Рішення адміністративного суду від 2014-03-17 00:00:00+02

Кременецька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Тернопільській області (далі - Кременецька ОДПІ Головного управління Міндоходів у Тернопільській області, позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення податкового боргу у розмірі 8844 грн. 36 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач зареєстрований суб'єктом господарювання, перебуває на обліку як платник податків у Кременецькій ОДПІ Головного управління Міндоходів у Тернопільській області (Шумське відділення), зобов'язаний сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законом строки. Станом на 31.01.2014 року за відповідачем рахується податковий борг по земельному податку з фізичних осіб у розмірі 8844 грн. 36 коп. по узгоджених грошових зобов'язаннях, визначених самостійно платником податків у податкових деклараціях та донарахованих податковим органом за результатами перевірки. Податковим органом вживались заходи для його стягнення, проте податковий борг відповідачем не погашено. Позивач відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України просить стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] податковий борг у розмірі 8844 грн. 36 коп. Представник позивача у судове засідання не прибув, проте подав до суду клопотання від 17.03.2014 року про розгляд справи за його відсутності (а. с. 26). Відповідач у судове засідання не прибув, хоча в розумінні статей 33, 35 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 25), причини неприбуття до суду не повідомив, заперечень проти позову не подав. Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно із частиною четвертою статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, судовий розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 05.04.1996 року зареєстрований як фізична особа - підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 18.02.2014 року (а. с. 6). Відповідач перебуває на обліку як платник податків у Кременецькій ОДПІ Головного управління Міндоходів у Тернопільській області (Шумське відділення) з 05.04.1996, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків №1419171400029 від 18.02.2014 року (а. с. 8). Відповідно до розрахунку заборгованості по платежах до бюджету станом на 31.01.2014 року за фізичною особою - підприємцем [PERSON] рахується податковий борг по земельному податку з фізичних осіб у розмірі 8844 грн. 36 коп., який виник за період з жовтня 2013 року по грудень 2013 року (а. с. 10). Податковий борг по земельному податку виник у зв'язку з несплатою відповідачем узгоджених податкових зобов'язань, визначених платником податків самостійно у податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013 рік (вхідний № 1300000471 від 20.02.2013 року) за період з жовтня 2013 року по грудень 2013 року, в сумі 3600 грн. 00 коп. (а. с. 17-20) та несплатою узгоджених сум грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні Кременецької ОДПІ Головного управління Міндоходів у Тернопільській області (Шумське відділення) № 0001241500 від 23.11.2013 року, яким збільшено грошове зобов'язання по земельному податку з фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 5244 грн. 36 коп.. Зазначене податкове повідомлення-рішення вручене фізичній особі - підприємцю [PERSON] наручно, що підтверджується розпискою про отримання на його корінці (а. с. 21), у встановленому законом порядку оскаржене не було. Податковий борг по земельному податку з фізичних осіб відображений по особовому рахунку облікової картки платника податку по даному платежу (а. с. 11-16). Узгодженні суми грошових зобов'язань фізичною особою - підприємцем [PERSON] своєчасно не сплачені та набули статусу податкового боргу. З метою погашення податкового боргу Збаразькою міжрайонною державною податковою інспекцією Тернопільської області Державної податкової служби (Шумським відділенням) (правонаступником якої є Кременецька ОДПІ Головного управління Міндоходів у Тернопільській області (Шумське відділення)) направлено фізичній особі - підприємцю [PERSON] податкову вимогу від 28.08.2004 року № 1/21 (а. с. 22). Вжиті заходи не забезпечили погашення податкового боргу відповідачем. При цьому з моменту надіслання податкової вимоги податковий борг платника податків не переривався. До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми. Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, чинного з 01.01.2011 року, з змінами і доповненнями (далі - ПК України), передбачено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. В силу приписів пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, пунктом 287.3 статті 287, ПК України визначено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Відповідно до пункту 57.3 статті 53 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. Судом встановлено, що податковий борг відповідача виник внаслідок несплати податкових зобов'язань, визначених самостійно платником податку у поданих ним податкових деклараціях та донарахованих податковим органом за результатами перевірки, які є узгодженими та підлягали сплаті у строки, встановлені статтями 57, 287 ПК України. Пункт 59.1 статті 59 ПК України передбачає, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Пунктом 87.11 статті 87 ПК України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження. Статтею 11 КАС України встановлено принцип змагальності сторін, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідач не спростував доводи адміністративного позову, не надав доказів про сплату податкового боргу, вжиті податковим органом заходи не призвели до його погашення, при цьому позивач у межах повноважень, обґрунтовано звернувся до суду, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом прийняття постанови про стягнення з фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь держави податкового боргу в розмірі 8844 грн. 36 коп.

Результат розгляду: granted