Рішення адміністративного суду від 2014-01-09 00:00:00+02

30.09.2011 року позивач в інтересах інваліда з дитинства неповнолітньої [PERSON] звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Тульчинському районі Вінницької області про зобов'язання здійснити перерахунок додаткової Чорнобильської пенсії та доплати до пенсії. Свої вимоги мотивує тим, що вона отримує пенсію на дитину інваліда з дитинства [PERSON], 1996 року народження, а тому звернулась до відповідача з письмовою заявою, в якій просила здійснити їй перерахунок доплати до пенсії та додаткової Чорнобильської пенсії, відповідно до розмірів, встановлених ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» . Відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» її дочка, як непрацюючий пенсіонер, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю має право на підвищення до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Так, відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 4 виплачується додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 15 % мінімальної пенсії. Однак відповідач ніякого перерахунку вказаних виплат не здійснив, так як вважає свої дії по нарахуванню та виплаті додаткової Чорнобильської пенсії та доплати до пенсії правомірними та такими, що відповідають чинному законодавству. При цьому, нарахування та виплата їй додаткової Чорнобильської пенсії та доплати до пенсії на дитину інваліда з дитинства [PERSON] здійснюється відповідачем не на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірах, визначених ст.ст. 51, 39 зазначеного Закону, а на підставі Закону України «Про державний бюджет 2008-2010 року» та Постанов Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року та № 530 від 28.05.2008 року в розмірах, які є значно меншими, ніж встановлено вищевказаним Законом. Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. За нормами чинного законодавства розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». За вказаною нормою мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Отже, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року та № 530 від 28.05.2008 року, на які посилається відповідач, додаткова Чорнобильська пенсія інваліду з дитинства як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується в розмірі 15% від прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність,та доплата до пенсії в розмірі 5 грн.20 коп., що є неправомірним та суперечить як чинному законодавству, так і конституційному принципу верховенства права. Згідно ст.16 Конституції України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи є обов'язком держави. Згідно ст. 22 Конституції України - конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути відмінені. При прийнятті нових законів або внесені змін у діючі закони не допускаються звуження змісту та об'єму існуючих прав та свобод. Статтею 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти і державні соціальні гарантії» передбачено, що тільки законами України встановлюється мінімальний розмір пенсії за віком. Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини, громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3 ч.2, ст.6, ст.8, ч.2 ст. 19, статтями 22, 23, ч.1 ст. 24 Конституції України, не можуть бути скасовані чи звужені.. Таким чином, нарахування та виплата їй відповідачем додаткової Чорнобильської пенсії та доплати до пенсії на дитину інваліда з дитинства [PERSON], 1996 року народження за нормами постанов Кабінету Міністрів України, а не за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірах, які є значно меншими, ніж визначено Законом, є неправомірним та порушує її права, визначені чинними Законами про пенсійне забезпечення та гарантовані Конституцією України. Просить зобов'язати відповідача провести перерахунок доплати до пенсії і додаткової пенсії на дитину інваліда з дитинства [PERSON] за нормами ст.ст.39,51 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.03.2011 року та нараховувати пенсію в подальшому, а також виплатити їй різницю між перерахованою та фактично виплаченою доплатою до пенсії та додатковою Чорнобильською пенсією. Відповідач у встановлений ст.183-2 КАС України строк заперечення проти позову не надав. Розглянувши позовну заяву та додані до неї докази, суд вважає, що позов в частині позовних вимог щодо ст.39 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підлягає частковому задоволенню, а в частині позовних вимог щодо ст.51 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" слід відмовити з наступних підстав. Позивач зареєстрована і постійно проживає в с. Василівка Тульчинського району Вінницької області, що згідно постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 року №106, відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, не працює, являється пенсіонером і отримує соціальну пенсію на дитину інваліда з дитинства [PERSON], 1996 року народження, що підтверджується копією пенсійного посвідчення [NUMBER], копією паспорта [NUMBER], копією свідоцтва про народження [NUMBER], а тому відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на підвищення до пенсії за проживання непрацюючої дитини інваліда в зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Її дочка [PERSON] є постраждалою від Чорнобильської катастрофи та інвалідом, інвалідність якої пов'язана з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується копією посвідчення [NUMBER], копією вкладки [NUMBER] до посвідчення, виданого 23.02.2006 року, копією медичного висновку СПЕЦ.ЛКК №2 від 21.02.2006 року. Відповідно до ст.39 Закону позивач має право на відповідне підвищення до пенсії за проживання непрацюючої дитини інваліда в зоні посиленого радіоекологічного контролю, яке вона отримувала згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. в конкретному розмірі - 5 грн.20 коп. Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України. Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю пенсії підвищуються на одну мінімальну заробітну плату. Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року всупереч Закону встановлено конкретні розміри виплат, зокрема для доплати непрацюючим пенсіонерам, які проживають в зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі - 5 грн. 20 коп. Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Законом визначено вказані виплати в кратному розмірі від мінімальної заробітної плати в Україні, а Кабінету Міністрів надано право проводити лише роз'яснення порядку його застосування ( статті 62 та 67 ) та підвищувати розміри доплат, пенсій і компенсацій, передбачених Законом, відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, але не зменшення їх та встановлення їх у твердій сумі, яка не відповідає Закону. А тому дії відповідача по нарахуванню і виплаті позивачу підвищення до пенсії за проживання непрацюючої дитини інваліда [PERSON] в зоні посиленого радіоекологічного контролю є неправомірними. Відповідно до п. 28 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме ст.51 викладена в новій редакції: «особам, віднесеним до категорії 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю, у розмірах 5 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність» та в ст.39 даного Закону визначена доплата непрацюючим пенсіонерам, які проживають в зоні посиленого радіологічного контролю в розмірі 5 грн.20 коп. Проте рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України положення п. 28 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», тобто являються неконституційними і втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України даного рішення, а тому відповідач повинен був при призначенні і виплаті позивачу додаткової пенсії та доплати до пенсії на дитину інваліда з дитинства керуватись ст. 39 та 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 31.10.2006 року. 25.01.2012 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № 3-рп/2012, відповідно до якого Конституційним Судом України визначено, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного Бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості. Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 року прийнято постанову №745 «Про встановлення деяких витрат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23.07.2011 року. А тому до набрання чинності зазначеною постановою Кабінету Міністрів України, тобто до 23.07.2011 року, при вирішенні справ цієї категорії щодо розміру пенсії постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, особам проживаючим в зоні посиленого радіоекологічного контролю, застосуванню підлягають положення ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Із 23.07.2011 року правомірність дій суб'єктів владних повноважень у зазначених категоріях справ судам необхідно перевіряти на відповідність вимогам Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та Постанови Кабінету Міністрів від 06.07.2011 року №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету». Так як згідно повідомлення УПФУ у Тульчинському районі від 15.09.2011 року №17989-Д-03 (а.с.12) додаткова пенсія інваліду з дитинства внаслідок ЧК виплачується в розмірі 15% від прожиткового мінімуму, що згідно ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і передбачено, тому дії відповідача по нарахуванню і виплаті позивачу додаткової пенсії на дитину інваліда з дитинства в цій частині позовних вимог є правомірнити. Таким чином, суд при вирішенні справи керується Конституцією України, як Основним Законом, також Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» та враховує прийняту 06.07.2011 року Кабінетом Міністрів України Постанову №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», якою встановлено розміри виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та прийняту 23.11.2011 року Кабінетом Міністрів України Постанову №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ст. 99 КАС України позовні вимоги про перерахунок пенсії підлягають задоволенню в межах шестимісячного строку звернення до суду. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial