Рішення адміністративного суду від 2014-03-13 00:00:00+02

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON]) звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні Шолковської Наталі Володимирівни (далі - відповідач, державний реєстратор Суворовського РУЮ), у якому просить - - визнати протиправними дії відповідача щодо залишення без розгляду документів, поданих для внесення змін до відомостей про ТОВ "Вента", які містяться в ЄДР, і не пов'язані із змінами, що вносяться до установчих документів; - зобов'язати відповідача провести реєстраційні дії - внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, і не пов'язані із змінами, що вносяться до установчих документів, згідно реєстраційної картки і відповідних документів, поданих ТОВ "Вента" 10.02.2014р. у відповідності до опису від 10.02.2014р. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 29 листопада 2013 року [PERSON] розірвав трудовий договір з ТОВ "Вента", про що оформлено наказ №6/К від 29 листопада 2013 року. 10 лютого 2014 року представник ТОВ "Вента" подав до відповідача певний пакет документів для внесення змін до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відомостей про виключення відомостей стосовно звільненого керівника товариства. Відповідач залишив подані ТОВ "Вента" документи без розгляду з огляду на те, що документи надані не в повному обсязі. Вважає, що своїми протиправними діями відповідач перешкодив досягненню встановленої законом мети ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, не вніс до ЄДР достовірні відомості щодо звільнення керівника ТОВ "Вента" та безпідставно залишив [PERSON] відповідальним перед третіми особами за діяльність товариства, що порушує права позивача. Таким чином, позивач вважає, що є підстави для визнання протиправними дії та зобо'язання відповідача провести реєстраційні дії. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі та просила суд відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Державним реєстратором надані документи залишені без розгляду, оскільки, документи подані не в повному обсязі. Всі дії вчинені відповідачем у порядок та спосіб передбачений Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". Законодавство не передбачає діяльності юридичної особи суб'єкта господарювання без керівника юридичної особи. З посиланням на ст. 145 ЦК України, ст.ст.11-1,41,59,62 Закону України "Про господарські товариства" обґрунтовує правомірність своїх дій. 20 лютого 2014 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - товариство з обмеженою відповідальністю "Вента". Товариство з обмеженою відповідальністю "Вента" явку свого представника у судове засідання не забезпечило. Судова кореспонденція, яка була направлена на адресу третьої особи, була повернута до суду з відміткою відповідальної особи поштового зв'язку: "за зазначеною адресою не проживає". Відповідно до положень ч. 11 ст.35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ "Вента" до 29 листопада 2013 року існували правовідносини пов'язані з виконанням позивачем обов'язків керівника товариства. 29 листопада 2013 року позивач звільнився з займаної посади за власним бажанням, про що ТОВ "Вента" видано наказ №6/К від 29 листопада 2013 року. Згідно наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача, 29 листопада 2013 року зроблено запис №5 "звільнений за власним бажанням ст.38 КЗпП України". З 29 листопада 2013 року [PERSON] не мав право підпису документів та матеріалів від імені ТОВ "Вента". 10 лютого 2014 року представник ТОВ "Вента" подав до відповідача пакет документів для внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, яку заповнив та підписав [PERSON] 29.11.2013р. Зміна відомостей про керівника в реєстраційній картці для внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців не містить даних про нового керівника. Державний реєстратор Суворовського РУЮ повідомленням №06/05-10/8686 від 10.02.2014р. залишив надані документи без розгляду, підстава: документи подані не в повному обсязі. Позивач вважає, що залишивши надані ТОВ "Вента" документи без розгляду, Державний реєстратор Суворовського РУЮ порушив його права та інтереси. Правомірність дій відповідача є предметом судового розгляду в даній справі. Правовідносини, що є предметом розгляду в даній справі, врегульовані Конституцією України, Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з преамбулою до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (далі - Закон №755-ІV), цей Закон регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців. Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" є спеціальним для спірних правовідносин. Суд застосовує редакцію чинну на момент виникнення спірних правовідносин. Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, регулюються Конституцією України, цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону (ст.2 Закону №755-ІV). Державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру. Порядок проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців включає, зокрема: перевірку комплектності документів, які подаються державному реєстратору, та повноти відомостей, що вказані в реєстраційній картці; перевірку документів, які подаються державному реєстратору, на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації; внесення відомостей про юридичну особу або фізичну особу - підприємця до Єдиного державного реєстру; оформлення і видачу виписки з Єдиного державного реєстру (ч.1,2 ст.4 Закону №755-ІV). Позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача провести реєстраційні дії - внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, і не пов'язані із змінами, що вносяться до установчих документів, згідно реєстраційної картки і відповідних документів, поданих ТОВ "Вента" 10 лютого 2014 року у відповідності до опису від 10 лютого 2014 року, не можуть бути задоволені з таких підстав. Реєстраційна картка заповнюється машинодруком або від руки друкованими літерами. Якщо документи надсилаються державному реєстратору поштовим відправленням, справжність підпису заявника на реєстраційній картці (заяві, повідомленні) повинна бути нотаріально засвідчена. Підпис особи, уповноваженої діяти від імені юридичної особи (виконавчого органу), на реєстраційній картці та заяві про втрату (заміну) документів повинен бути засвідчений відповідною посадовою особою в установленому порядку (ч.1,2 ст.8 Закону №755-ІV). Реєстраційну картку 29.11.2013р. підписано від імені третьої особи [PERSON], але з 29 листопада 2013 року згідно наявних в справі доказів (копія наказу, копія трудової книжки) він вже не був керівником ТОВ "Вента". В матеріалах відсутня довіреність на ім'я [PERSON] з правом підпису документів, датована 29 листопада 2013 року, отже, реєстраційну картку підписано особою, яка не уповноважена діяти від імені юридичної особи. Частиною 2 статті 19 Закону №755-ІV передбачено, що якщо зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, пов'язані із зміною керівника або осіб, що обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, крім документів, передбачених частиною першою цієї статті, особа, уповноважена діяти від імені юридичної особи (виконавчого органу), додатково подає примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміну зазначених осіб та/або примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) розпорядчого документа про їх призначення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що надати примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміну керівника є не правом, а обов'язком юридичної особи. Доказів надання цього рішення Державному реєстратору не має, таке рішення не надавалось. Таким чином, суд вважає, що Державний реєстратор правомірно залишив без розгляду документи товариства, оскільки вони подані не вповному обсязі. Дії або бездіяльність державного реєстратора, посадових осіб органів доходів і зборів, Пенсійного фонду України можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом (ч.2 ст.53 Закону №755-ІV). Коло осіб, які мають право звернутись до суду з адміністративним позовом про оскарження дій або бездіяльності державного реєстратора не обмежене учасниками реєстраційних правовідносин, тому [PERSON] має всі підстави для звернення з відповідним позовом. Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України. Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права. Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...". Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом. За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази не дають суду підстав для висновку про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Результат розгляду: denied