та товаросупровідну документацію тощо, якщо інше не передбачено відповідним технічним регламентом. Місце та спосіб нанесення (друкування, наклеювання, гравірування, травлення, штампування, лиття тощо) знака відповідності визначається виробником продукції. Дозволяється використовувати зображення знака відповідності у рекламі позначеної ним продукції. Технічними регламентами можуть встановлюватися особливості застосування знака відповідності. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 11 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності приймають у випадках та порядку, визначених цим Законом, рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, здійснюють контроль стану виконання суб'єктами господарювання цих рішень. Процедура здійснення контролю стану виконання суб'єктами господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів (далі - рішення) визначена Порядком здійснення контролю стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 жовтня 2011 року № 1017 (надалі - Порядок № 1017). Пунктом 4 цього Порядку передбачено, що суб'єкт господарювання, якого стосується рішення, повинен у встановлений у рішенні строк подати органу ринкового нагляду, що прийняв рішення, повідомлення про його виконання за формою згідно з додатком. Повідомлення про виконання рішення подається суб'єктом господарювання незалежно від ступеня або результативності виконання ним рішення. Суб'єкт господарювання може додавати до повідомлення документи або їх копії, які підтверджують факт результативності виконання рішення. За пунктом 6 Порядку № 1017 орган ринкового нагляду на підставі повідомлення суб'єкта господарювання про виконання рішення оформляє довідку про результати аналізу виконання рішення. Відповідно до пункту 11 Порядку № 1017 у разі коли за результатами аналізу повідомлення про виконання рішення та/або перевірки стану його виконання встановлено факт повного та результативного виконання суб'єктом господарювання відповідного рішення (крім рішення про заборону надання продукції на ринку), орган ринкового нагляду невідкладно приймає рішення про скасування рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів. З матеріалів справи вбачається, що за наслідками зазначених в Акті перевірки порушень, відповідачем прийнято Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 02 грудня 2013 року № 02/218, а саме: обмеження надання продукції на ринку шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами та тимчасової заборони надання продукції на ринку та зобов'язано письмово повідомити орган ринкового нагляду про виконання рішення до 09 грудня 2013 року (а.с. 29). Позивачем до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Донецькій області надано повідомлення про виконання Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 02 грудня 2013 року № 02/218 за підписом представника позивача Абросімова А.Ю., який діє на підставі довіреності №04/01-13/60 від 04.01.2013 року (а.с. 136). На підставі вищевказаного, Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Донецькій області прийнято рішення від 17 грудня 2013 року №02/224 про скасування Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 02 грудня 2013 року № 02/218 (а.с. 54). Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Таким чином, відсутні правові підстави для скасування Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 02 грудня 2013 року № 02/218, оскільки це рішення виконано позивачем та вже скасовано рішенням відповідача від 17 грудня 2013 року №02/224, а отже відсутній об'єкт правового захисту, тобто порушене право позивача, яке підлягало б судовому захисту. Таким чином, позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 02 грудня 2013 року № 02/218 задоволенню не підлягають. З приводу позовних вимог в частині визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафних санкцій від 25 листопада 2013 року № 240р. З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду Акту перевірки порушень, відповідачем прийнято постанову про накладення штрафних санкцій від 25 листопада 2013 року № 240р (а.с. 30). В спірній постанові зазначено, що позивачем порушені вимоги пункту 2 частини 2 та пунктів 1, 2 частини 3 статті 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", у зв'язку з чим позивачу нараховано штраф у розмірі 1900 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 32300,00 грн. Позивач вважає, що його двічі притягнуто до відповідальності за встановлені перевіркою порушення: розповсюдження продукції, на якій відсутній Національний знак відповідності й розповсюдження продукції щодо якої неналежно застосовано Національний знак відповідності та введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач є виключно розповсюджувачем (продавцем) кінцевому споживачу (юридичним та фізичним особам) продукції, та не вводив продукцію в обіг та посилається на пункт 1 статті 45 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", яким передбачено, що виробник, уповноважений представник, імпортер або інша особа, яка відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, не несе відповідальності, встановленої статтею 44 цього Закону, якщо доведе, що вона не вводила відповідну продукцію в обіг. Отже, на думку позивача, спірна постанова від 25.11.2013 року № 240р є незаконною. В судовому засіданні встановлено, що 19.11.2013 року відповідачем вручено позивачу лист від 19.11.2013 року №02/16-2988, в якому зазначено, що за результатами перевірки характеристик продукції встановлено, що продукція (перелік наведений в цьому листі) не відповідає встановленим вимогам такої продукції. Таким чином, відповідач просив позивача у строк до 25 листопада 2013 року надати копії документів (договори, товарно-супровідна документація тощо), що дають змогу відстежити походження продукції та кількості кожного виду відповідної продукції станом на 15.11.2013 року в магазині «Фокстрот», розташованому у м. Шахтарськ Донецької області по вул. Крупська, 1, з зазначенням роздрібної ціни за одиницю такої продукції. Також, вказаним листом керуючому магазином «Фокстрот» (м. Шахтарськ, вул. Крупська, 1) було запропоновано у разі ненадання вказаної інформації в установлений строк прибути до Інспекції для ознайомлення та підписання протоколу за фактом введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим нормам (а.с. 137-138). Однак, вказаної інформації надано не було тому уповноваженими особами Інспекції складено протоком від 25 листопада 2013 року № 02/262 П про виявлені порушення вимог статті 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" (а.с. 139). В судовому засіданні представник позивача посилався на те, що під час перевірки на вимогу службових осіб відповідача була надана Довідка щодо продукції, яку зазначено в Акті перевірки від 15.11.2013 року №02/260 із зазначенням в ній постачальників продукції та реквізитів прибуткових накладних. Проте, суд вважає посилання представника позивача безпідставними, оскільки ним не надано доказів про надання вказаної довідки службовим особам відповідача під час проведення перевірки. Також, суд не бере до уваги, в якості доказу по справі довідку додану позивачем до позовної заяви стосовно характеристик продукції із зазначенням її постачальників та прибуткових накладних, оскільки вказана довідка не містить особи одержувача та дати її складання. Відповідно до приписів статті 11 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов'язаний: надавати документи, зразки продукції, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону. Отже, законодавчо прямо встановлено обов'язок суб'єкта господарювання надавати контролюючому органу витребувані документи, а тому суд погоджується з відповідачем стосовно того, що позивачем документально не підтверджено походження продукції, та за таких обставин позивач вважається особою, яка ввела продукцію в обіг. Стаття 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" передбачає види відповідальності як до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, так і до розповсюджувача. Як слідує з Довідки про вжиті заходи, затвердженої начальником Інспекції з питань захисту прав споживачів у Донецькій області від 25.11.2013 року, до позивача застосовано такі штрафні санкції: - за розповсюдження продукції, на якій неналежно застосовано Національний знак відповідності - 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 2550,00 грн.; - за розповсюдження продукції, на якій відсутній Національний знак відповідності - 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 4250,00 грн.; - за введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам, у тому числі нанесення Національного знаку відповідності - 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 25500,00 грн. Загальна сума штрафних санкцій - 32300,00 грн. (а.с. 140-141) В судовому засіданні встановлено, що позивачем були усунені встановлені перевіркою порушення в повному обсязі, а тому у суду не виникає сумніву у фактах вчинення позивачем правопорушень у сфері здійснення господарської діяльності, що відображені в Акті перевірки. Враховуючи вищенаведене, суд вважає обґрунтованою прийняту за наслідком встановлених вище порушень постанову про накладення штрафних санкцій від 25 листопада 2013 року № 240р, а тому позовні вимоги в частині визнання незаконною та скасування зазначеної постанови задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Позивачем до позовної заяви надано платіжне доручення №8355 від 03.12.2013 року про сплату судового збору за позовом майнового характеру, тому питання розподілу судових витрат слід вирішити у відповідності до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, згідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (в редакції, яка діє з 23.10.2013 року) за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. На підставі ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (в редакції, яка діє з 23.10.2013 року), судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. У відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 № 719-VIІ, розмір мінімальної заробітної плати на 2014 рік складає 1218,00 грн. Згідно до п.п. 1 п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (в редакції, яка діє з 23.10.2013 року), ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру складає 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (в редакції, яка діє з 23.10.2013 року), під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. Як вбачається з платіжного доручення доданого до позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 172, 05 грн. Отже, з урахуванням часткової сплати 10% вказаної суми, позивачеві потрібно сплатити судовий збір у розмірі 1654, 95 грн. У позові позивачем було заявлено вимоги, зокрема, майнового характеру та повинно бути сплачено судовий збір в сумі 1827,00 гривень, фактично сплачено 172,05 гривень. Сума, що підлягає доплаті складає 1654, 95 гривень. Таким чином, позивачем не надано доказів, що спростовували б доводи відповідача, а тому адміністративний позов задоволеною не підлягає. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted