Рішення адміністративного суду від 2014-03-04 00:00:00+02

04.02.2014 р. Служба автомобільних доріг у Львівській області звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фінансової інспекції у Львівській області про визнання протиправними дій щодо внесення в акт ревізії від 02.08.2013 р. № 06-25/18 в частині завищення вартості виконаних робіт ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» на суму 192 339,00 грн., ПП НВФ «Дорожні технології» на суму 337 450,41 грн., утримання служби замовника на суму 9907,06 грн. та скасування акту ревізії № 06-25/18 від 02.08.2013 р. в частині завищення вартості робіт ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» на суму 192 339,00 грн., ПП НВФ «Дорожні технології» на суму 337 450,41 грн., утримання служби замовника на суму 9907,06 грн. Служба автомобільних доріг у Львівській області позовні вимоги мотивує тим, що при складенні акта ревізії службовими особами Державної фінансової інспекції було грубо порушено порядок проведення ревізії. Вважає, висновки про завищення вартості робіт по ремонту доріг безпідставними, оскільки перевіряючими не взято до уваги пояснень інженерів про те, що при здачі виконаних робіт підрядною організацією було надано накладні; документи які підтверджують вартість матеріалів; згідно актів виконаних робіт всі вказані машини та механізми були присутні, підрядними організаціями надавались підтверджуючі документи на роботу машин та механізмів; при здачі актів виконаних робіт форми КБ2в підрядною організацією були надані документи по підтвердженню ціни матеріальних ресурсів. Крім того, позивач покликається на те, що він не може нести відповідальність за організацію бухгалтерського обліку підрядної організації, збереження первинних бухгалтерських документів та відображення їх в обліку. Також позивач не згідний з встановленою перевіркою сумою завищення вартості витрат. З цих підстав просить позов задовольнити. Відповідач - Державна фінансова інспекція у Львівській області позовні вимоги заперечила повністю. Вважає, що акт ревізії в якому викладено узагальнений опис виявлених ревізією порушень законодавства, що відповідає правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії в розумінні ч.1 ст. 17 КАС України. З цих підстав, на думку відповідача, акт від 02.08.2013 р. № 06-25/8 не підлягає скасуванню та не може бути предметом оскарження в суді. Вважає, що лише дії, пов'язані з включенням до акта висновків, є обов'язковими, тоді як самі висновки такими не є. Просить в позові відмовити повністю. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Служба автомобільних доріг у Львівській області є юридичною особою державної форми власності. 02.08.2013 р. Державною фінансовою інспекцією у Львівській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Служби автомобільних доріг у Львівській області за період з 01.07.2012 р. по 30.04.2013 р., оформлену актом № 06-25/18. Проведеною ревізією встановлено порушення на загальну суму 4638,33 тис. грн., з яких 521,1 тис. грн. усунуто. Ревізію щодо дотримання вимог законодавства в сфері державних закупівель проведено вибірковим методом по окремих процедурах закупівель. Так, зокрема, в акті ревізії зазначено, що ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» завищив вартість на загальну суму 192339,00 грн. в частині робіт по поточному ремонту автомобільної дороги М-09 Львів-Рава-Руська, а саме не підтверджено витрати на роботу машин та механізмів по перевезенню матеріалів до 3 км за грудень 2012 р., чим порушено п.3.3.10.1 ДБН Д1.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва», затверджені наказом Держбуду України від 27.08.2000 р. № 174. ПП НВФ «Дорожні технології» по об'єкту «Поточний ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення С141215 Ков'ярі-Милятичі км+8700-км 10+200 за жовтень 2012 р. включено бітуми нафтові дорожні БНД-60/920 в кількості 0,263352 тонн на суму 2217,27 грн. (з ПДВ), проте первинними документами придбання бітуму БНД-60/90 на зазначену кількість не підтверджено, а також по об'єкту «Поточний ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення О140403 Дрогобич-комарне км 17+200 - км 21+200 в двох актах за жовтень 2012 р. не підтверджено первинними документами наявність бітуму нафтового дорожнього БНД-60/90, БНД-90/130 перший сорт в кількості 2,266 тонн на суму 18790,65 грн. з ПДВ та щебінь з природного каменю для будівельних робіт, фракція 10-20 мм, марка М1000 в кількості 101, 29422 м3 на суму 29507,0 грн. (з ПДВ), що призвело до завищення вартості матеріалів та відповідно робіт на загальну суму 50514,92 грн. Служба автомобільних доріг у Львівській області подала письмові заперечення на акт ревізії від 02.08.2013 р. в яких зазначила причини незгоди з доводами, викладеними в акті, а саме: 1) не погоджується з порушенням на суму 4616,1 тис.грн., оскільки 510,9 тис. грн.. повернуто; 2) не взято до уваги пояснень інженерів про те, що при здачі виконаних робіт підрядною організацією було надано накладні; документи які підтверджують вартість матеріалів; згідно актів виконаних робіт всі вказані машини та механізми були присутні, підрядними організаціями надавались підтверджуючі документи на роботу машин та механізмів; при здачі актів виконаних робіт форми КБ2в підрядною організацією були надані документи по підтвердженню ціни матеріальних ресурсів. Служба автомобільних доріг у Львівській області не може нести відповідальність за організацію бухгалтерського обліку підрядної організації, збереження первинних бухгалтерських документів та відображення їх в обліку; 3) замовник не відповідає за договори, укладені між генеральним підрядником і субпідрядником; 4) вважає, що завищення вартості робіт становило не 106 93,02 грн., а 57 176,22 грн. Крім того, за наслідками проведеної ревізії 02.08.2013 р., працівників Служби автомобільних доріг у Львівській області було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164-2 КУпАП (ведення бухгалтерського обліку з порушенням встановленого порядку, що призвело до завищення вартості виконаних робіт по ремонту доріг). Однак постановами Самбірського районного суду Львівської області від 18.11.2013 р., 19.11.2013 р. визнано незаконними та скасовано постанови про накладення штрафу та у зв'язку з відсутністю складу правопорушення закрито провадження у справах. Державною фінансовою інспекцією у Львівській області заперечення до акта ревізії не були прийняті та складено висновок на заперечення до акта від 02.08.2013 р. з наведенням в ньому мотивів за яких заперечення не приймаються. Однак Служба автомобільних доріг у Львівській області не погоджується з актом ревізії в частині, яка стосується завищення вартості робіт, їх не підтвердження документально, які були проведені ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл», ПП НВФ «Дорожні технології». В свою чергу, на думку відповідача, справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки акт ревізії, перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні приписів КАС України, оскільки не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб, а отже й не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору. В обгрунтування правильності такого правозастосування покликається також на Постанову Верховного Суду України від 10.09.2013 р. № 21-237а13, де наведено цю правову позицію. Вирішуючи спір, Суд виходить з наступного. Загальне поняття акта перевірки наведено у пункті 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року № 984 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 12 січня 2011 року за № 34/18772), згідно з яким акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства. У цьому випадку акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 КАС. За змістом частини першої статті 13 Закону № 2939-XII дії або бездіяльність службових осіб державної контрольно-ревізійної служби можуть бути оскаржені в судовому або адміністративному порядку. Диспозиція цієї статті передбачає оскарження дій службової особи, які пов'язані з порушенням порядку проведення перевірки (ревізії), наприклад із порушенням трудового розпорядку такою особою під час проведення ревізії; дій, які полягають у перевищенні повноважень службовою особою щодо обмеження прав у можливості ознайомлення з результатами контрольного заходу, (ревізії); дій щодо проведення ревізії без установлених законом підстав та/або з порушенням чинного законодавства тощо. Дії службової особи щодо включення до акта певних висновків не можуть бути предметом розгляду у суді, оскільки заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта. Це свідчить про те, що дії, пов'язані з включенням до акта висновків, є обов'язковими, тоді як самі висновки такими не є. Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. Висновки, викладені у акті, не породжують обов'язкових юридичних наслідків. Водночас судження контролюючого органу є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в акті перевірки не суперечить чинному законодавству. Такі твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта. Отже, предметом оскарження відповідно до статті 13 Закону № 2939-XII є дії чи бездіяльність службових осіб, якщо вони обмежують чи порушують права, свободи чи законні інтереси особи. Враховуючи викладене, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у Постанові від 10.09.2013 р. № 21-237а13 дійшла висновку, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта. Посилаючись на статтю 13 Закону № 2939-XII, позивач фактично оскаржує акт ревізії (висновки), що унеможливлює розгляд такого спору в судовому порядку. Відповідно до ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Позовні вимоги Служби автомобільних доріг у Львівській області за своєю суттю є вимогами про спростування висновків контролюючого органу, викладених в акті ревізії від 02.08.2013 р. № 06-25/18, з метою створення правових передумов для оскарження винесеного за результатами такої ревізії рішення, тобто вимогами про оскарження акту ревізії. Разом з тим, відповідно до ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Акти перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні приписів КАС України, оскільки не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень, а отже й не може порушити прав та інтересів позивача. З огляду на це, в задоволенні позову слід відмовити повністю. Відповідно до ст. 94 КАС України, судові витрати слід покласти на позивача..

Результат розгляду: denied