Рішення адміністративного суду від 2014-03-14 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії відповідача протиправними в частині не донарахування та недоплати щорічної допомоги на оздоровлення та зобов'язати управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради здійснити перерахунок та виплату щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат та провести відповідні виплати з урахуванням попередніх виплат за 2010, 2011, 2012, 2013 роки у сумі 90 грн. щорічно. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи , інвалідом 3-ї групи, а тому відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», має право на отримання щорічної суми на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, проте управління праці і соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради вказані види допомоги виплачує у значно менших розмірах. Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради надав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюється за рахунок державного бюджету. Визначені витрати можуть бути профінансовані тільки Міністерством фінансів України через розпорядника коштів вищого рівня-Міністерство соціальної політики України. Підтвердженням правомірності дій Управління щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення згідно постанови КМУ від 12.07.2005 року № 562, є рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, в якому зазначено, що Верховна Рада України визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу Державного бюджету. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом 3-ї групи та користується пільгами, відповідно до Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 серії [NUMBER] від 13.03.2003 р. Позивачу була здійснена виплата щорічної грошової допомоги за 2010, 2011, 2012, 2013 рік в сумі 90 грн. щорічно, а всього 360,00 гривень, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". У відповідності до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено,що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи та сім'ям,які втратили годувальника із числа осіб ,віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою,щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах,встановлених Кабінетом Міністрів України. Статтею 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зазначено,що роз'яснення порядку застосування цього Закону проводиться в порядку,визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковим для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої служби,всіма суб'єктами господарювання незалежно від їхньої відомчої підпорядкованості та форм власності. Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» установлено, що у 2013 році норми і положення статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України,виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України на 2013 рік. Згідно пункту 3 статті 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту. Згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог, зокрема у розмірах визначених постановами Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Як вбачаться з матеріалів справи, щорічна допомога на оздоровлення виплачена позивачу в розмірі 90,00 грн. Також, рішенням Конституційного суду від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої,другої,третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України,пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України встановлено, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності справедливості. Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Конституції та законів України. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені. Відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19 Конституції України, органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією в межах і відповідно до законів України; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, суд вважає, що відповідач діяв в межах своїх повноважень, та не вбачає підстав для задоволення позову. Судові витрати віднести за рахунок держави.

Результат розгляду: denied